УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 квітня 2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про зміну
розміру аліментів,

в с т а н о в и л а :

У січні 2006 року ОСОБА_1 пред'явив у суді позов до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Зазначав, що відповідно до рішення Вільногірського
міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2003 року з його синів,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - стягуються аліменти на його утримання в розмірі 1/20
частини щомісячного доходу з кожного відповідача.

Посилаючись на те, що розмір аліментів занадто малий,
оскільки він хворіє на цукровий діабет, є інвалідом другої групи, позивач
просив збільшити розмір аліментів і встановити його не менше 30 % прожиткового
мінімуму громадян.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської
області від         7 квітня 2006 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На рішення суду позивач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від
24 липня 2006 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для
усунення недоліків скарги.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 4
вересня 2006 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто
йому.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати останню
ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального
права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу на ухвалу суду і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято
ухвалу з додержанням вимог закону.

Визнаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її заявнику, суд
апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що він не усунув недоліки
апеляційної скарги відповідно до ухвали суду від 24 липня 2006 року, а саме не
сплатив витрати на інформаційно-технічне
забезпечення.

Відповідно до п.10 постанови Кабінету Міністрів України
від 21 грудня 2005 року №1258 “Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних
справ та їх розмірів” за апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції
витрати оплачуються в розмірі, передбаченому за позовну заяву до суду першої
інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають
оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи
судом витрати на інформаційно-технічне
забезпечення у справах про стягнення аліментів.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
суду відповідає вимогам процесуального права, а наведені в касаційній скарзі
доводи ОСОБА_1 про те, що він не повинен платити витрати на інформаційно-технічне забезпечення при поданні
апеляційної скарги на рішення суду в справі про зміну розміру аліментів, є
необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалена у справі ухвала апеляційного суду є законною й обґрунтованою, тому
колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 вересня 2006 року
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В.Патрюк

Судді:

А.В.Костенко

Н.П.Лященко

Ю.В.Прокопчук

М.П.Пшонка