РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2007 року                                                                 м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючої                Пнівчук О.В.

суддів                         Бідочко Н.П., Ясеновенко Л.В.

секретаря                   Логажевської М.Б.

з участю:       адвокатів                     ОСОБА_2., ОСОБА_1.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Снятинського
районного суду від 17 жовтня 2006 року,-

встановила:

Рішенням Снятинського районного
суду від 17 жовтня 2006 року задоволено позов ОСОБА_4.,ОСОБА_5.,
ОСОБА_6. Поновлено строк на звернення з позовом до суду. Визнано незаконними
рішення: Снятинської міської ради від ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання ОСОБА_3.
співзабудівником у будівництві жилого будинку ОСОБА_7.,
рішення виконавчого комітету Джурівської сільської ради від ІНФОРМАЦІЯ_1 про
затвердження акту прийняття в експлуатацію будинковолодіння індивідуального забудівника
ОСОБА_3., від ІНФОРМАЦІЯ_2 "Про визнання власниками будинковолодіння по Уг частині за ОСОБА_3. та
ОСОБА_4., визнання недійсним свідоцтва про право власності на
будинковолодіння від ІНФОРМАЦІЯ_3 за ОСОБА_3. в Уг частині недійсним.

Встановлено право власності на частину будинковолодіння, що в АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3.,ОСОБА_5., ОСОБА_6, а саме: на кімнати 35,3 кв.м,-8459,65 грн., 14
кв.м-3355,10 грн., 35,5-8507,58 грн., 17,4 кв.м-4169,91 грн., 14,2 кв.м-3403,03
грн., коридор 13,9 кв.м 3331,14 грн., стайню-3748,80 грн., всього на загальну
суму-49781 грн. 55 коп., що в ідеальнрих долях становить 63/100 частини будинковолодіння.

За ОСОБА_3. визнано право власності на частину будинковолодіння, а саме:
кімнату-17,3 кв.м-4145,95 грн., 17,3
кв.м-4145,95 кв.м., коридор 3,3
м2-790,85 грн., котельню 3,7
м2-886,71 грн. коридор 5,3
м2-1270,15 грн., ванну 7,2
м2-1725,48 грн., вбиральню 384,40
грн., гараж 7154,30 грн,
стодолу 3525,98 грн.,
підвал 3907,30 грн., а
всього на загальну суму 28797,63
грн., що в ідеальних долях становить 37/100
частини будинку.

Стягнуто з ОСОБА_3. 1598
грн. 65 коп.
грошової компенсації різниці вартості в частинах будинковолодіння в користь
ОСОБА_4., ОСОБА_6,ОСОБА_5.

Зобов"язано   ОСОБА_4.,
ОСОБА_6.,   ОСОБА_5   замурувати
вхід  із

приміщення 14 м в 5,3 м , ОСОБА_3.
із приміщення 35,6 м в 17,3 м .

Справа №22-ц-42/2007 р.                                       Головуючий у І інстанції Боднарук М.В.

Категорія 5                                                   Доповідач
Пнівчук О.В.

2

Стягнуто з ОСОБА_3. 120
грн. 91коп. судового збору в користь ОСОБА_4.,ОСОБА_5., ОСОБА_6.

На дане рішеня ОСОБА_3. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на
порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив зокрема, що суд першої інстанції
задовольняючи позов не взяв до уваги те, що право власності на спірне
будинковолодіння виникло з часу його рестрації у виконкомі місцевої ради, тобто
із серпня 1994 року, і
на той період часу будинок рахувався у робітничому дворі.

Позивачка ОСОБА_3. як секретар виконкому Джурівської
сільської ради підписувала акт прийомки в
експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і господарських
приміщень індивідуального забудівника ОСОБА_3. від 25.08.1994 року.

Крім того, вважає апелянт, суд першої інстанції безпідставно поновив
позивачам строк звернення з позовом до суду, оскільки ними не доведено
поважності причин пропуску такого.

