АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року                                                                                                            м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів: Кварталової А.М., Плавич
Н.Д.

при секретарі -
Кодінцевій С.В., за участі представника позивача Косміна М.І. , відповідачки ОСОБА_1, ії представника
ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування вартості набутого майна та доходів від цього майна -

встановила:

У квітні 2006 року позивач звернувся із позовом,
на обґрунтування якого зазначив, що проживав у будинку відповідачки з
1994
року і за домовленістю із останньою, на підставі отриманого від неї нотаріально посвідченого
доручення на право управління і розпорядження належним їй
домоволодінням, оплачував усі витрати, пов'язані із його утриманням,
реконструкцією і капітальним ремонтом на загальну суму 244 770 грн., а згодом подарував цей будинок своїй
дочці. За позовом відповідачки, що розглядався в іншому провадженні, рішенням
суду вказаний договір визнано недійсним, а будинок повернуто відповідачці. Тому, 244770 грн. в якості відшкодування вартості
виконаних робіт з реконструкції будинку, як
безпідставно набутого майна та доходів від цього майна, позивач просив стягнути на свою користь і на забезпечення позову накласти
арешт на належний відповідачці будинок та земельну ділянку.(а.с.2-3,6-11,
39-41)

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2006 року за заявою позивача забезпечений позов шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1.(а.с. 13)

В апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати зазначену ухвалу суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
В обґрунтування скарги, апелянт вказує, що є власником
цього будинку, а суд першої інстанції забезпечивши позов, не з'ясував дійсної вартості будинку і порушує принцип співмірності
вартості останнього із розміром заявлених вимог.

В судовому засіданні апелянт та ії представник підтримали доводи
апеляційної скарги, яку попросили задовольнити,
представник позивача заперечував проти скарги, яку попросив
відхилити.

Позивач до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що в справі є докази(а.с. 78). Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Справа №22ц-510/07                                                                                                  Категорія ЦП:6

Головуючий у першій інстанції
Жуковський А.Г. Доповідач Левенець Б.Б.

2

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково за наступних підстав.

Згідно до ст.. 303 ЦПК України, суд апеляційної
інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду
справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою
підставою для скасування судового рішення.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день ії
надходження без повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі. За змістом вказаних вимог, справа має перебувати у провадженні того суду, який розглядає заяву
про забезпечення позову. Виключенням з цього правила є
випадки, передбачені ч. 4 ст. 151 ЦПК України, коли за заявою заінтересованої особи, суд може забезпечити
позов до подання позовної заяви з метою
запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

Оскаржувана відповідачкою ухвала про забезпечення позову постановлена 06 квітня 2006 року, проте провадження по справі
відкрито лише 13 квітня 2006 року, а суд першої інстанції постановив ухвалу
про забезпечення позову по справі, провадження в якій не було відкрито в порядку ст.. 122 ЦПК України на час проголошення
оскаржуваної ухвали (а.с.
1,13)

Як вбачається із позовної заяви, вимог щодо інтелектуальної власності вона
не містить(а.с2-3).

Вищевказаних вимог процесуального закону суд першої інстанції не врахував, оскаржувану ухвалу не можна визнати законною і
обґрунтованою, вона підлягає скасуванню на підставі п.2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, із постановлениям нової ухвали про забезпечення позову за таких
підстав:

Відповідно до ч. З ст. 151 ЦПК України забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії судового розгляду, якщо
невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується
шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві
і знаходяться у нього або інших осіб.

Предметом позовних вимог позивача є стягнення витрат, пов'язаних з
утриманням, реконструкцією(перебудовою) і капітальним ремонтом належного
відповідачці будинку, які за його твердженням ним проведені, а відповідачкою
отримані безпідставно(а.с. 2-3).

Як видно із наданих до суду державного акту і свідоцтв, відповідачка є
власником земельної ділянки і розташованого на
ній домоволодіння АДРЕСА_1(а.с.81-83).

Із нотаріально посвідчених довіреностей, вбачається, що відповідачка, з
жовтня 1996 року до лютого 2006 року доручала позивачу управління усього належного їй
майна, у т.ч.
домоволодінням..(а.с.
6-11)

Доказів наявності у відповідачки доходу, співмірного із заявленими вимогами
до суду не надано, предметом спору є обсяг і вартість проведених витрат на
утримання і ремонту домоволодіння відповідачки,
які за висновком судового експерта складають 171 368 грн.(а.с. 24-32), тому колегія суддів відхиляє доводи
апелянта щодо порушення правил сігівмірності заявлених вимог і виду забезпечення
позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову колегія суддів враховує, що невжиття таких
заходів, у випадку продажу відповідачкою вищевказаного домоволодіння, може утруднити розгляд справи по суті і можливе виконання
рішення суду. При цьому, колегія суддів враховує, що
відповідно до вимог ч. 1 ст. 155 ЦПК України, у разі скасування заходів забезпечення
позову, набрання законної сили рішенням про відмову у задоволенні позову чи ухвалою про закриття провадження усправі або
залишення заяви без розгляду особа, щодо якої вжито
заходів забезпечення позову, має право на відшкодування
збитків, завданих забезпеченням позову.

з

Доводи
апеляційної скарги не спростовують цих висновків суду, є передчасними, оскільки спір між сторонами по суті
не розглянутий, тому відхиляються.

Ухвала колегії
суддів апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі і з підстав, зазначених в п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 152 ч. 1 п. 1, 303, п. 2 ч. 2 ст. 307, п.2 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317 ЦПК України, судова колегія ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2006 року скасувати, постановити нову, якою заяву ОСОБА_2 задовольнити, з метою забезпечення позову накласти арешт на домоволодіння АДРЕСА_1.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції для продовження
розгляду справи по суті.

Копію ухвали спрямувати до Першої Одеської державної нотаріальної контори і
Одеського міського бюро технічної інвентаризації для виконання.

Ухвала набирає чинності негайно з
моменту проголошення, і оскарженню в касаційному порядку до Верховного
Суду України не підлягає.