УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„13"
лютого 2007р.                                                                         м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої     Беркій О.Ю.,

суддів              Пнівчук О.В., Горблянського Я.Д.

секретаря        Пожар
Р.В.

адвоката          ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення майнової шкоди в розмірі 11 834 грн. та відшкодування моральної
шкоди в сумі 30 ООО грн., за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського
міського суду від 25 грудня 2006 року, -

з
участю: апелянта ОСОБА_2 , його представника - ОСОБА_5 , представника
відповідачів - ОСОБА_6

встановила:

В серпні 2006 року ОСОБА_2 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі
11 834 грн., як компенсацію за понесені витрати по ремонту та покращенню
технічного стану квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що 18 жовтня 2005 року
рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області розірвано договір
купівлі-продажу зазначеної квартири, відповідно до якого відповідачі повинні
повернути йому 25 520 грн. оплачених за продану квартиру, а він має виселитись
з вказаного приміщення разом з
неповнолітніми дітьми. За період проживання в квартирі він вклав суттєві кошти
в житло, покращив технічний стан квартири, провів воду до квартири та
оплатив комунальні борги попереднього власника .Оскільки здійснення даних робіт
неможливо відокремити від квартири, відповідачі повинні відшкодувати затрачені
кошти. Крім того, оскільки дії відповідачів спонукали до розірвання договору, в
технічний стан квартири вкладена їхня праця і він змушений організовувати умови
для свого життя, вважає, що відповідачі заподіяли йому моральну шкоду, яку
оцінює в сумі 30 000 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 25 грудня 2006 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 317 грн. 44 коп. понесених ним
витрат по оплаті комунальних платежів і витрати по оплаті судового збору в сумі
51 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

На
дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій посилається на те, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та зібраним доказам.
Так, судом не враховано, що за умовами
договору право власності на квартиру у нього виникло з моменту
підписання договору купівлі-продажу і він, як власник квартири вправі був на
свій    розсуд    володіти,
користуватись    та    розпоряджатися    належним
майном.

Справа №
22-ц-182/2007р.                                        Головуючий
у 1 інстанції Томин О.О.

Категорія 12                                                                 Доповідач Беркій О.Ю.

2

У зв'язку з необхідністю покращення
технічного стану квартири, ним було укладено договір на здійснення
ремонтно-будівельних робіт і 28 квітня 2003 року такі роботи були завершені.
Зазначає, що судом не враховано, що дані роботи були проведені за п'ять місяців
до пред'явлення відповідачами позову про розірвання договору купівлі-продажу, а
тому висновок суду про те, що роботи проведено самовільно є невірним. Апелянт
зазначає, що судом не враховано, що згідно ст.. 653 ЦК України
зобов'язання у нього припинилися після 18 жовтня 2005 року. На вказаний час
ремонтні роботи в квартирі уже були завершені, що стверджується документальними
даними. Зазначає, що вимога про
відшкодування затрачених коштів випливає і з того, що відповідачам квартира повертається
в покращеному стані і збільшилась майнова вартість квартири. Крім того, поза
увагою суду залишилась не вирішена вимога про відшкодування моральної шкоди.

Просить рішення
суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог скасувати та
постановити нове рішення, яким вимоги задовільнити в повному об'ємі.

В засіданні
апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу
підтримали по вищенаведених мотивах.

Представник
ОСОБА_3 та ОСОБА_4- ОСОБА_6 апеляційну скаргу заперечила, посилаючись на її
безпідставність.

Вислухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

З матеріалів
справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу квартири 21 серпня 2002
року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_2 купив АДРЕСА_1. Продаж квартири
вчинено за 6 200 доларів СІЛА, до укладення угоди продавці від апелянта
одержали 5000 доларів США, решту суми, що еквівалентно 1169 доларам США він мав
оплатити до 20 січня 2003 року. Відповідно до зазначеного договору неоплата зазначеної суми
покупцем є підставою для розірвання зазначеного договору.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2004 року зазначений договір
визнано недійсним та виселено ОСОБА_2 з членами сім'ї з АДРЕСА_1 без надання
іншого житлового приміщення.

Рішенням
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2005 року розірвано
договір купівлі продажу АДРЕСА_1 та виселено ОСОБА_2, ОСОБА_5 з двома
неповнолітніми дітьми з даної квартири без надання іншого житлового приміщення.
Підставою для розірвання даного договору послужило невиконання ОСОБА_2 взятого
на себе зобов'язання по розрахунку за придбану квартиру.

Пред'являючи позов
про стягнення компенсації за понесені витрати по ремонту квартири та покращенню
її технічного стану ОСОБА_2 посилався на те, що в період його проживання в
квартирі ним було вкладено суттєві кошти в житло, зокрема проведено в березні
2003 року ремонтно-будівельні роботи на суму 8 667 грн., встановлено телефон
вартість проведення якого становить 970 грн., здійснено підключення
водопостачання до квартири, що становить 1880 грн. та оплачено борги продавців
квартири по комунальним платежам в сумі 317 грн.

Оскільки
підставою для розірвання договору купівлі-продажу квартири послужило
невиконання апелянтом зобов'язання щодо проведення оплати по повному розрахунку
за придбану квартиру і договором не було обумовлено покращення стану квартири,
проведення телефону та підведення водопостачання до квартири, то суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку про те, що зобов'язань щодо
відшкодування затрачених коштів на зазначені вище роботи у ОСОБА_4 та ОСОБА_3
не виникло. Крім того, апелянтом проведено телефон та укладено договір про
надання послуг телефонного зв'язку уже після пред'явлення позову про розірвання
договору купівлі-продажу та винесення рішення Івано-Франківським міським судом.
А роботи по

з

підведенню водопостачання до
квартири здійснено після рішення Апеляційного суду та рішення Верховного Суду
України.

З врахуванням
того, що умовами договору було передбачено зобов'язання продавців квартири
оплатити борги по комунальних платежах , а таку оплату було здійснено
позивачем, судом обґрунтовано стягнено з відповідачів на користь позивача 317
грн.44 коп. зазначеної заборгованості.

На думку колегії
суддів, твердження апелянта про те, що відповідно до договору купівлі-продажу він став власником квартири і
вправі був розпоряджатися нею на власний розсуд, зокрема покращувати
технічний стан квартири, у зв'язку затрачені кошти відповідачами повинні бути
відшкодовані, не заслуговують на увагу, оскільки розірвання договору відбулося
через винну поведінку позивача.

Оскільки
позивачем на підтвердження заподіяння моральної шкоди не представлено належних
доказів, його посилання на те , що судом не вирішено вимогу про відшкодування
моральної шкоди є необгрунтованим. Сам факт задоволення позову в частині
стягнення витрат по оплаті комунальних платежів не може в достатній мірі
свідчити про заподіяння моральної шкоди.

Рішення суду
постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування, в межах
доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Івано-Франківського міського суду від 25 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з часу
набрання нею законної сили.

Головуюча                                                                                       О.Ю. Беркій

Судді:                                                                                                О.В.
Пнівчук

Я.Д.
Горблянський