В судових засіданнях не здобуто також доказів того, що він, апелянт, чинив
перешкоди в користуванні будинковолодінням.

Посилаючись на викладені обставини, апелянт просив
рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким в позові відмовити.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачі
ОСОБА_4.,ОСОБА_5., ОСОБА_6
в серпні 2003 року
звернулися в суд з позовом про визнання недійсними рішення виконавчого комітету
Снятинської районної ради від ІНФОРМАЦІЯ_5 про
визнання ОСОБА_3. співзабудівником у будівництві жилого будинку ОСОБА_7.,   рішення
виконавчого   комітету   Джурівської
сільської   ради   від

ІНФОРМАЦІЯ_1 про
затвердження акту прийомки в експлуатацію закінченого

будівництвом житлового будинку і господарських приміщень індивідуального

забудівника ОСОБА_3., рішення виконавчого комітету Джурівської сільської
ради від

ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання ОСОБА_3. та ОСОБА_4. власниками по Уг
частині

житлового будинку та господарських приміщень і споруд; про визнання
недійсним

свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 0ІНФОРМАЦІЯ_3виданого

ОСОБА_3., про визнання за ними права власності на 3А
будинку та 1А господарських

будівель та реальний розподіл будинковолодіння.

Відповідно до ст. 257
ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.
Сплив позовної давності, згідно ст. 267
ЦК України, про застосування якої
заявленою стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає
захисту.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог, суд
першої інстанції поновив позивачам строк звернення з позовом до суду,
посилаючись на те, що позивачі не знали про
наявність оспорюваних рішень та свідоцтва про право власності, а ОСОБА_6. та
ОСОБА_5 були неповнолітніми.

Однак, як
ствердила в засіданні апеляційного суду позивачка ОСОБА_4. про оспорювані
рішення та свідоцтво про право власності на будинковолодіння видане відповідачу
вона знала, однак не оспорювала їх, оскільки вони з відповідачем проживали
однією сім"єю і тільки після розлучення звернулася із даним
позовом.ОСОБА_5. на час видачі свідоцтва про право власності на будинок була
повнолітня ОСОБА_4., як законний представник неповнолітньої на той час ОСОБА_9
будь-яких вимог щодо порушенян майнових прав дочки не пред'являла.

з

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_3. перешкод в користуванні спірним будинковолодінням позивачам
не чинить та не заперечує, що будинок належить йому та ОСОБА_4. по 1/2 частині,
як такий що побудований ними в шлюбі.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для
поновлення позивачам строку на звернення з позовом до суду немає.

Оскільки позивачі звернулися з позовом про визнання за ними, як членами
колгоспного двору, права власності саме на 3/4 частини
будинковолодіння та реальний розподіл
будинку відповідно до часток 3/4 та 1/4 то ухвалене судом першої
інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні вимог позивачів.

На підставі ст.ст. 257,
267 ЦК України, керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити. Рішення Снятинського
районного суду від 17.10.2006
року скасувати та ухвалити нове рішення. В позові ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
до ОСОБА_3, виконкому Джурівської сільської ради, виконавчого коміитету
Снятинської районної ради про визнання незаконними рішення виконавчого комітету
Снятинської районної ради від ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання ОСОБА_3. співзабудівником у будівництві жилого будинку ОСОБА_7.;
рішення виконкому Джурівської сільської ради від ІНФОРМАЦІЯ_1про
затвердження акту прийомки в експлуатацію закінченого будівництвом житлового
будинку і господарських приміщень індивідуального забудівника ОСОБА_3., рішення
виконавчого комітету Джурівської сільської ради від ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. власниками по 1/2 частині житлового будинку та
господарських приміщень і споруд; про визнання недійсним свідоцтва про право
власності на будинковолодіння від ІНФОРМАЦІЯ_3 виданого ОСОБА_3.; про визнання
права власності на 3/4 будинку та 1/2 господарських будівель та
реальний їх розподіл відмовити за пропуском строку звернення з позовом до суду.

Рішення набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з часу набрання ним чинності.