Справа № 22-ц-147/2006 року                                           Головуючий
Категорія: трудова                                                              Доповідач-Швецова JIA.
16 січня 2007 року                                                                          м. Харків
Судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
судді - Луспеника
суддів- Швецової
секретарі - Шевченко
О.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15
листопада 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного
підприємця ОСОБА_2 про зобов'язання
оформити та видати трудову книжку, стягнення заборгованості по заробітній
платі, середньої заробітної плати за час затримки остаточного розрахунку,
стягнення вихідної допомоги та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області від 16.01.2007 року переглянуто по суті рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15
листопада 2006 року по вищевказаній цивільній справі за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

Апеляційна скарга задоволена частково, рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області змінено, та
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

При розгляді справи апеляційною інстанцією були встановлені порушення
закону зі сторони приватного підприємця ОСОБА_2, які потягли за собою порушення
прав позивача.

Проте, як встановлено судами першої та апеляційної
інстанції, відповідач, ОСОБА_2 зловживав
своїми цивільними правами, оскільки їх використання не повинно порушувати законні
права інших осіб і права повинні здійснюватися у відповідності з тією ціллю,
для чого вони надані.

Судом встановлено, що позивач була прийнята на роботу
ІНФОРМАЦІЯ_1 16 травня 2002 року, з нею був
укладений трудовий договір НОМЕР_1
та який був зареєстрований 16.05.2002
року в Ізюмському міськрайонному центрі зайнятості.

З 23.05.05. по 30.05.2005 року позивач
відпрацювала зміну, що не заперечується сторонами по справі. Сума
заборгованості по заробітній платі за вищевказаний час склала 145 грн.

Відповідно до ст.
94 КЗпП України, заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові
за виконану ним роботу.

Згідно ст. 115
КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникові регулярно в робочі
дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на
місяць.

Відповідач ОСОБА_2, як приватний підприємець в своїй діяльності повинна
керуватися Законом України „
Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідно
до ч. 2 ст.9
вищевказаного Закону первинні та зведені документи повинні мати
обов"язкові реквізити: назву документа, дату і місце складання, назву
підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру, особистий підпис
або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у
здійсненні господарської операції.

Згідно п. 3.4. „Положення про ведення касових
операцій в національній валюті України", затвердженого
постановою Національного банку України, у випадку видачі окремій фізичній особі
готівки по видатковому документу, касир вимагає надати паспорт, або документ,
який його замінює, а фізична особа розписується у документі, з вказівкою
отриманої суми.

Як вбачається з матеріалів справи
відомості про видачу заробітної плати, або видаткові ордери з
підписом ОСОБА_1 в Матеріалах справи відсутні.

Судова колегія приходить До висновку, що посилання
відповідача на той факт, що позивач ОСОБА_1 мала можливість
самостійно взяти заробітну плату із каси і тому заборгованості у сумі 145 грн. не існує,
не відповідає Постанові Пленуму Верховного Суду України „Про практику
застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, відповідно
до якої відповідач повинен був надати районному суду докази, які б
підтверджували відсутність заборгованості по виплаті заробітної плати та
наявність особистого підпису позивача в документі про отримання заробітної
плати.

Що стосується вимог позивача щодо
зобов'язання відповідача видати трудову книжку, судом встановлено, що відповідачем в районний суд були надані індивідуальні
відомості про застраховану особу -
ОСОБА_1, за час з 01.06.2002
року по 31.05.2005 року,
які подавалися відповідачем до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському
районі, з яких вбачається, що трудова книжка знаходиться у роботодавця, крім цього
сторони не заперечували, що копія трудової книжки, яка залучена до матеріалів
справи була надана районному суду відповідачем ОСОБА_2, вказані факти
свідчать про те, що трудова книжка
знаходилася у відповідача і тому судова колегія вважає, що районний суд
безпідставно відмовив позивачу в позовній вимозі щодо зобов'язання
приватного підприємця ОСОБА_2 оформити належним чином та видати трудову книжку.

Судова колегія вважає за необхідне про зазначені вище
факти довести до відома прокурора Харківської області для належного реагування
і прийняття відповідних заходів, в тому
числі для проведення перевірки дотримання приватним підприємцем ОСОБА_2
вимог чинного законодавства про працю стосовно найманих працівників, а також
дотримання фінансової та бухгалтерської дисципліні.

Керуючись ст.ст.
211,320 ЦПК
України, судова колегія судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Про зазначене
в ухвалі судової колегії апеляційного суду довести до відома прокурора

Харківської області для належного
Реагування та повідомлення про вжиті заходи у

встановлений законом строк.