Справа
№22- 403                             Суддя 1- інстанції- Кляночкіна О.В.
Категорія - 21                                             Доповідач- Єлгазіна Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

9 лютого 2007 року                                                                  Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі: Головуючого-судді- Ювченко Л.П. Суддів-
Азевича В.Б., Єлгазіної Л.П. При секретарі- Тума О.В.

За участю сторін : позивачів
ОСОБА_1,ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Артемівського міськрайонного суду
Донецької обл. від 8 листопада 2006 року цивільній справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2  до ОСОБА_3  -
„Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину

ВСТАНОВИВ:

до апеляційного
суду з апеляційною скаргою звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецької обл.
від 8 листопада 2006 року по цивільній справі за їх позовом    до
ОСОБА_3 -    „Про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди
в якій просить рішення суду скасувати, та постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

На думку
апелянтів, суд першої інстанції не взяв до уваги, що визначена судом першої
інстанції грошова сума у відшкодування моральної шкоди у зв.язку із спричиненою травмою мала, не відповідає глибині моральних
страждань. Суд не взяв до уваги що вони також витрачали кошти на лікування від
отриманих тілесних ушкоджень, які їм спричинив відповідач скоївши злочин
і безпідставно їм відмовив у задоволенні позову.
Крім того, надані суду першої інстанції фіскальні чеки на придбане ними пальне вважають
належним доказом.

Відповідач також
приніс апеляційнускаргу на вказане судове рішення, яке просе скасувати та
постановити нове рішення, яким відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог повністю. В обгрунтування своїх
доказів зазначив, що не згоден з тим, що суд  зазначив у рішенні, що він перебував у стані
сп.яніння, що не відповідає матеріалам справи та дійсності. Суд не перевірив
причини звільнення позивача та необгрунтовано послався на те, що він із помсти
спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження. Від його дій на спині позивача відсутні тілесні ушкодження, а ті .які отримали позивачі
внаслідок падіння є не навмисними. Допитаний експерт пояснив, що від
його дій не могли бути спричинені такі тілесні ушкодження. Він вважає,
що-стягнута з нього сума у відшкодування моральної шкоди позивачам є
безпідставною. Він не визнавав себе винним і дав згоду на застосування амністії
тільки з того приводу, що справа розглядалася на протязі двох років , він не
розумів значення своєї згоди на застосування амністії. Із наданих ним доказів
видно, що позивачі дуже рідко провідували свою матір і не доглядали її, хоча
посилаються на ці обставини і не мали з цієї причини моральних страждань.

Рішенням
Артемівського міськрайонного суду Донецької обл. від 8 листопада 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1,ОСОБА_2
задоволені частково. Суд першої інстанції посилався
на те , що 9 травняня 2004 року о 18 годині 30 хвилин, між сторонами сталася сварка, внаслідок якої відповідач спричинив ОСОБА_1 легкі тілесні
ушкодження, а ОСОБА_2 - тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Постановою Артемівського
міськрайонного суду Донецької обл.
від 17 травня 2006 року відповідача ОСОБА_3 було
звільнено від кримінальної відповідальності за ст.1п."г" Закону України „Про амністію" від
31.05.2005року відносно скоєного злочину , передбаченого ст.122 ч1 КК
України .

Суд першої
інстанції дійшов висновку, що згідно ст.61 ЦПК України дана постанова не має
приюдиційного значення щодо цивільно - правових наслідків. Але дослідивши всі
докази дійшов висновку, що саме навмисними діями відповідача позивачам були
спричинені тілесні ушкодження, тому їх моральні страждання не носили тривалий
характер і суд стягнув у відшкодування моральної шкоди на користь
ОСОБА_2-2000гр.,.на користь ОСОБА_1- 1500гр. Суд також стягнув по 26,45гр.
кожному витрати пов,язані з явкою до суду та по 200гр. Кожному, витрати на
послуги адвоката, а у стягненні витрат на придбання пального 360,17 гр. -
відмовив

Заслухавши
суддю- доповідача., пояснення позивачів , відповідача, які просил задовольнити апеляційні скарги, та скасувати рішення суду, як таке, що що
постановлене з порушенням вимог процесуального та матеріального закону і
задовольнити їх позовні вимоги; пояснення , відповідача - який просив скаргу
позивачів залишити без задоволення , а
рішення суду скасувати і відмовити у задоавленні позовних вимог, судова колегія
вважає за необхідне її задовольнити частково.

Апеляційним
судом встановлено , що дійсно
постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької обл. від 17 травня
2006 року відповідача ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності за
ст.Іп.'"г" Закону України „Про амністію" від 31.05.2005року
відносно скоєного злочину , передбаченого ст.122 ч1  КК України / а.с.8/. Згідно закритої кримінальної справи №1-450/06 потерпілим
ОСОБА_1 відповідачем були спричинені тілесні ушкодження : ОСОБА_1 -
легкі, а ОСОБА_2 - середньої тяжкості,

Вказана постанова набрала чинності
і ніким не оскаржена.

Дійсно позивачі перебували на лікуванні, чим було порушено їхній звичний
спосіб життя, вони отримали душевні та фізичні страждання. Суд
першої інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо моральних страждань згідно ст..23 ЦК України і визначив грошове
відшкодування моральної шкоди залежно від глибини фізичних та душевних
страждань, ступеня вини відповідача а також протиправної поведінки позивачів.
Апеляційний суд вважає, що при визначенні розміру відшкодування враховані
вимоги розумності та справедливості.

Позивачі не надали суду першої інстанції достатніх доказів/ крім вартості
квитків на проїзд до суду/ про спричинення майнової шкоди у зв.язку з
лікуванням, оскільки суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Майнова шкода ,
завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала,     /ст. 1166 ЦК України/

Відповідно до
роз"яснень, які містяться в п. п. 2, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 березня 1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ
за позовами про відшкодування шкоди" з подальшими змінами та доповненнями
- шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв"язок та є вина
зазначеної особи.

Апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що позивачам спричинена моральна шкода у зв.язку з
спричиненням їм тілеснихушкоджень.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України - п.2 -
моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки Крим,
органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

Згідно
роз"яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.95р., з
наступними змінами та доповненями, розмір моральної (немайнової) шкоди , суд визначає в межах заявлених вимог залежно від
характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних
страждань...

Відповідно до ст. 1168 ЦК України - моральна шкода, завдана
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров,я, може бути відшкодована одноразово
або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Суд першої
інстанції  виконав вимоги ст.. 213 п.З ЦПК
України,   -    повно з"ясував обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи спір , судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України Апеляційниц суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає , що суд першої
іінстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись
ст.. 303-307,
308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3    - відхилити.

Рішення   Артемівського
міськрайонного суду Донецької обл. від 8 листопада 2006 року -
залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду   набирає законної сили з моменту її   проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з.дня набрання
законної сили .