Справа №22-ц-161/2007р.                                                Головуючий 1-ї інстанції Остапчик С.В.
Категорія: угоди                                                          Доповідач: Довгаль Г.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

31 січня 2007 року                                                судова
колегія судової палати у

цивільних
справах апеляційного суду Харківської області і складі: головуючого -
судді Коваленко І.П. суддів - Черкасова
В.В., Довгаль Г.П.

при секретарі - Голікової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Червонозаводського районного суду м. Харкова
від 13 жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1, 3-я
особа: товариство з обмежено відповідальністю „Новий світ плюс" про стягнення
суми та відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У квітні 2006
року ОСОБА_2 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_1, 3-ї особи: товариства з обмеженою відповідальністю
„Новий світ плюс" (далі - ТОВ „Новий світ плюс"), в якому просив
стягнути з відповідача на свою користь подвійну суму завдатку - 3060грн., 5% (відсотків) від суми вартості земельної ділянки -
3570грн., моральну шкоду -1000грн., судові витрати: по сплаті держмита -
76грн.30коп. та 30грн. - за інформаційно-технічне забезпечення, а усього
- 7736грн.30коп.

В обґрунтування
заявлених вимог позивач посилався на те, що 25 лютого 2006 року ним було укладено договір НОМЕР_2 на інформаційно-консультативні
послуги з ТОВ „Новий світ плюс", відповідно до якого останній взяв на себе
зобов'язання надати послуги з вивчення ринку нерухомості і надати допомогу у
придбання земельної ділянки, а він свою чергу
був зобов'язаний сплатити за ці послуги 5% (відсотків) від вартості придбаного
майна, але не менше 3570грн.

Згідно цього
договору, йому була запропонована земельна ділянка площею 0,25га по АДРЕСА_1,
вартістю 71400грн., яка на праві власності належала ОСОБА_1.

Даний варіант
його повністю влаштовував, однак оформити зразу договір купівлі - продажу вони не змогли, т.я. у відповідача на той
момент не було усіх необхідних
документів, в тому числі державного акту на землю. 25.02.2006 року між ним і ОСОБА_1, при
посередництві ТОВ „Новий

2

світ плюс", було укладено
договір про прийняття обов'язку по укладенню договору купівлі-продажу земельної
ділянки. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 зобов'язався в строк до
01.04.2006 року укласти вищевказаний
договір, а у випадку відмови, сплатити йому подвійну суму завдатку та 5%
(відсотків) від вартості земельної ділянки, а він в свою чергу передав
йому завдаток в сумі 1530грн., що на той момент в еквіваленті відповідало
300дол.США. Пізніше
між ним і ТОВ „Новий світ плюс" складено
новий договір НОМЕР_1 від 25.02.2006р., в якому повністю був продубльований
договір НОМЕР_2, але термін виконання зобов'язань визначено до -
01.05.2006року. В подальшому йому стало відомо, що відповідач до закінчення нового обумовленого строку, продав свою
земельну ділянку іншої особи. На
його неодноразові вимоги виконати взяті на себе зобов'язання і сплатити
гроші, ОСОБА_1 відмовляється, тому він змушений
звернутися з цим позовом до суду. Моральна шкода виразилася в душевних стражданнях та емоціональних
переживаннях, оскільки замовлені ним будівельні матеріали на будівництво
жилого будинку нікуди було везти та складати, було порушено його повсякденний
побут.

Відповідач позов не визнав, подав на нього письмові заперечення (а.с. 31-32).

В судовому
засіданні суду першої інстанції позивач заявлені ним вимоги підтримав і просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач,
заперечуючи проти позову, посилався на те, що він особисто від позивача ніяких грошей не отримував, завдаток у сумі
1530грн. отримала ОСОБА_3- працівник ТОВ „Новий світ плюс", ці
гроші знаходилися у неї на збереженні, про
що свідчить її письмова розписка. Співробітники агенції ТОВ „Новий світ
плюс" незабаром знайшли йому нового покупця, у зв'язку з чим ОСОБА_2 визвали в
агентство і спочатку запропонували йому укласти угоду купівлі-продажу земельної
ділянки, однак останній відмовився, вказуючи на те, що у нього ще не вийшов крайній строк за новим договором завдатку.
Лише в процесі розгляду справи ОСОБА_3 віддала йому - ОСОБА_1. гроші у
сумі 1530грн., якими він розпорядився на свій розсуд.

Рішенням
Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
- 6740грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції
скасувати і провадження у справі закрити або залишити позов без розгляду,
оскільки воно є незаконним, необгрунтованим та несправедливим по суті,
постановлено з порушеннями норм матеріального і процесуального

3

права,
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а наданим сторонами доказам дана неправильна
правова оцінка.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній
скарзі, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
частково позовні вимоги і стягуючи з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 подвійну суму завдатку - 3060грн.
та додатково суму - 3570грн., що складає 5% (відсотків) від
обумовленої вартості земельної ділянки (71
400грн.), суд керувався ст.570 ЦК України та послався на
п.5.3. договору про прийняття обов'язків по укладенню договору купівлі-продажу,
яким передбачено, що при невиконання обов'язків, передбачених цим договором
продавцем, він зобов'язаний повернути покупцю подвійну суму задатку і додатково
сплатити 5% (відсотків) від вартості продаваної ділянки землі.

