Справа №
Категорія №21                                                                              інстанції - Грищенко Н.М.
Доповідач - Ляховська І.Є.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 квітня 2007 року                                                                                                м. Кривий Ріг

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області
в складі:

головуючого - судді БАРИЛЬСЬКОЇ А.П.,

суддів - ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О.,

при секретарі - Бондаренко І.В.,

за участю - представника ВАТ "КЗРК"
Дульського Анатолія Леонідовича, представника
Відділення Фонду Бершадської Людмили Станіславівни, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1,
Відкритого акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі про стягнення заборгованності
за щомісячними виплатами у відшкодування шкоди, компенсації у зв'язку з
порушенням термінів виплати сум у відшкодування шкоди та перерахунок розміру щомісячних страхових виплат,

ВСТАНОВИЛА: 17 січня 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду Із позовом до Відкритого
акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ВАТ КЗРК) та Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі (далі - Відділення
Фонду) про стягнення заборгованності за щомісячними виплатами у відшкодування
шкоди, компенсації у зв'язку з порушенням термінів виплати сум у відшкодування шкоди та перерахунок розміру щомісячних страхових
виплат, посилаючись на те, що ВАТ КЗРК неправильно проводив перерахунок сум
відшкодування втраченого заробітку,
починаючи з 01 травня 1992 року, у зв'язку з чим у відповідачів
виникла заборгованість.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково, на користь позивача стягнуто: з ВАТ КЗРК - заборгованість за щомісячними виплатами у відшкодування шкоди за період із 01 березня 1993 року по 01 квітня 2001 року в сумі 4 963 гривні 86 копійок; компенсацію у зв'язку із
порушенням строків виплати щомісячних сум у
відшкодування шкоди за період із 01 січня 1998 року по 01 квітня 2001 року в сумі 3 132 гривні 67 копійок, а всього 8 096 гривнеь 53 копійки; з Відділення Фонду - заборгованість за щомісячними страховими виплатами у відшкодування шкоди за період із 01 квітня 2001 року по 01 березня 2006 року в сумі 12 191 гривня 96 копійок, компенсацію у зв'язку із порушенням строків виплати щомісячних страхових виплат у відшкодування шкоди за період із 01 квітня 2001 року по 01 січня 2006 року 5 798 гривень 28 копійок, а всього 17 990 гривень 24 копійки, а також щомісячні страхові виплати в сумі 473 грн. 37 коп. починаючи із 01 березня 2006 року до зміни обставин, що є
підставою для їх перерахунку або припинення. В іншій частині позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду і
задоволення позовних вимог у повному обсязі через порушення судом норм матеріального права. Зокрема, при розрахунку заборгованності за щомісячними виплатами у відшкодування
шкоди судом безпідставно не враховано, що з 01
липня 1994 року тарифні ставки і посадові оклади на підприємстві збільшилися у 2,0 рази, а отже мав відповідно збільшитися
розмір відшкодування шкоди.

ВАТ КЗРК в своїй апеляційній скарзі також ставить питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий
розгляд через порушення судом норм матеріального
права. Зокрема, відповідач вважає, що при ухваленні
рішення судом безпідставно не було взято до уваги Галузеві угоди на 1995 - 2000 рік, судом невірно застосовані
коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів
за період з 1994 року по 2000 рік, необгрунтовано
задоволено позовні вимоги в частині стягнення компенсації у зв'язку з порушенням термінів виплати щомісячних сум у
відшкодування шкоди. Крім того, судом не
застосовано трирічний строк позовної давності.

