РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді   Берзіньш B.C.,

Суддів   М'ясоєдової Т.М., Дралло І.Г., при
секретарі   Войциховській Е.В. з участю:
позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 16 жовтня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1000 грн. та стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідачка робила ремонт своєї квартири АДРЕСА_1, яка є
сусідньою з його квартирою. Під час ремонту в її квартирі було пробито наскрізь
діру у стіні в його квартиру НОМЕР_1.
Коли відвалилася частина стіни, то була пошкоджена його шафа, розбитий
фаянсовий посуд і ваза на підлозі. Крім цього, в його квартиру через діру у
стіні пройшов ремонтний пил, вся його квартира покрилася будівним пилом. Все це
трапилося у вечері 05.01.2006
року напередодні Різдва Христова, коли до них мали прийти гості. Також
позивач просить стягнути з відповідача витрачені ним 98 грн. на судові
витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 16 жовтня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000
грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, 68 грн. судового збору і
30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи,
а всього стягнуто 3098 грн. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої
інстанції від 16.10.2006
року з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального і процесуального права, допустимих і достовірних доказів про
спричинення матеріальної шкоди на вказані в позові суми позивач суду не надав,
товарознавчу експертизу для встановлення вартості пошкодження майна позивача по
справі проведено не було.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги
відповідачки, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно зі статтею 303
Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи в
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість

Справа
№22ц-586/07                       Головуючий
суду першої інстанції      Тихопой О.О.

Доповідач          М'ясоєдова
T

2

рішення   суду  першої
інстанції  в   межах доводів    апеляційної    скарги
та вимог

заявлених в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення  про  часткове задоволення позовних  вимог ОСОБА_1
місцевий суд виходив з того, що факт проведення 05.01.2006 року ремонту у квартирі відповідачки   та
спричинення   в   результаті
цього   пошкоджень   майна
ОСОБА_1 підтверджується належними і допустимими доказами по справі, тому
матеріальна і моральна шкода, заподіяна позивачу підлягає відшкодуванню
відповідачем.

З такими висновками місцевого суду погоджується суд апеляційної інстанції

оскільки вважає їх обгрунтованими і заснованими на
законі.

На підставі ст. 41 Конституції
України використання власності не може завдавати шкоди  правам,
свободам  та гідності  громадян,
інтересам  суспільства,  погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.

Згідно з ч.   1
ст.  1166
Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями  чи бездіяльністю особистим
немайновим пpавам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою,
яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній
або

юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується

особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених
частиною другою

Цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є власниками суміжних квартир
НОМЕР_2 та

НОМЕР_1 в
будинку ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ввечері 5 січня
2006

року під час проведення ремонтних робіт в квартирі НОМЕР_2, що належить
ОСОБА_3

було пошкоджено стіну з сусідньою квартирою НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1. В

результаті був пробитий наскрізь отвір в квартиру ОСОБА_1 через який шов
будівний

пил, а також пошкоджене належне йому майно.

Зі складеного 06.01.2006 року акту
комісії ЖЕУ-1 слідує, що при розібранні стіни квартирі НОМЕР_2 було пробито
наскрізь отвір в квартиру НОМЕР_1 по ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з чим у квартирі
НОМЕР_1 пошкоджена
шафа, розбиті фаянсовий посуд і ваза, яка стояла на підлозі, квартира покрита
пилом, який проник через отвір (а.с.
6). Зазначені обставини підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Свідки   ОСОБА_6
і ОСОБА_7   підтвердили   факт
спричинення пошкоджень майну ОСОБА_1.

Відповідно до частини 3 статті 10
ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

На підтвердження позовних вимог про стягнення майнової
шкоди в розмірі 1000 грн. позивачем надані докази про вартість пошкодженої шафи
і вази (а.с. 16, 17).

При розгляді справи в суді першої інстанції відповідачка
не заявляла клопотання про призначення по справі судової товарознавчої
експертизи, не надала допустимих доказів, які б спростовували надані позивачем
письмові докази щодо розміру спричиненої йому матеріальної шкоди.

