У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

4 квітня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути  Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_2на рішення  Апеляційного суду міста Києва від 19 червня
2006 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2005 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Зазначав, що 28.07.2005 р. між ним, відповідачкою та ПП “Агентство
нерухомості “Нове місто-Ріелті” було укладено договір про угоду сторін з
продажу об'єкту нерухомого майна, за яким ОСОБА_2. виявила намір продати йому
належну їй АДРЕСА_1 та укласти нотаріально посвідчений договір  купівлі-продажу цієї квартири в строк до
23.08.2003 р.; він виявив намір купити цю квартиру за обумовлену ними ціну, а
ПП “Агентство нерухомості “Нове місто-Ріелті” - підготувати пакет документів та
організувати нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу квартири. У
підтвердження серйозності своїх намірів ним було передано відповідачці 15150
грн. завдатку. За умовами укладеного договору у разі відмови продавця квартири
від виконання взятих на себе зобов'язань, продавець повинен повернути
покупцеві  суму завдатку та відшкодувати
збитки в розмірі 15150 грн.

10.08.2005 р. відповідачка в односторонньому порядку відмовилась від
продажу квартири й укладення договору купівлі-продажу квартири та повернула
отриману нею суму завдатку, а від відшкодування збитків відмовилась.

Посилаючись на те, що відповідачка порушила умови угоди та безпідставно
відмовилась від укладення договору купівлі-продажу квартири, позивач просив
стягнути з неї на його користь 15150 грн. завданих збитків.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 2.02.2006 р. в позові
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19.06.2006 р. рішення місцевого
суду скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову: стягнуто з
ОСОБА_2 на користь позивача 15150 грн. завданих збитків.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_2. посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення
в силі рішення місцевого суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення
вимог ст. 635 ЦК України угоду сторін з продажу об'єкту нерухомого майна від
28.07.2005 р. не було нотаріально посвідчено, в ній не визначено, що ця угода
має силу попереднього договору, а отриманий завдаток ОСОБА_2. повернула
позивачеві в добровільному порядку.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення
позову, апеляційний суд вважав, що спірна угода не є попереднім договором, а є
лише угодою про наміри. Оскільки цією угодою було встановлено відповідальність
сторін за невиконання умов договору у виді відшкодування збитків, а його
невиконання сталося з вини відповідачки, суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про обґрунтованість позову.

Проте повністю погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна,
виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони
якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір
в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім
договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного
договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору,
передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами
цивільного законодавства.

Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає
волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не
вважається попереднім договором.

За змістом договору про угоду сторін з продажу об'єкту нерухомого майна від
28.07.2005 р. в ньому визначені істотні умови основного договору: об'єкт
нерухомості, що має бути відчуженим; ціна основного договору - сума коштів, за
яку має бути продана квартира; валюта виконання грошового зобов'язання; строк
укладення основного договору - до 23.08.2005 р.; умови забезпечення виконання
цього договору та відповідальність за його невиконання, а також зобов'язання
сторін укласти в обумовлений строк основний договір на умовах, встановлених цим
договором (а.с. 5).

Таким чином, висновок апеляційного суду про те, що спірна угода не є
попереднім договором, а є лише договором про наміри сторін у майбутньому
укласти договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості, не ґрунтується на
матеріалах справи та вимогах закону.

Враховуючи, що сторонами в порушення вимог ч. 1 ст. 635 ЦК України не
дотримана нотаріальна форма посвідчення договору, встановлена ст. 657 цього
Кодексу для основного договору, місцевий суд дійшов правильного висновку щодо
відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки за правилом ч. 1
ст. 220 цього Кодексу недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору робить такий договір нікчемним.

Висновок місцевого суду про те, що в договорі про угоду сторін з продажу
об'єкту нерухомого майна від 28.07.2005 р. не визначено, що ця угода має силу
попереднього договору, є невірним, але таким, що не вплинув на правильність
вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 339 ЦПК України - установивши, що апеляційним судом   скасовано судове рішення, ухвалене згідно із
законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної  інстанції
і  залишає  в силі судове рішення суду першої інстанції.

Таким чином, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 337, 339  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 червня 2006 року скасувати, а
рішення Дарницького районного суду міста Києва від 2 лютого 2006 року залишити
в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:

Головуючий

Ю.Л. Сенін

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І.  Охрімчук

Я.М. Романюк