справа № 2-569/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

/заочне/

22 лютого 2007 року                                                                         м. Запоріжжя

Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Мазурик О.Ф. при секретарі Чабанюк О.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2006 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача
про стягнення боргу за договором позики, в якому пояснив, що 17.10.2006 року між ним та
ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого відповідач взяв у нього по
розписці у борг грошові кошти в сумі 14500
гривень, згідно якої відповідач зобов'язався повернути грошові кошти в
строк до 31.10.2006 року.

До теперішнього часу відповідач не повернув позивачу грошові кошти в сумі 14500 гривень,
вид виконання зобов'язання ухиляється, в зв'язку з чим позивач вимушений
звернутися до суду з вказаним позовом.

В судовому
засіданні позивач та його представник -
ОСОБА_3, на позові наполягають, просять стягнути з відповідача
заборгованість за договором позики в
розмірі 14500 гривень. Крім того позивач просить
стягнути з відповідача на його користь витрати за правову допомогу в розмірі 100 грн., що підтверджується угодою № НОМЕР_1, та
судовий збір в сумі 145 грн. і
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в
розмірі ЗО грн., що підтверджується оригіналами квитанцій, просить позов
задовольнити.

Відповідач у
судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання
повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

В силу ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд
може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення справи.

Вислухавши
пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам
закону та обґрунтований письмовими доказами.

Ст. 626 ЦК України визначає
поняття договору, яким є угода двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.
1046 ЦК України
за договором позики (позикодавець) передає у власність іншій стороні
(позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових
коштів(суму займу) або рівну кількість речей того ж роду та якості. Договір
позики вважається укладеним з моменту передачі грошей або інших речей
визначених родовими ознаками.

2

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана здійснити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись
від певної дії, а кредитор має право вимагати у боржника виконання його обов'язків. Зобов'язання виникають на засадах,
встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно
виконуватись належним чином відповідно до умов договору і
вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам,
які звичайно висуваються.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання,
то воно підлягає виконанню в цей строк (дату).

Судом встановлено, що 17.10.2006 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 14500 гривень, які ОСОБА_2 зобов'язався повернути до 31.10.2006 року, що підтверджується розпискою відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України.

У встановлений строк відповідач зобов'язання не виконав, таким чином, у відповідності
до ст. ст.ст. 1049, 1050
ЦК України, якими визначено обов'язок позичальника
повернути позику та наслідки порушення договору позичальником, він не
звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового
зобов'язання і має сплатити ОСОБА_1 борг в
розмірі 14500 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені судові витрати.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи, керуючись ст. ст. 10, 59-61, 88,
208,209,212-215, 224, 226 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526,
530, 626, 1046,1047, 1049, 1050
ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі
14500
грн., а також витрати за правову допомогу в розмірі 100 грн., судовий збір в сумі 145 грн. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 30 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги
протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або шляхом подання апеляційної скарги без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про

апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо

буде подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційну скаргу не буде подано у

встановлений строк, рішення набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі

подання апеляційної скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після

розгляду справи апеляційним судом.

Суддя               О.Ф.Мазурик