У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 червня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Головуючого

Гнатенка А.В.,

Суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М.,
Гуменюка В.І., Данчука В.Г.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Краснодоні і Краснодонському районі  про
відшкодування  моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду із позовом
до зазначеного відділення про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те,
що він тривалий час працює  на шахті
”Талівська” ВАТ “Краснодонвугілля”. Його робота пов'язана із перебуванням у шкідливих
та небезпечних умовах праці. 18 серпня               2001 року , під  час
перебування  позивача  у
шахті , з ним трапився нещасний випадок.

30 квітня 2002 року Луганською обласною МСЕК позивачу встановлено  25 % втрати працездатності у зв'язку  з травмою, отриманою  при виконанні трудових обов'язків. При
переосвідченні у МСЕК у 2003, 2004 роках позивачу  був
знижений  відсоток  втрати
працездатності, спочатку до 20 %, а потім - до 10%.

Рішенням Краснодонського
міськрайонного  суду  Луганської області від  24
листопада 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено  частково та стягнуто на користь позивача в
рахунок відшкодування  моральної  шкоди
5627,84 грн.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 21
лютого                2007 року рішення
Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від  24 листопада 2006 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено  в
задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про
скасування рішення суду апеляційної інстанції, в зв'язку з порушенням норм
матеріального та  процесуального права та
залишення  без змін рішення  суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Ухвалюючи  нове
рішення , апеляційний суд  виходив із
того,  що п.27 ст. 77 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2006 рік”
було призупинено дію абз. 4 ст.1 у частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам  і  членах їх
сімей, п.п. ”е” п. 1 ч.1 ст. 21, ч. 3ст. 28 та          ч. 3 ст. 34, ч.5 ст.47 в частині
знижок та надбавок до розміру страхового
внеску Закону України “ Про загальнообов'язкове  державне соціальне страхування  від нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності”. Тому підстави для задоволення
позову  відсутні.

Проте з такими висновками погодитися неможна, оскільки
Закон  України “Про Державний бюджет на
2006 рік” набрав чинності, як  правильно
дійшов  висновків суд першої інстанції, з
1 січня 2006 року і не поширюються  на
відносини, які виникли  між сторонами до
1 січня 2006 року. Тому судом першої інстанції застосовано закон, який діяв у
період  втрати працездатності позивачем.

Оскільки судом першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно  розглянуто справу, правильно
застосовані норми процесуального та
матеріального права, підстав для
його скасування не було. Тому
рішення суду апеляційної
інстанції  підлягає скасуванню із
залишенням без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 21 лютого  2007 року скасувати та залишити без змін
рішення суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                                   А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                            М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова

В.І.
Гуменюк

В.
Г. Данчук