АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-2052 2007р. Головуючий 1 інстанції
Категорія: про визнання
права власності Доповідач: Бобровський В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007р. судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кукліної Н.О.

суддів - Бобровського В.В., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Чоларія К.З.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2006р. по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку перерозподілу ідеальних часток та в порядку успадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 9/100 частин домоволодіння в порядку успадкування, -

встановила:

У жовтні 2003р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку успадкування на 9/100 частин житлового будинку по вул. Б. Хмельницького, 21 у м.Харкові після смерті її доньки ОСОБА_6, померлої 26 квітня 2003р.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилалась на те, що її донька, ОСОБА_6 під час шлюбу з відповідачем придбала за договором купівлі-продажу від 6 грудня 1983р. вказану частину домоволодіння за власні кошти.

Вважаючи, що під час придбання частини домоволодіння ОСОБА_2 за вироком суду був засуджений до позбавлення волі та не має права на частину будинку після розлучення з ОСОБА_6, просила задовольнити її позов.

7 січня 2004р. ОСОБА_3 померла.

Ухвалою суду від 30 листопада 2005р. у якості правонаступника ОСОБА_3В до участі у справі у якості позивача залучена ОСОБА_7, яка позовною заявою від 30 листопада 2005р. просила визнати за ОСОБА_6 право власності на 5/100 частин в порядку перерозподілу часток у праві власності замість 9/100 частин, визнати право власності в порядку успадкування на вказану частину за ОСОБА_3, та за нею, як спадщину після смерті матері.

ОСОБА_2 у грудні 2003р. предявив зустрічний позов про визнання за ним права власності на 9/100 частин спірного домоволодіння в порядку успадкування за законом.

Заочним рішенням від 14 вересня 2006р. позов ОСОБА_7 задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі з посиланням на порушення судом вимог процесуального та матеріального права ОСОБА_2 рішення суду просить скасувати, справу направити на новий розгляд.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, посилаючись на неправильність рішення суду.

ОСОБА_7 та її представник заперечують проти задоволення апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення проти них, колегія вирішила, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу, відповідно ч.3 якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_3) Г.П. з 20 листопада 1982р. по 18 березня 1987 р.

За скоєний злочин у грудні 1982р. вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 1 лютого 1983р. ОСОБА_2 засуджений до 3-х років позбавлення волі з обов'язковим залученням до праці у місцях, що визначаються органами, які відають виконанням вироку.

6 грудня 1983р. на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_6 набула права власності на 9/100 частин домоволодіння № 21 по вул. Б. Хмельницького у м. Харкові за рішенням суду від 4 серпня 2003р. вказана частина була змінена на 5/100 домоволодіння.

Рішенням суду від 25 грудня 1990р. ОСОБА_2 за позовом ОСОБА_6 з підстав передбачених ст.ст.116, 157 ЖК України було виселено із спірної частини домоволодіння без наданні іншого житлового приміщення. Вказане рішення набуло законної сили.

Після реєстрації розірвання шлюбу з березня 1987р. по день смерті ОСОБА_6 яка померла 26 квітня 2003р. він не порушував питань щодо визнання його права на частину домоволодіння.

Майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6, судом, відповідно положень, ст.ст.524, 529 549 ЦК України, 1963р., чинного на час відкриття спадщини, підставно за таких обставин, було визначено за ОСОБА_3, а після її смерті 7 січня 2004р. згідно норм ст.ст.1258, 1261 ЦК України за ОСОБА_7

ОСОБА_2 після розлучення з ОСОБА_6 за правилами розділу VІІ ЦК України, 1963р. не входить до кола спадкоємців, які мають право на частину спадщини, і враховуючи вказане суд першої інстанції обгрунтовано відхилив його позовні вимоги.

Колегія не приймає до уваги доводи ОСОБА_2, що викладені у скарзі на рішення суду, як безпідставні та недоведені щодо спільного придбання частини домоволодіння, оскільки на час придбання житла ОСОБА_6 він був засуджений та відбував покарання за злочин до кінця 1985р. Будь-яких доказів про передачу коштів його батьками суду не надав, крім того протягом 3-х річного строку позовної давності згідно вимог ч.3 ст.29 КпШС України, чинного на той час, претензій або позовних вимог щодо поділу будинку не заявив та рішенням суду від 25 грудня 1990р., як особа, що не має права власності на частину у спірній сумісній власності подружжя виселений без надання іншого житлового приміщення.

Безпідставним є його посилання про неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 неодноразово вручались судові повістки з викликом в судове засідання (а.с.89, 93, 95, 97, 101), проте він та його представник в судове засідання не з'являлись про причини неявки суд не повідомляли.

З огляду на викладене, колегія не знаходить підстав до задоволення апеляційної скарги в межах її доводів.

Рішення ухвалене з дотриманням вимог процесуального права, відповідає нормам матеріального права і підстав до його зміни або скасування у справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили після проголошення але протягом двох місяців може бути оскаржена до Верховного Суду України.

Головуючий -

Судді -