За таких обставин, з урахуванням наведених вище доказів,
місцевий суд прийшов До правильного висновку про те, що під час ремонтних робіт
у квартирі ОСОБА_3 було пошкоджено майно ОСОБА_1.,
тому саме ОСОБА_3 повинна відшкодувати ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у
розмірі 1000 грн.,
оскільки між неправомірними Діями ОСОБА_3 та спричиненою ОСОБА_1 шкодою є
безпосередній причинний зв'язок.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду відносно того, що в результаті

проведення
ремонту в квартирі відповідачки, позивачу заподіяна і моральна шкода.

Разом з тим із
висновками суду відносно розміру відшкодування моральної шкоди

позивачу
погодитися не можна, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам і

матеріалам
справи.

3

Відповідно до вимог ст. 23
Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні
громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до
погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань,
погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального
характеру.

Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року (зі змінами
від 25 травня 2001 року),
роз'яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних,
тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується
стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих
стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування позивачу моральної шкоди в
сумі 2000 грн.,
суд в повному обсязі це не врахував.

Із справи вбачається, що квартира позивача була вкрита пилом, пошкоджено
його майно та розбито посуд і вазу і все це трапилося напередодні Різдва
Христова, позивач вичищав квартиру від бруду і ремонтував отвір у стіні
самостійно, без допомоги з боку відповідача, чим йому були заподіяні моральні
страждання. Від термінового ремонту його квартири особи, які робили ремонт,
відмовились. У добровільному порядку відшкодувати завдану йому шкоду
відповідачка відмовилась, почала його принижувати, ображати, насміхатися над
його бідою, в- зв'язку з чим він вимушений був самостійно робити терміновий
ремонт, щоб усунути діру у стіні.

З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань,
які зазнав позивач, а також виходячи із засад розумності, виваженості та
справедливості, колегія суддів вважає, що на користь ОСОБА_1 слід стягнути у
відшкодування моральної шкоди 1000 грн., оскільки доказів на підтвердження
спричинення моральної шкоди в розмірі 2000 грн позивачем згідно з ч. З ст. 10
ЦПК України не надано.

Оскільки з відповідачки на користь позивача підлягає
стягненню вартість шафи колегія суддів приходить до висновку, що пошкоджену
шафу ОСОБА_1 необхідно віддати ОСОБА_3.  В судовому
засіданні апеляційного суду позивач проти цього не заперечував.

Посилання відповідачки на те, що для визначення вартості
пошкодженого майна ОСОБА_1
по справі необхідно було провести товарознавчу експертизу або викликати
спеціалістів не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки при розгляді
справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 та її представник з такими клопотаннями не зверталися.
Крім того, ніяких заперечень та доказів щодо розміру матеріальної шкоди
заподіяної ОСОБА_1 апелянт і її представник суду першої і апеляційної інстанції
не надала.

Пояснення сторін були ретельно перевірені судом, наданим
сторонами доказам дана належна оцінка зроблені місцевим судом висновки
обґрунтовані і мотивовані. Додаткових доказів, які б спростовували правильність
висновків суду першої інстанції щодо обставин заподіяння шкоди і її розміру
апелянтом не надано.

З урахуванням наведеного, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 309,
статтями 303, 308, 313, 315, 317 Цивільного процесуального кодексу України,
колегія суддів судової колегії з цивільних справ Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки Крим від 16 жовтня 2006 року змінити,
зменшивши розмір відшкодування ОСОБА_3.

4

ОСОБА_1 моральної шкоди до 1000 грн. В решті позову ОСОБА_1
про  стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3  відмовити.  Зобов'язати ОСОБА_1 передати ОСОБА_3 пошкоджену шафу.

В решті - рішення Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 16
жовтня 2006 року - залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України у
двомісячний строк з дня набрання ним законної сили.