Справа №22-222                                          Головуючий у Іінст.Хилевич С.В.
Доповідач - Собіна І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

7 лютого 2007 року                                                                                    м. Рівне

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді  Собіни І.М.

Суддів
Григоренка М.П.,   Оніпко О.В.

При секретарі судового засідання Томашевській І.М.

З участю ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Володимирецького районного суду від 7 грудня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в спільній сумісній власності в натурі,

встановила:

Рішенням Володимирецького районного суду від 7 грудня 2006 року позов задоволено повністю.

Виділено ОСОБА_1 в будинковолодінні АДРЕСА_1:

частину котельні-гаража 1-6 площею 10,2 м.кв., коридор-східцева 1-1, прихожу 1-2, ванну 1-3, коридор-східцеву 1-7, прихожу 1-8, жилі кімнати 1-9,1-10, 1/3 частину сараю
«б», а всього на суму 51242гривні, що становить 50/100 частин всієї садиби.

Виділено ОСОБА_2 в будинковолодінні № 1: частину котельні-гаража 1-6 площею 15,1 м. кв., кухню 1-4, комору 1-5, жилі кімнати 1-11,1-12, погріб «Пг/А», 2/3 частини сараю «б», а всього на суму
51266гривень, що становить 50/100 частин всієї садиби.

Огорожу № 1, вбиральню
«г» та замощення 1 залишено
в спільному користуванні сторін.

2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
компенсацію у розмірі 12
гривень.

У поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що не погоджується з рішенням суду.

Проектом передбачено будівництво двоповерхового одноквартирного будинку, поділ його на дві квартири призведе до його
руйнування.

Вважає, що будинок є неподільною річчю, що не було взято
судом до уваги.

Суд на його думку не врахував також те, що вони з
позивачкою розлучені і проживання їх по сусідству лише загострить протистояння та сварки, вважає єдиним доцільним
способом поділу спірного майна грошову компенсацію.

Просив рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд.

В запереченні на апеляційну скаргу позивачка
доводила, що рішення суду є законним і
обґрунтованим, а апеляційна скарга безпідставною, просила її
відхилити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивачки,
перевіривши доводи апеляційної скарги та
заперечення на неї прийшла до висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що сторони під час шлюбу спорудили житловий будинок АДРЕСА_1.

У зв'язку з конфліктами, що стали виникати між
ними з приводу користування будинковолодінням, позивачка просила суд розділити його відповідно до висновку
будівельно-технічної експертизи по другому варіанту (а.с.5-12).

Статтею 71 СК України встановлено, що майно,
що є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка,
дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю між ними.

3

Поділивши будинок по другому варіанту і виділивши
кожній із сторін по 50/100 буднику, суд першої інстанції
врахував інтереси обох сторін.

Доводи відповідача про те, що будинок, є
неподільною річчю, а тому не підлягав поділу не заслуговують на увагу
оскільки, будинок з технічної точки зору
може бути поділений і виключення щодо цього правила відповідач суду не
надав.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_2 про
неможливість поділу через те, що сторони 6 грудня 2006 року розлучились і між ними можуть виникати в майбутньому конфлікти та сварки, які перешкоджатимуть
добросусідським відносинам.

Таке посилання відповідача носить суб'єктивний
характер і не може бути підставою для обмеження права власності другої
сторони.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції
постановлено з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків суду підстав для його скасування колегія
суддів не знаходить.

Керуючись
ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
а рішення Володимирецького районного суду від 7 грудня 2006 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони мають право оскаржити ухвалу
апеляційної інстанції і рішення місцевого суду до Верховного
Суду України протягом двох місяців починаючи з дня набрання законної сили цією ухвалою, з подачею касаційної скарги безпосередньо
до суду касаційної скарги.

Головуючий     О,