Справа № 2-34/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2007 року                             Жидачівський
районний суд Львівської області у складі:

головуючого -
судді Салія В.В.

при секретарі   Кузишин М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Жидачеві
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Жидачівської ЦРЛ, Миколаївської
психіатричної лікарні «Заклад», ОСОБА_2 про визнання незаконним її поміщення 29
січня 1983 р. на лікування в Миколаївську психіатричну лікарню «Заклад», зняття
з диспансерного обліку у лікаря-психіатра Жидачівської ЦРЛ та відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до Жидачівської ЦРЛ, Миколаївської
психіатричної лікарні, ОСОБА_2 про визнання незаконним її поміщення 29 січня 1983 р. в Миколаївську психіатричну лікарю, а
також про зняття з диспансерного обліку у лікаря-психіатра Жидачівської ЦРЛ та відшкодування моральної шкоди в сумі 150 000
грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 29 січня 1983 р.
лікарем - психіатром Жидачівської ЦРЛ ОСОБА_3 була поміщена на обстеження в Миколаївську психіатричну лікарню
"Заклад", де перебувала до 09 березня 1983 р. Після цього була поставлена на облік у лікар-психіатра Жидачівської ЦРЛ, на
якому перебуває по даний час. Вважає своє поміщення в Миколаївську психіатричну
лікарю та перебування на обліку незаконним, Їй завдана
моральна шкода, яку оцінює в 150 000 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала, покликаючись на обставини викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача
Жидачівської ЦРЛ ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та заявив, що станом на 29 січня 1983 р. мались підстави для
поміщення позивачки на лікування в Миколаївську
психіатричну лікарню «Заклад», що підтверджено висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи. В даний час стан її здоров»я
покращився і 04 грудня 2006 р. вона знята з обліку у лікаря-психіатра Жидачівської ЦРЛ. Підстав для відшкодування
моральної шкоди немає.

В судовому засіданні представник відповідача
Миколаївської психіатричної лікарні «Заклад» ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала та заявила, що позивачка 29 січня 1983 р.
була поміщена в Миколаївську психіатричну лікарню
«Заклад» з діагнозом - стійкий параноїчний розвиток особи. Вона потребувала лікування і пройшла необхідний курс
лікування. Повторно з 11 вересня 1984 року по 25 грудня 1984 р. вона
знаходилась на лікуванні в лікарні з діагнозом - маніакально-депресивний психоз(депресивна форма). Згідно висновку амбулаторної
судово-психіатричної експертизи позивачка в той час потребувала лікування.
Підстав для відшкодування моральної шкоди немає.

У відповідності до ст. 169 ЦПК України на підставі
наявних у справі матеріалів розгляд справи закінчено у відсутності третьої
особи на стороні відповідача ОСОБА_2, який в судове засідання не з»явився, а направив в суд
заяву, згідно якої в судове засідання з»явитися не може, так як хворий.

Заслухавши пояснення сторін, експерта ОСОБА_6, свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, дослідивши докази по справі, суд вважає, що заявлені вимоги частково
підлягають задоволенню, виходячи із наступного:

В судовому засіданні встановлено, що в січні 1983 р. позивачка ОСОБА_1 була
поміщена в Миколаївську психіатричну
лікарню «Заклад». На лікуванні знаходилась з 29 січня 1983 р. по 09 березня 1983 р. з діанозом - стійкий
параноїчний розвиток особи. Повторно вона знаходилась на лікуванні у вказаній лікарні з 11 вересня 1984
року по 25 грудня 1984 р. з діагнозом - маніакально-депресивний
психоз(депресивна форма).

Проведеною амбулаторною
судово-психіатричною експертизою(акт НОМЕР_1) встановлено, що у січні 1983 р. ОСОБА_1 хворіла психіатричним захворюванням
у вигляді шизоафектного розладу змішаного типу з маніакально-маячним
синдромом, в зв"язку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи наявність
психічного розладу та суспільної небезпеки, її госпіталізацію в психіатричну лікарню визнано обгрунтованою. На даний час у
ОСОБА_1 клінічних ознак важкого психічного розладу не
спостерігається, виявляє ознаки розладу особливості внаслідок перенесеного психічного захворювання, що не позбавляє в
цілому її здатності усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Наведене свідчить, що мались
підстави для поміщення 29 січня 1983 р. позивачки ОСОБА_1 на лікування в
Миколаївську психіатричну лікарню «Заклад».

На даний час її стан здоров»я
покращився і 04 грудня 2006 р. лікарем-психіатром Жидачівської ЦРЛ
позивачка знята з диспансерного обліку.

Підстав для відшкодування моральної
шкоди суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 23
ЦК України, суд,-

в иріши в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним
поміщення її 29 січня 1983 р. на лікування в
Миколаївську психіатричну лікарню «Заклад» та відшкодування моральної
шкоди відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Позовні вимоги про зняття з диспансерного обліку в
лікаря-психіатра Жидачівської ЦРЛ задоволити. Поскільки 04 грудня
2006 р. лікарем-психіатром Жидачівської ЦРЛ позивачка ОСОБА_1 знята з
диспансерного обліку як особа, що страждала на психічний розлад, то рішення в
цій частині не приводити до виконання.

Заяву на апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.