У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 березня 2007 року                                                                                                м. Київ

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України
в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів

Балюка М.І.,

Косенка В.Й.,

Патрюка М.В.,

Барсукової В.М.,

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,

Берднік І.С.,

Левченка Є.Ф.,

Пшонки М.П.,

Гнатенка А.В.,

Лихута Л.М.,

Романюка Я.М.,

Григор'євої Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сеніна Ю.Л.,

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

Шабуніна В.М., -

розглянувши
в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з винятковими
обставинами ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 4 жовтня 2005 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного
відкритого акціонерного товариства “Шахта ім. К.І. Поченкова” (далі - ДВАТ
“Шахта   ім. К.І. Поченкова”) про
стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати її частини у
зв¢язку з
порушенням строку виплати та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2002 року позивач звернувся
до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що він працював на шахті
імені К.І. Поченкова, однак при звільненні з ним не був проведений повний
розрахунок.

Рішенням Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки від 26 грудня 2002 року позов задоволено.

Ухвалою цього ж суду від 17 липня 2003 року заяву ОСОБА_1 від         11 червня 2003 року про заміну сторони
у виконавчому провадженні відповідно до ст. ст. 11, 37 Закону України “Про
виконавче провадження” задоволено. Замінено сторону у виконавчому провадженні з
ДВАТ “Шахта ім. К.І. Поченкова” на ДК “Укрвуглереструктуризація” з видачею
нових виконавчих листів.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 30 жовтня 2003 року ухвалу
Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від   17 липня 2003 року скасовано, у задоволенні
заяви відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 жовтня 2005 року
касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 30 жовтня 2003 року залишено без змін.

У вересні 2006 року до Верховного
Суду України надійшла скарга     ОСОБА_1
про перегляд ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 4 жовтня 2005 року у зв'язку з винятковими
обставинами з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції
одного і того самого положення закону, зокрема, в аналогічній справі за позовом
ОСОБА_2 до шахти імені К.І. Поченкова Верховним Судом України прийнято
протилежне рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 354 ЦПК
України підставою оскарження у зв'язку з винятковими обставинами судових рішень
у цивільних справах після їх перегляду у касаційному порядку є неоднакове
застосування судом касаційної інстанції одного і того ж положення закону.

Факт неоднакового застосування Верховним Судом України положень        ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження» стверджується судовими рішеннями у зазначеній справі та у справі
ОСОБА_2 до шахти імені               К.І.
Поченкова про заміну боржника у виконавчому провадженні.

Зазначена обставина є підставою для розгляду справи у зв'язку з винятковими
обставинами.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах приходить до висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням
Червоногвардійського районного суду   м.
Макіївки від 26 грудня 2003 року, на підставі якого було видано виконавчий лист
і відкрито виконавче провадження, на користь ОСОБА_1 із шахти імені К.І.
Поченкова стягнуто 4 651 грн. 41 коп.

Відповідно до ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на час розгляду судами
заяви) сторонами у виконавчому провадженні є фізичні або юридичні особи.

Боржником є фізична чи юридична
особа, яка зобов'язана за рішенням вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення.

У разі вибуття однієї із сторін
державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама
сторона вправі звернутися до суду із заявою про заміну сторони її
правонаступником.

Відповідно до ст. ст. 100, 101 ЦПК України (1963 року), ст. 26 ЦК УРСР
здатність мати цивільні і цивільні процесуальні права та обов'язки та
здійснювати їх, у тому числі і в процесі виконання судових рішень, визнається
за підприємствами, які є юридичними особами.

Статусу суб'єкта права і юридичної
особи підприємство набуває з моменту його реєстрації (ст. 5 Закону України «Про
підприємства в Україні», який діяв на час ухвалення судових рішень).

Діючим на той час законодавством
(ст. 37 ЦК УРСР та ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні»)
передбачалося дві форми припинення підприємства: ліквідація (у тому числі у
зв'язку з визнанням його банкрутом) і реорганізація. Підприємство вважається
реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру
України.

