Справа №
інстанції - Шеїна Л.Д.
21                                                         Доповідач
УХВАЛА
іменем     України

11 січня 2007 року                                        Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого
Гурової О.М.

суддів                Шевченко В.Ю.,

Могутової Н.Г.

при секретарі
Миснянко М.П.

за участю:
представника відповідача Сисоєвої Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.
Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області на рішення
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 17 жовтня 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області
про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки Донецької області звернулось до апеляційного суду із апеляційною
скаргою на рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької
області від 17 жовтня 2006 року, яким
позовні вимоги ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки Донецької області, про стягнення моральної шкоди були задоволені
частково у розмірі 20000
грн.

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки Донецької області просить скасувати рішення суду і ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В судовому
засіданні представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області доводи
апеляційної скарги підтримав і просив скасувати рішення суду і ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, бо суд дав
невірну оцінку моральним стражданням позивача, не встановив факт спричинення
йому такої шкоди.

Позивач ОСОБА_1
в судовому засіданні не приймав участі, про час і місце слухання справи
повідомлений належним чином.

Судом першої
інстанції при розгляді цієї справи встановлено, що позивач тривалий час
перебував у трудових відносинах з підприємствами вугільної промисловості, в
наслідок чого отримав професійні захворювання: хронічний бронхіт і туговухість.
Висновком МСЕК від 24.09.2002р. йому вперше безстроково встановлена втрата
працездатності 25 % в
зв'язку з професійним захворюванням туговухістю. Висновком МСЕК від
23.04.2003р. йому встановлено безстроково 55
% втрати працездатності і третя група інвалідності. Висновким МСЕК від
15.08.2003р. йому встановлено 65
% втрати працездатності -
55 % за вказаними професійними захворюваннями і 10% в зв"язку із виробничою травмою, отриманою
24.04.1986р. Позивачу у зв"язку з отриманими професійними захворюваннями
завдано моральної шкоди.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали
справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За змістом
ст.ст. 1, 21, 28, 34 Закону
України „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", на Фонд соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України покладено
обов"язок відшкодувати застрахованим особам моральну шкоду за наявності
факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять яких-небудь інших
додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди.

В п.4.1 рішення
Конституційного Суду України від 27.01.2004
р. №1-9/2004 р.
зазначено, що ушкодження здоров"я, заподіяні потерпілому під час виконання
трудових обов"язків незалежно від ступеня втрати професійної
працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Доводи
апеляційної скарги про відсутність наявності факту заподіяння позивачу
моральної шкоди спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач тривалий час перебував у трудових відносинах з
підприємствами вугільної промисловості, в наслідок чого отримав професійні
захворювання: хронічний бронхіт і туговухість. Висновком МСЕК від 24.09.2002р.
йому вперше безстроково встановлена втрата працездатності 25 % в зв"язку з
професійним захворюванням туговухістю. Висновком МСЕК від 23.04.2003р. йому
встановлено безстроково 55
% втрати працездатності і третя група інвалідності. Висновком МСЕК від
15.08.2003р. йому встановлено 65
% втрати працездатності -
55 % за вказаними професійними захворюваннями і 10% в зв"язку із виробничою травмою, отриманою
24.04.1986р. і третя група інвалідності.

Факт заподіяння
шкоди здоров"ю позивача підтверджений висновком МСЕК про встановлення
ступеня втрати професійної працездатності, поясненнями позивача, медичними
документами.

Апеляційний суд
не приймає довід відповідача про те, що для визнання факту завдання позивачу
моральної шкоди необхідно висновок МСЕК про наявність заподіяння такої шкоди
позивачу. Такий висновок МСЕК відповідно до вимог ст.ст. 34 п. З Закону
необхідний у разі відсутності стійкої втрати працездатності.

Визначаючи
розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд
урахував, що професійними захворюваннями позивачу завданий фізичний біль, він
був звільнений з роботи в зв"язку із захворюванням, не може вести
звичайний спосіб життя, потребує постійного лікування, що призвело до порушення
його нормальних життєвих зв"язків, вимагає від нього додаткових зусиль для
організації свого життя й з дотриманням вимог ч. З ст. 34 Закону України
„Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" визначив таке відшкодування в розмірі 20000 грн.

Визначена судом сума відповідає характеру та ступеню моральних страждань
позивача, конкретним обставинам справи, підстав для її зменшення не
вбачається.

Наведені в
апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального закону призвело або
могло призвести до неправильного вирішення спору.

Судом першої
інстанції повно та всебічно з"ясовані усі обставини по справі, зібрані
докази, дана належна правова оцінка і суд обгрунтовано частково задовольнив
позов ОСОБА_1.

Згідно із
статтею 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті
і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За  таких
обставин   рішення   суду
відповідає  встановленим   обставинам,
нормам . матеріального
права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.
ст. 307 ч. 1
п. 1, 308, 313, 314 Цивільного
процесуального кодексу

України,  апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області
відхилити.

Рішення
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 17 жовтня 2006 року залишити
без змів.

Ухвала набирає
чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного
суду.