Справа № 22-ц-1146/ 2007р.                                          Головуючий 1 інстанції-Загоруйко З.Г.
Категорія - сімейні                                                          Доповідач - Хорошевський О.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

5
березня 2007
року судова колегія судової палати з цивільних справ

апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Макарова Г.О.,

суддів             - Хорошевського О.М.

- Кокоші В.В. при секретарі        -   Уманської М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської
області від 17
січня 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на
утримання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006
року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому
просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь 1/6
частину заробітку
відповідача щомісячно як додаткові витрати на дитину.

В обґрунтування позову вказала, що їх з відповідачем син ОСОБА_3, тяжко
хворіє, знаходиться на диспансерному обліку у поліклініці, часто знаходиться на
стаціонарному лікуванні та потребує калорійного харчування та санаторного
оздоровлення.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області
від 17 січня
2007 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції скасувати як
необгрунтоване.

При цьому посилався на те, що підстави для задоволення позову відсутні.

Довідка, на підставі якої суд зробив висновок про хворобу дитини, видана не
за місцем проживання сина.

Простудні захворювання, на його думку, не є особливими
обставинами в розумінні ст. 185 Сімейного
кодексу України.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення
з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що дитина хворіє, у зв'язку з чим
потребує додаткових витрат, оскільки це викликано особливими обставинами.
Позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину, відповідач
працездатний і його відмову у додаткових
витратах на утримання дитини суд вважає надуманою.

Проте, з таким висновком погодитись не можна, оскільки він не відповідає
обставинам справи, а обставини, що мають значення для справи, які суд вважав
встановленими, не були доведені.

Відповідно до ч.І ст. 185 Сімейного кодексу
України, той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликано особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо ).

Таким чином, закон пов'язує обов'язок батьків брати участь у додаткових
витратах з особливими обставинами.

Такі витрати, згідно ч,2 цієї статті можуть фінансуватись
наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або
постійно.

Частина 3
ст. 10 ЦПК України покладає на
сторони обов'язок довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак, ОСОБА_2 доказів існування особливих обставин, які потребують
додаткових витрат на дитину не надала.

Згідно довідки виконавчого комітету Манченківської селищної ради НОМЕР_1, ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 мешкає за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 4
).

Відповідь головного лікаря міської поліклініки №9 на адвокатський запит містить посилання на те, що ОСОБА_3, який мешкає за адресою :
АДРЕСА_2
перебуває у сімейного лікаря на диспансерному обліку як такий, що хворіє простудними
захворюваннями. Потребує повноцінного харчування та оздоровлення у санаторіях
бронхо -
легенного профілю (а. с. 5).

Разом з тим, ОСОБА_2 не надала первинної медичної документації, яка б
свідчила про характер та тривалість хвороби дитини; раціону та розрахунку вартості додаткового харчування, призначення
лікарем санаторного лікування, санаторні картки та інші докази на
підтвердження існування додаткових витрат.

Не було надано і доказів наявності та розміру фактичних додаткових витрат,
понесених ОСОБА_2.

При розгляді справи суд першої інстанції не перевірив доводи сторін та не
надав належної оцінки доказам, які містять матеріали справи, що призвело до
неправильного вирішення спору.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ОСОБА_2 не довела ті
обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, а тому позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. п. 2,
3 ч. 1
ст. 309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або
зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 303,
304, 307 п.2 ч.І, 309 ч.1 п. п. 2, 3, 316, 319 ЦПК України, судова колегія , -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області
від 17 січня
2007 року скасувати.

В позові ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили
з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.