Проте з таким висновком погодитися не можна, т.я. зазначена норма матеріального права (ст.570 ЦК України) застосована неправильно, оскільки правило цієї норми щодо залишення завдатку особі, яка
його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих
випадках, коли між сторонами було укладено
договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін. Якщо сторони тільки
домовилися укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому
вони давалися.

Судовим
розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 25 лютого 2006 року між ОСОБА_2 і ТОВ
„Новий світ плюс" укладено договір НОМЕР_2 на інформаційно-консультативні послуги. Згідно умов цього договору
ТОВ „Новий світ плюс" взяв на себе зобов'язання надати ОСОБА_2 допомогу в
придбанні земельної ділянки, а останній в свою чергу сплатити за ці послуги 5% (відсотків) від вартості придбаного майна, але не
менше 3570грн. (а.с. 6).

В цей же день - 25.02.2006року було укладено договір між ОСОБА_1 і ОСОБА_2
про прийняття зобов'язання по укладенню договору купівлі-продажу.
Згідно умов даного договору ОСОБА_1 зобов'язався продати ОСОБА_2 до 01 квітня
2006 року належну йому земельну ділянку
вартістю 71 400грн., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 дає завдаток у сумі 1530грн., що в еквіваленті відповідало 300дол.США (а.с. 5).

4

Як вбачається з
матеріалів справи, вищевказану суму грошей отримав не ОСОБА_1, а працівник ТОВ
„Новий світ плюс" - ОСОБА_3, про що свідчить її розписка (а.с. 22).

У зв'язку з тим,
що у ОСОБА_1 на той час не були підготовлені всі необхідні документи для
оформлення у нотаріуса договору купівлі-продажу землі, то у сторін виникла
необхідність продовжити строк договорів, а
саме ТОВ „Новий світ плюс" та ОСОБА_1 уклали другий договір за
НОМЕР_1 від 05.02.2006року на інформаційно-консультативні послуги, в якому
термін його дії визначили до - 01 травня 2006 року (а.с. 7).

В подальшому
співробітники ТОВ „Новий світ плюс" знайшли ОСОБА_1. ще одного покупця на
землю, у зв'язку з чим визвали в агентство ОСОБА_2і запропонували спочатку йому укласти угоду, але останній
відмовився з тих підстав, що у нього не вийшов крайній строк за другим договором. Після чого, ОСОБА_1 продав
землю іншій особі.

Оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки між сторонами в установленому
законом порядку укладений не був, а існувала лише домовленість на його укладення в майбутньому, про що свідчить договір
від 25.02.2006року про прийнятті обов'язку по укладенню такого договору,
то передана позивачем відповідачу сума - 1530грн. визнається авансом і
повертається в тому розмірі, в якому вона надавалася.

Враховуючи, що вищевказана сума грошей в процесі розгляду справи ОСОБА_3
була віддана ОСОБА_1., який нею розпорядився на свій розсуд, то цей аванс
підлягає стягнення з останнього на користь ОСОБА_2

Крім того, пункт 5.3 договору про прийняття обов'язку по укладенню договору
купівлі-продажу, а саме в частині стягнення додаткової суми у розмірі 5%
(відсотків) від вартості об'єкту нерухомості не відповідає вимогам ст.ст. 655,
665 ЦК України,
а тому сума 3570грн. не підлягає стягненню.

Отже, в
задоволенні позовних вимог в цій частині ОСОБА_4
слід відмовити.

Разом з тим,
судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції, що підстав для стягнення моральної шкоди не малося, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу на
підтвердження цих вимог, хоча відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України це є
його обов'язком.

Розглядаючи даний спір, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат
між сторонами.

5

Відповідно до
вимог ч.1 ст.8 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у
задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що стягненню підлягає лише сплачений аванс - 1530грн., то
розмір держмита з цієї суми буде становити - 51 грн., відповідно до пункту а) ч.1 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року №7-93 „Про державне мито" (з наступними
змінами та доповненнями).

Також підлягає
стягненню на користь позивача сплачені ним витрати на інформаційно-технічне* забезпечення - 30грн. Таким чином, загальна
сума стягнення становить - 1621 грн,
(1530грн.+51 грн.+30грн.).

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.3, 309ч.1п.3 та п.4, 313, 314ч.2, 316, 317, 319, 325 ЦПК
України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2006
року змінити. Зменшити розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 з 6 740грн. до 1621грн. В іншій частині рішення (в частині
відмови у стягненні моральної шкоди) залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,
однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.