У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7
лютого 2007 року
м.Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Барсукової В.М., Берднік І.С.,

Данчука В.Г., Косенка В.Й.,

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Громадського руху “За
справедливість” про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою Громадського руху  “За справедливість” на ухвалу Центрального
районного суду м. Сімферополя від 2 вересня 2002 року та ухвалу  Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
від 19 березня 2003 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні
2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись у суд із
позовом до Громадського руху «За справедливість» про захист честі, гідності та
ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 5 липня 2002 року
позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано такими, що не відповідають дійсності та
принижують честь,  гідність, ділову
репутацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відомості, поширені Громадським рухом “За
справедливість” шляхом розповсюдження листівок про те, що “ОСОБА_1 погрожує
акціонерам”, “насильно заганяє працівників в ТОВ, давлячи на психіку”,
“використовуючи своє службове становище керівника, брехливим та лицемірним
шляхом вводив в оману тих, хто вірив йому”, “підбирається до акцій працівників,
вносить роскол  та сіє ворожнечу між
працівниками заводу й особами, що звільнилися”, що керівники підприємства
“шляхом обману позбавляють акціонерів права розпоряджатися власністю, тобто
безкоштовно відбирають акції” і т. ін.

Зобов”язано відповідача публічно принести вибачення
позивачам шляхом офіційного звернення до акціонерів ТОВ
“Електромашинобудівельний завод “Фірма СЄЛМА”, опублікувавши  резолютивну частину рішення.

Стягнуто з Громадського руху “За справедливість” на
користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 5 000 грн. моральної шкоди, 17 грн. витрат на
оплату державного мита.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Сімферополя
від 9 серпня 2002 року апеляційну скаргу відповідача на  рішення суду залишено без руху та надано
строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків до 20 серпня 2002 року.

Ухвалою судді того ж суду від 2 вересня 2002 року,
залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 19
березня 2003 року, апеляційну скаргу Громадського руху “За справедливість”   залишено без розгляду, а матеріали
апеляційної скарги повернуто.

У касаційній скарзі Громадський рух “За справедливість”,
посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати
ухвали судів першої та апеляційної інстанції, визнати поважною причину пропуску
встановленого судом строку для усунення недоліків апеляційної скарги,
продовжити строк для усунення недоліків.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Ухвалою судді від 9 серпня 2002 року
апеляційну скаргу Громадського руху “За справедливість” на рішення суду від 5
липня 2002 року  залишено без руху та
надано строк до 20 серпня 2002 року для усунення недоліків, зокрема,  для
зазначення повної та точної назви осіб, які беруть участь у справі, і
номерів засобів зв”язку.

Відповідно до вимог  ст. ст. 139, 294  ЦПК України (1963 року), про постановлення
ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та надання строку для усунення
її недоліків суд повідомляє особу, яка подала апеляційну скаргу.

У порушення
вказаної вимоги закону, суд за відсутності доказів про отримання відповідачем
копії ухвали від 9 серпня 2002 року постановив ухвалу від 2 вересня 2002 року
про залишення  апеляційної скарги Громадського руху “За справедливість” без розгляду
та  повернення матеріалів апеляційної
скарги.

При постановленні ухвали від 2 вересня
2002 року суд не врахував і положень ст. ст. 139, 294 ЦПК України, відповідно
до яких у разі невиконання вказівок судді у встановлений строк апеляційна
скарга  вважається неподаною та
повертається.

Указані порушення норм процесуального
права судом першої інстанції  не були
виправлені й апеляційним судом.

Ураховуючи
наведене,  колегія  суддів вважає ухвалу суду першої інстанції
від 2 вересня  2002 року та ухвалу суду
апеляційної інстанції від 19 березня 2003 року такими, що постановлені з
порушенням норм процесуального права, а тому вони підлягають скасуванню.

Оскільки,
відповідно до ч. 1 ст. 297 ЦПК України, питання прийняття апеляційної скарги
вирішується судом апеляційної інстанції,
справа підлягає направленню до суду апеляційної інстанції.

Керуючись
ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Громадського руху  “За справедливість” задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Сімферополя від 2
вересня 2002 року та ухвалу  Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 19 березня 2003 року скасувати, а питання
прийняття апеляційної скарги  передати на
розгляд суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

В.М. Барсукова  І.С. Берднік  В.Г. Данчук
В.Й. Косенко