Справа №2-67 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2007 року                                                                                        м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі:        головуючого           судді     Носика
М.А.

при секретареві:                                                                      Красновій А.С.

за участю:       позивача                                                          ОСОБА_1

представника позивача адвоката                  ОСОБА_2

представника відповідача                             Абрамової Н.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче
об'єднання «Моліс» про стягнення грошової суми, суд,

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2006
року до Василівського районного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «ВО «Моліс». У
позовній заяві вказано, що у червні 2000 року позивач був прийнятий на роботу
до Дніпрорудненського сироробного комбінату ІНФОРМАЦІЯ_1. До літа 2001 року
працював ІНФОРМАЦІЯ_1. 01 травня 2004 року
ОСОБА_1 прийнятий на роботу по переводу у ТОВ «ВО «Моліс»
на посаду ІНФОРМАЦІЯ_2, звідки звільнений 17 березня 2006 року.

Влітку 2001 року ОСОБА_1 передали автомобіль молоковоз ГАЗ-5312, що був у
поганому технічному стані і потребував
ремонту. Позивач провів ремонт вказаного автомобіля за власні кошти, а
саме: придбав кабіну, радіатор, 75 метрів двохжильного кабелю, рамку радіатора
у зборі, крила праве та ліве, радіатор водяний 3-х рядний, облицьовку
радіатора, місткість для транспортування молока. Вартість придбаних ним
запасних частин складає грошову суму у розмірі 61151 грн. 94 коп.

Підприємство
відповідач не повернуло ОСОБА_1 витрачені ним власні кошти на ремонт
автомобіля, в зв'язку з чим він просить суд стягнути з ТОВ «ВО «Моліс» 61151
грн. 94 коп.

Позивач ОСОБА_1
у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та суду пояснив, що він
працював ІНФОРМАЦІЯ_1 у Дніпрорудненському сироробному комбінаті і за власний
кошт у 2001 році капітально відремонтував автомобіль ГАЗ. Придбав кабіну,
місткість для транспортування молока, за якою їздив у Херсонську область, та
інші запасні частини, які встановив на автомобіль, всього на суму 61151 грн. 94
коп. Після звільнення з підприємства йому
вказану суму не повернули, тому просить суд стягнути її з відповідача.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 просить суд задовольнити позов.
Позовні вимоги є обґрунтованими та законними.

Представник
відповідача Абрамова Н.І.
проти позову заперечує та суду пояснила, що жодних
відносин з приводу капітального ремонту автомобіля ГАЗ за кошти ОСОБА_1 не мав
як Дніпрорудненський сироробний комбінат, так і ТОВ «ВО «Моліс». Позивачем не надано доказів,

2

що він дійсно придбав запасні
частини, і по ціні, вказаній у позовній заяві. Документального оформлення
понесених витрат немає. Крім того, позивачем пропущений трирічний строк позовної давності. Тому у задоволенні позову
повинно бути відмовлено.

Вислухавши позивача та представників сторін, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, давши оцінку їм у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами
справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову виходячи з
наступних підстав:

Судом
встановлено, що 09 листопада 2000 року ОСОБА_1 прийнято на роботу ІНФОРМАЦІЯ_1
першого класу у АТЗТ «Дніпрорудненський сироробний комбінат». 01 січня 2001
року він переведений ІНФОРМАЦІЯ_3. 01
квітня 2001 року - переведений ІНФОРМАЦІЯ_1 із суміжною спеціальністю
ІНФОРМАЦІЯ_4. 01 червня 2002 року - переведений ІНФОРМАЦІЯ_2. 30 квітня 2004
року - звільнений по переводу у ТОВ «ВО
«Моліс».

01 травня 2004 року ОСОБА_1 прийнятий по переводу у ТОВ «ВО «Моліс» ІНФОРМАЦІЯ_2, звідки
звільнений 17 березня 2006 року по п.З ст.40 КЗпП України за систематичне
невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Жодних правових
підстав, передбачених статтями 161,440 ЦК
України 1963 року, чи то ст.ст.21,125 КЗпП України, для стягнення з
відповідача на користь позивача 61151 грн. 94 коп. немає.

Позивачем
ОСОБА_1 не доведено необхідність проведених ним робіт по ремонту автомобіля
ГАЗ-5312 і заміни кабіни, радіатора, 75 метрів двохжильного кабелю, рамки
радіатора у зборі, крила правого та лівого, радіатора водяного 3-х рядного,
облицьовки радіатора, місткості для транспортування молока. Також не надано
суду доказів понесених витрат на суму 61151
грн. 94 коп. Жоден із свідків, які були допитані у судовому засіданні за
клопотанням позивача, не був очевидцем укладених правочинів купівлі-продажу
запчастин саме позивачем. їм невідомо яку фактично суму було сплачено, і
ким, за запчастини. Документи, надані
позивачем, щодо вартості запчастин, видані торговельними підприємствами у 2006
році і стосуються вартості нових запчастин. Однак як пояснив ОСОБА_1 у
судовому засіданні, він купував запчастини, що вже були у користуванні.

Крім того,
статтею 257 ЦК України,
встановлено загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Згідно частини 4
статті 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Позивачем
безпричинно пропущено трирічний строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права. Представник відповідача
вказує на пропуск позивачем строку позовної давності.

Тому суд відмовляє у задоволенні
позову у повному обсязі.

Керуючись
ст.ст.10,60,72,88,209,212,215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Виробниче об'єднання «Моліс» про стягнення грошової суми.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження

протягом десяти днів з дня його складання у повному обсязі та апеляційної
скарги протягом

двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя   М.А.Носик