АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
ЧЕРКАСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Справа №22ц-43-2007р.    Головуючий по 1
Категорія спори, що виникають                                                          - Колода Л.Д.
із житлових правовідносин
апеляційній інстанції   - Подорога В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12"
січня 2007 р. Судова палата в цивільних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого                      Захарової А.Ф.

суддів                                  Адаменко Л.В., Подороги В.М.

при секретарі                     Наконечній М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від
16 листопада 2006р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства «Азот» про забезпечення житлом,-

встановила:

29 червня 2006
року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до Черкаського ВАТ «Азот» про
забезпечення житлом, посилаючись на те, що з 1993 року він/разом зі своєю
сім'єю, до складу якої входить дружина' та двоє неповнолітніх дітей, проживають
в гуртожитку Черкаського ВАТ «Азот».

Згідно
посвідчення №НОМЕР_1, відповідач зобов'язаний був
забезпечити його житлом, у відповідності до вимог п.2 ст.46 Житлового Кодексу
України та п.3 Постанови Ради Міністрів СРСР №707 «Про гарантії та компенсації
при переїзді на роботу до іншої місцевості» від 15.07.1981 року.

15.05.1984 року
його поставили на квартирний облік, як особу з правом позачергового надання
житлової площі. Проте на даний час він та його сім'я не забезпечений житловою
площею, відповідно до вимог житлового законодавства, а проживають в гуртожитку
де займають дві кімнати по 11м2, що значно менше санітарної норми на 1 особу,
що негативно відбивається на стані здоров'я членів його сім'ї.

Згідно
документів профкому ВАТ «Азот» житло на даному товаристві надавалось особам, які стояли в черзі на
квартирний облік після нього, на неодноразові звернення позивача до
адміністрації Черкаського ВАТ «Азот», щодо задоволення його житлових вимог,
гарантованих прав на житло ст.ст.8, 47, 48 Конституції України та п.2 ст.46
житлового Кодексу України він позитивного рішення не отримав.

Тому позивач просив суд ухвалити рішення
яким визнати його особою, яка потребує покращення житлових умов та зобов'язати
ВАТ «Азот» забезпечити його житловою площею
у відповідності до п.2 ст.ст. 46, 50, 51 Житлового Кодексу України, ст.ст. 8,
47, 48 Конституції України і виділити йому трьохкімнатну квартиру загальною площею
не менше 65м2.

Заочним рішенням
Придніпровського районного суду м.Черкаси від 16 листопада 2006 року ухвалено:

В позові ОСОБА_1
до відкритого акціонерного товариства «Азот» про забезпечення житлом -
відмовити.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить
його скасувати та ухвалити нове рішення яким задоволити його позовні вимоги, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене
з порушенням норм матеріального права, а також як таке, при якому мало
місце неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення по справі.

Заслухавши
учасників процесу, обговоривши матеріали справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді, колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду без змін, з наступних
підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи відповідно до посвідчення №НОМЕР_1 ОСОБА_1., який закінчив
Калужський хіміко-технологічний технікум за
спеціальністю ІНФОРМАЦІЯ_1» був направлений на Черкаське виробниче
об'єднання «Азот» м.Черкаси для роботи за спеціальністю, з наданням йому
жилплощі.

На підставі
ордера №НОМЕР_2. йому було надано для проживання кімнату в гуртожитку площею 11 м2, по АДРЕСА_1 в м.Черкаси, а згідно
ордера №НОМЕР_3 ще одну кімнату, аналогічною площею.

Із зазначеного
вбачається, що свої зобов'язання, щодо надання молодому спеціалісту ОСОБА_1.
такої площі, відповідач виконав. Вимоги позивача, щодо поліпшення його житлових
умов, надання окремої квартири, площею не менш ніж 65 м2, не пов'язані із
зобов'язанням відповідача забезпечити ОСОБА_1. жилою площею.

Відповідно до
вимог ст.379 ЦК України
«житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення,
призначені та придатні для постійного проживання в них.»

Тобто і кімнати
в гуртожитку надані для проживання ОСОБА_1. являються житлом.

Аналізуючи
зазначене колегія суддів вважає, що при розгляді справи, суд правильно
встановив факти та відповідні їм правовідносини, ухвалив рішення із дотриманням
вимог матеріального та процесуального права, яке грунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши, які в
сукупності суд прийшов до правильного висновку про безпідставність вимог
позивача.

Судова колегія
також вважає, що оскільки ОСОБА_1. перебуває на квартирному обліку, щодо поліпшення своїх житлових умов, суд першої
інстанції необгрунтовано послався в своєму рішенні на те, що однією з підстав
відмови в позові позивачу, являється пропуск строку позовної давності
звернення ним до суду з позовом, тому дану
вказівку слід виключити з мотивувальної частини рішення.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 314, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 16 листопада 2006
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двохмісячного строку з дня набрання нею законної
сили.