Відділення Фонду в своїй апеляційній скарзі також ставить питання про скасування рішення суду та відмову позивачеві у
задоволенні позовних вимог. Зокрема, Відділення Фонду вважає, що
судом безпідставно не було взято до уваги
Галузеві угоди на 1995 - 2000 рік, судом невірно застосовані коефіцієнти
підвищення тарифних ставок і посадових окладів, необгрунтовано задоволено позовні вимоги в частині стягнення компенсації у зв'язку
з порушенням термінів виплати щомісячних суму
відшкодування шкоди.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1, ВАТ КЗРК та Відділення Фонду слід задовольнити

частково з таких підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_1 працював ІНФОРМАЦІЯ_1 у шахто-будівельному управлінні виробничого об'єднання «Кривбасруда»,
правонаступником якого с ВАТ КЗРК.

У липні 1984 року йому було встановлено
професійне захворювання, що підтверджується повідомленням про професійне
захворювання (отруєння) від 03.07.1984
року.

Згідно висновку МСЕК від 30.03.1993 року позивачеві було встановлено
стійку втрату професійної працездатності в розмірі 45% з 17.02.93 р., а при переогляді 06.04.1994 року ступінь втрати
працездатності встановлено в розмірі 30%
з 17.03.94 р.
безстроково.

Відповідачем ВАТ
КЗРК було призначено щомісячні виплати у відшкодування шкоди позивачеві,
виходячи із середньомісячної заробітної плати
відповідного працівника за січень - квітень 1992 року в сумі 9 928 крб. та ступеню втрати
професійної працездатності.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дав вірну оцінку обставинам справи і дійшов правильного висновку про те, що
підприємством ВАТ КЗРК було невірно
застосовано коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів при
перерахунку розміру відшкодування шкоди позивачеві, внаслідок чого утворилася заборгованість за
щомісячними виплатами у відшкодування
шкоди. Разом з тим, з деякими висновками висновками суду неможливо погодитись.

На думку колегії суддів, при розрахунку заборгованності за щомісячними
виплатами у відшкодування шкоди судом безпідставно не враховано, що з 01 липня 1994 року тарифні ставки і посадові
оклади на підприємстві збільшилися у 2,0 рази, а отже мав відповідно збільшитися розмір
відшкодування шкоди.

Разом з тим, судом безпідставно стягнуто заборгованість за щомісячними виплатами у відшкодування шкоди за період, що перевищує
трирічний строк звернення з позовом, та
безпідставно стягнуто з Відділення Фонду компесацію у зв'язку з
порушенням термінів виплати щомісячних сум у відшкодування шкоди.

Як убачається із таблиці коефіцієнтів збільшення тарифних ставок, посадових окладів та регресних виплат у
відшкодування шкоди здоров'ю з 01.07.1992
року по 01.05.2000 року у
ВАТ «КЗРК» та доданих до неї копій Наказів
по підприємству і спільних постанов адміністрації підприємства і профкому, а також із роз'яснювального листа
адміністрації в/о «Кривбасруда», тарифні ставки і посадові оклади збільшувалися на
коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових
окладів): 2,55 - з 01 листопада 1992 року; 1,33 - з 01 січня 1993 року; 1,5 - з 01 березня 1993 року; 1,97 - з 01 червня 1993 року; 2,94 - з 01 вересня 1993 року; 2,1 - з 01 листопада 1993 року; 3,0 ~ з 01 грудня 1993 року, 2,0 - з 01 липня 1994 року; 2,0 - з 01 жовтня 1994 року; 3,0 - з 01

лютого 1995 року; 2,5 - з 01 січня
1996 року; 1,25 - з 01 червня 1997 року; 1,3 -з 01 січня 1998 року; 1,265 - з
01 липня 1999 року; 1,226 - з 01 січня 2000 року та 1,217 - з 01
травня 2000 року.

Згідно абзацу 5 пункту 22 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 23
червня 1993 року № 472, із змінами і доповненнями, (надалі - Правила відшкодування шкоди), які були чинними на час,
коли відшкодування шкоди позивачеві провадило в/о «Кривбасруда»,
середньомісячний заробіток підлягає коригуванню
на час встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності з урахуванням підвищення тарифних
ставок, посадових окладів відповідних працівників виробничого підрозділу
(дільниці, цеху) підприємства, де
працював потерпілий до моменту ушкодження здоров'я, або індексації доходів
відповідно до чинного законодавства.