Тобто статусу суб'єкта права і
юридичної особи підприємство позбавляється після завершення здійснення щодо
нього ліквідаційного процесу і виключення його з державного реєстру.

Підставою процесуального
правонаступництва є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок
якого відбувається вибуття сторони зі спірних чи встановлених судом
правовідносин.

Заміна сторін іншими особами
можлива, коли їх матеріальні права і обов'язки переходять до цих осіб.

Таким чином, виходячи з аналізу
зазначених правових норм слід дійти висновку, що відповідно до ч. 5 ст. 11
Закону України «Про виконавче провадження» процесуальне правонаступництво у
виконавчому провадженні, тобто заміна на будь-якій стадії виконавчого
провадження стягувача або боржника іншою особою, можливе у зв'язку з вибуттям
правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його
правонаступником.

При цьому правонаступництво особи
може бути загальним (щодо юридичної особи - у разі її припинення) або частковим
(наприклад, у результаті уступки спірної вимоги чи у зв'язку з прийняттям на
себе обов'язку іншої особи).

Проте, як убачається з матеріалів
справи, накази про ліквідацію шахти імені К.І. Поченкова, про затвердження
комплексу робіт щодо її ліквідації, про затвердження розподільчого балансу
(Міністерства палива та енергетики України № 387 від 14 серпня 2001 року та від
31 серпня 2001 року; Державної холдингової компанії «Макіїввугілля» від 21 серпня
2001 року; ДК «Укрвуглереструктуризація» від 3 жовтня 2001 року та 23 грудня
2002 року), як і постанова господарського суду Донецької області від 18
листопада 2002 року про відкриття ліквідаційної процедури прийняті до ухвалення
26 грудня 2002 року рішення Червоногвардійським районним судом м. Макіївки у
справі про стягнення з шахти імені К.І. Поченкова на користь ОСОБА_1 грошових
сум і були предметом судового розгляду.

На час вирішення судами заяви про
заміну боржника правовий статус шахти імені К.І. Поченкова не змінився, з
Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вона виключена не
була, про що свідчить довідка Донецького обласного управління статистики
Державного комітету статистики України від
24 вересня 2003 року (а.с. 109).

За таких обставин у районного суду
не було передбачених ч. 5 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»
підстав для відкликання виконавчого листа, виданого на підставі рішення
Червоногвардійського районного суду
м. Макіївки від 26 грудня 2002 року, що набуло законної сили, та для
проведення заміни боржника, визначеного цим рішенням.

Скасовуючи ухвалу районного суду від
17 липня 2003 року та відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про заміну
боржника у виконавчому провадженні, апеляційний суд Донецької області
обґрунтовано виходив із відсутності підстав для такої заміни, оскільки правовий
статус шахти ім. К.І. Поченкова з моменту постановлення судом рішення не
змінився і вона не виключена з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій
України.

Перевіривши зазначену ухвалу
апеляційного суду у касаційному порядку, Верховний Суд України, керуючись ст.
337 ЦПК України, правомірно залишив її без зміни.

Відповідно до ч. 4 ст. 357, п. 1 ч.
1 ст. 358 ЦПК України, розглядаючи справу в порядку провадження у зв'язку з
винятковими обставинами, Верховний Суд України має право постановити ухвалу про
відхилення скарги і залишення рішення, ухвали без змін, якщо визнає, що судові
рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З наведених у скарзі мотивів підстав
для скасування ухвали Верховного Суду України від 4 жовтня 2005 року, якою
залишено без зміни ухвалу апеляційного суду Донецької області від 30 жовтня
2003 року, не вбачається.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, Судова палата у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України від 4 жовтня 2005 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                     А.Г.
Ярема

Судді:                                                                                  М.І.
Балюк

В.М. Барсукова

І.С. Берднік

А.В. Гнатенко

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Й. Косенко

А.В. Костенко

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Н.П. Лященко

Л.І. Охримчук

М.В. Патрюк

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін

В.М. Шабунін