Справа № 22-227                                                Головуючий у 1 інстанції: Обрізко І.М.
Категорія: 39                                                                                    Доповідач: Каблак П.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

7   травня   2007   року   Колегія
суддів   Судової  палати
у   цивільних   справах апеляційного
суду Львівської області в складі:

Головуючого: Каблака П.І.

Суддів: Бермеса І.В., Курій Н.М.

При секретарі: Дунчюс С.В.

З участю: позивачки ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_1,

відповідача Фірмана І.С -директора ДКП

„Міжсанаторна аптека № 325"

розглянувши в судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за
апеляційною

скаргою ОСОБА_2

на рішення Трускавецького міського суду від 18 квітня 2006 року, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_2 до Трускавецького державно-комунального підприємства „Міжсанаторна аптека № 325", ОСОБА_3 про порушення вимог трудового
законодавства, незаконне притягнення до дисциплінарної
відповідальності, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позивачка просить скасувати рішення
суду та постановити нове, яким задоволити її вимоги. Зазначає в скарзі,
що суд не звернув увагу на її доводи з приводу того,
що відповідач не забезпечував її належними умовами праці, безпідставно заставляв її - санітарку по посаді, виконувати функції
фармацевта, а при отриманні нею належної освіти
відповідач відмовився перевести її на посаду фармацевта, її
незаконно позбавляли премії, оголошували стягнення дисциплінарні про що вона не була повідомлена, тому нею не пропущено
строк звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає до
задоволення частково з наступних підстав.

Наказом № 33 від 8.07.2004 р. позивачці оголошено сувору догану за самовільне відлучення з робочого місця на протязі двох годин - з 13-00 до 15-00 год. 7.07.2004 p., а наказом № 43 від 14.08.2004 р. оголошена сувора догана за невиконання
своєї посадової інструкції.

Доказів того, що позивачка порушила
трудову дисципліну по фактах, зазначених в наказах, від неї
відбирались письмові пояснення з цього приводу та її ознайомлено з цими наказами, відповідачем не представлено, чим порушено вимоги ст.ст.147,149 КЗпП України, тому їх слід визнати
незаконними. Строк

звернення по цих вимогах позивачкою не пропущено,
оскільки про ці накази вона дізналась при розгляді даної справи
у зв'язку з чим збільшила позовні вимоги.

Відповідно слід визнати незаконним і наказ № 50 від 16.09.2004 p., яким позбавлено позивачку премії з
посиланням на наказ № 43 від 14.08.2004 р. По цьому наказу позивачка не отримала 176 грн., що визнано відповідачем.

Наказом № 4 від 5.01.2004 р. позивачку позбавлено премії на 30% за порушення
графіку роботи.

Як визнав відповідач, порушення мало місце в січні
2004
p., а премія виплачувалась за грудень 2003 p., крім того, помилково позивачці було виплачено не 70%, а 30% премії.

З представленої відповідачем
відомості про виплату премії в січні 2004 р. вбачається, що нарахована премія позивачці становить 140,58 грн., а виплачено-35 грн., таким чином їй не доплачено 105,58 грн. безпідставно.

Відповідно до п.6 Положення про
преміювання працівників ДКП „Між санаторна аптека № 325" працівники, які допустили невиконання функціональних обов'язків, тощо, можуть бути частково або повністю
позбавлені премії, що оформляється наказом керівника установи з обов'язковим
зазначенням причин.

Відповідач визнав, що позивачка за серпень місяць
позбавлена премії без видачі наказу і не спростував
доводи позивачки про неотриману за цей місяць премію в сумі 94,45 грн.

Відповідно до ст.233 КЗпП України грошові вимоги
працівників строками не обмежені.

Щодо пропущених строків на оспорення наказів про
позбавлення премії, то слід вважати, що такі пропущені з
поважних причин, оскільки позивачка неодноразово
за вирішенням цих питань зверталась до відповідача (а.с.30,34,35), за допомогою в прокуратуру (а.с.24,25), перебувала на
лікуванні (а.с.37-42).

Позбавляючи незаконно позивачку премії відповідач завдавав їй моральних страждань, що змушувало її приймати
заходи для організації свого життя,
оскільки заочно навчалася, тому судом безпідставно відмовлено у відшкодуванні моральної шкоди, таку, на думку
колегії суддів слід стягнути в сумі 200 грн.

У зв'язку з розглядом даного спору позивачка понесла витрати на юридичну допомогу в сумі 410 грн., які слід стягнути з відповідача.

Інші вимоги позивачки до задоволення не підлягають,
оскільки судом встановлено, що відповідач діяв у відповідності до вимог
трудового законодавства, тому рішення суду
в іншій частині слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.309 ч.1 п.З, 308, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу задоволити частково.

Рішення Трускавецького міського суду від 18 квітня 2006 року частково скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволити
частково.

Визнати незаконними накази Державного комунального
підприємства „Між санаторна аптека № 325" №
33 від 8.07.2004 р. та № 43 від 14.08.2004 р. про оголошення
ОСОБА_2 суворих доган.

Поновити строк звернення до суду та
визнати незаконними накази № 4 від 5.01.2004 р. та № 50 від 16.09.2004 р. про позбавлення премії ОСОБА_2.

Стягнути з Державного комунального підприємства
„Міжсанаторна аптека № 325" в користь
ОСОБА_2 376,03 грн. невиплаченої премії за грудень 2003 р., липень-серпень 2004 p., з яких провести передбачені законом
вирахування, 200 грн. моральної шкоди та 410 грн. понесених судових витрат, а в користь держави 58,50 грн. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, в касаційному порядку може
бути оскаржене протягом двох місяців до Верховного Суду України.