Судом помилково не застосовано до сум відшкодування
позивачеві втраченого заробітку коефіцієнт 2,0,
на який із 01 липня 1994 року були підвищені
тарифні ставки на підприємстві, оскільки згідно абзацу 5 пункту 28 Правил відшкодування шкоди, підвищення тарифних ставок і
посадових окладів є підставою для перерахування
розміру відшкодування шкоди.

Посилання ВАТ КЗРК на неврахування судом положень
Галузевих угод між Міністерством промисловості та
ЦК профспілок трудящих металургійної та гірничодобувної
промисловості України на 1995 - 2000 роки безпідставні, оскільки згідно статті 5 Закону України «Про колективні договори і угоди», умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно
з чинним законодавством становище працівників, є безпідставними.

В той же час доводи ВАТ КЗРК та Відділення Фонду
про неправильне застосування судом строків позовної давності при стягненні сум
відшкодування шкоди та необґрунтованість задоволення позовних вимог в частині
стягнення компенсації, є обгрунтованими.

Згідно статті 71 ЦК УРСР 1963 року (з урахуванням пункту 6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року) загальний строк, в межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист свого права (позовна давність),
встановлюється тривалістю у три роки.

Також обгрунтованими є доводи
Відділення Фонду про неправомірність стягнення
компенсації у зв'язку з порушенням термінів виплати щомісячних сум у відшкодування шкоди, оскільки відповідно до частини
7 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку та виробництві на професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності»,
підставою для нарахування такої компенсації є вина Фонду, яка в даному спорі відсутня.

Таким чином, рішення суду першої інстанції
необхідно скасувати та

ухвалити нове рішення про часткове
задоволення вимог позивача в частині стягення з Відділення Фонду
заборгованості за щомісячними сумами у відшкодування
шкоди в межах трирічного строку позовної давності, починаючи з часу звернення з
позовом, тобто за період з 01 лютого 2003 року по 01 лютого 2006 року, та перерахунок розміру
щомісячних виплат у відшкодування шкоди згідно наведеного далі розрахунку.

Розмір відшкодування шкоди позивачеві станом на 01 січня 1998 року (до підвищення тарифних ставок
і посадових окладів) мав складати суму: 9 928 крб. х2,55х 1,33x1,5x1,97x2,94x2,1 х 3,0 х 2,0 х 2,0 х 3,0 х 2,5 х 1,25/100 000(1 гривня = 100 000 крб.) = 691,08
грн. х 30% = 207грн.32коп.

Надалі розмір відшкодування шкоди мав бути обмежений, в силу вимог абзацу 6
пункту 28 Правил відшкодування шкоди, середнім заробітком відповідного
працівника, але не менше раніше визначеного розміру згідно пункту 9 Правил
відшкодування шкоди.

Згідно довідки ВАТ КЗРК, середньомісячна заробітна плата по професії прохідника шахто-будівельного управління на момент
підвищення тарифних ставок і посадових окладів складала:

Січень 1998 року - 344,62 грн.;

Липень 1999 року - 500,98 грн.;

Січень 2000 року - 636,66 грн.;

Травень 2000 року - 768,86 грн.;

Після підвищення
тарифних ставок і посадових окладів з 01
січня 1998 року у 1,3 рази, відповідно
до вимог абз. 6 п. 28 «Правил
відшкодування шкоди», розмір відшкодування
шкоди позивачеві залишається попереднім, оскільки збільшений на
коефіцієнт підвищення тарифних ставок в 1,3
рази розмір відшкодування шкоди в
перерахунку на 100% втрати працездатності перевищує середньомісячний заробіток по відповідній
професії, який становить 344,62грн. Таким чином, розмір
відшкодування шкоди позивачу має бути не менше раніше визначеного - 207грн.32коп.

З тих же підстав до сум відшкодування шкоди не можуть бути застосовані коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових
окладів: 1,265 - з 01 липня 1999 року та 1,226 - з 01 січня 2000 року, оскільки середньомісячний заробіток по
відповідній професії становив відповідно 500,98грн. та 636,66грн. Тому розмір відшкодування шкоди позивачеві має бути не
менше раніше визначеного -
207грн.32коп.

Після підвищення тарифних ставок і посадових окладів з 01 травня 2000 року у 1,217 рази, розмір відшкодування шкоди в перерахунку на 100% втрати працездатності перевищує
середньомісячний заробіток по відповідній професії, який становить 768,86грн.,
тому має обчислюватися їз цього середньомісячного заробітку та
складати: 768,86грн. х 30%
= 230,66грн.

Таким чином, на момент передачі особової справи
позивача до відділення Фонду, позивач мав отримувати щомісячно по 230,66 грн.

Після коригування розміру щомісячних страхових виплат з 01 березня 2002 року на коефіцієнт 1,193, позивач мав отримувати щомісячно по: 230,66 грн. х 1,193
= 275,18 грн.

З 01.02.2003 року по 01.03.2003 року позивач мав отримувати щомісячно по 275,18 грн., проте отримував по 64,03 грн., тобто, заборгованість за лютий 2003
року складає 211,15 грн.

Після коригування розміру щомісячних страхових виплат з 01.03.2003 року у 1,182 рази, по 01.03.2004 року позивач мав отримувати
щомісячно по 325,27 грн., але отримував по 75,68 грн., таким чином, недоплата за місяць складає 249,59 грн., а
заборгованість за 12 місяців - 2 995,08 грн.

Після коригування розміру щомісячних страхових виплат з 01.03.2004 року у 1,152 рази, по 01.03.2005 року позивач мав отримувати
щомісячно по 374,72 грн., проте отримував по 87,18 грн., тобто, недоплата за місяць складає 287,54 грн., а
заборгованість за 12 місяців - 3 450,48 грн.

Після коригування розміру щомісячних страхових виплат з 01.03.2005 року у 1,238 рази, по 01,02.2006 року позивач мав отримувати
щомісячно по 463,91 грн., проте отримував по 107,93 грн., тобто, недоплата за місяць складає 355,98 грн., а
заборгованість за 11 місяців - 3 915,78 грн.

З урахуванням викладеного, заборгованість за щомісячними страховими виплатами у відшкодування шкоди за період із 01.02.2003 року по 01.02.2006 року складає суму 10 572,49 грн., яку слід стягнути з Відділення Фонду.

Крім того, з Відділення Фонду на користь позивача необхідно стягнути щомісячні страхові виплати в розмірі 463,91 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2006 року до зміни обставин, що є підставою для їх перерахунку
або припинення відповідно до закону.

Інші доводи апеляційних скарг позивача, ВАТ КЗРК та відділення Фонду є безпідставними
і спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів вважає, що у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з постановлениям нового
рішення в порядку пункту 3 частини 1 статті 309 ЦПК України про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з Відділення Фонду на користь ОСОБА_1 заборгованності за щомісячними
страховими виплатами у відшкодування шкоди за
період із 01.02.2003 року по 01.02.2006 року в сумі 10 572,49 грн., та щомісячних страхових
виплат в розмірі 463,91 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2006 року до зміни обставин, що є підставою для їх
перерахунку або припинення відповідно до закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. З ч. 1 ст. 309,  313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Відкритого акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та

професійних захворювань України в м.
Кривому Розі задовольнити частково.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2006
року скасувати.

Ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Стягнути на
користь ОСОБА_1 з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі заборгованність за щомісячними страховими
виплатами у відшкодування шкоди за
період із 01.02.2003 року по 01.02.2006 року в сумі 10 572,49 грн., та щомісячні страхові виплати в розмірі 463,91 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2006 року до зміни обставин, що є підставою для їх перерахунку
або припинення відповідно до закону.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання ним законної сили.