РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2-117/07

„ 19 „лютого 2007 року                                                   Коростенський
міськрайонний суд

Житомирської
області

у складі: головуючого - судді         Шульги О.М.

при секретарі                                   Осипчук С.П.

за участю

позивача                                          ОСОБА_1.

відповідача                                      ОСОБА_2.

представника відповідача              ОСОБА_3.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, -

В СТАНОВИВ:

Позивач
звернулася до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що постановою Коростенського міськрайонного суду
від 7 липня 2005 року відповідач звільнений від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.119 ч.І КК України, за
необережне вбивство її сина ОСОБА_4, на підставі ст.1 п."б" Закону України
"Про амністію" від 31.05.2005 року, як особа, що має неповнолітню
дитину. В зв"язку зі смертю сина нею понесені значні матеріальні
витрати в сумі 9031, 53 грн., що
також включають витрати на надання юридичної допомоги в сумі 1000 гривень, а також
заподіяно моральну шкоду, оскільки вона втратила свою дитину і яку вона оцінює
у розмірі 50000 гривень,
в зв"язку з чим просить стягнути на її користь 9031, 53 гривень
матеріальної та 50000 гривень
моральної шкоди.

В судовому
засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити з
підстав зазначених у позові.

Відповідач позов
не визнав і пояснив, що його вини в смерті сина позивачки не має. Зазначив, що
погодився на застосування амністії при розгляді кримінальної справи, хоча вини
своєї не визнав, наслідки закриття справи усвідомлював, однак не думав, що
позивачка буде висувати до нього матеріальні претензії, постанову суду не
оскаржував.

Представник відповідача ОСОБА_3. позовні вимоги не визнав і пояснив, що він
підтримує позицію відповідача по мотивам того, що він не причетний до смерті
сина позивачки, про що остання сама зазначала у своїй касаційній скарзі
вказуючи на те, що тяжкі тілесні ушкодження її сину, які потягли його смерть
останньому заподіяли працівники міліції, а досудове слідство висунуло обвинувачення проти ОСОБА_2., тому її позовні
вимоги до нього безпідставні.

2

Вислухавши
пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому
засіданні матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом
встановлено, що постановою Коростенського міськрайонного суду від 07 липня 2005 року ОСОБА_2
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого
ст.119 ч.1 КК України на підставі ст.1 п."б" Закону України "Про
амністію" від 31.05.2005
року, як особу, що має неповнолітню дитину. Дана постанова є чинною,
відповідачем не оскаржувалась. Зі змісту постанови слідує, що ОСОБА_2.
обвинувачувався в тому, що 14
вересня 2003 року в
період з 22 до 23-ї
години , знаходячись
в кафе „Дорожнє", яке розташовано на 2-му
поверсі залізничного вокзалу ст. Коростень Південно-Західної залізниці, під
час бійки, яка виникла через неприязні стосунки, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних
наслідків своєї дії, хоча повинен був і міг їх передбачати, проявляючи
злочинну недбалість, зігнутою долонею руки наніс сильний удар в лобну частину
голови ОСОБА_4, який в
цей час знаходився в залі вказаного кафе в сорока сантиметрах від капітальної
оштукатуреної стіни. В результаті отриманого удару та приданого його тілу прискорення ОСОБА_4. тильною частиною голови вдарився в названу стіну, від чого виникла
найбільш сильно виражена дія удару -
сила противоудару та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої
травми голови, яка супроводжувалась субдуральною гематомою в правій скроневій
ділянці з переходом на базальну поверхню об'ємом до 150 мл , субарханоідальними
крововиливами в правій тім'яно -скроневій
ділянці , точковими
крововиливами в речовину головного мозку, набряку головного мозку, мозкової
коми 3 ступеню,
внаслідок чого 15.09.2003
року об 11-30 годині
настала смерть ОСОБА_4.

Відповідно до
ст.5 Закону України "Про застосування амністії в України", амністія
не звільняє від обов'язку відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

З оглянутої в
судовому засіданні кримінальної справи №1-306/2005
по обвинуваченню ОСОБА_2 (а.с.300-307) слідує, що згідно квитанції до
прибуткового касового ордера №
НОМЕР_1, накладних НОМЕР_2,
НОМЕР_3, №НОМЕР_4, №НОМЕР_5, довідки про
вартість товару в ритуальному магазині на поховання сина та помінальний обід
позивачем було затрачено 3198,
79 гривень. Згідно накладних НОМЕР_6,
НОМЕР_7, накладних №НОМЕР_8, №1, №2 ,№НОМЕР_9, №НОМЕР_10, наявних в
матеріалах даної цивільної справи на проведення рокового номінального обіду та встановлення пам"ятнику позивачкою
було сплачено 4832 гривні 74 копійки, а
всього 8031 гривня 53 копійки, тому
позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі,
оскільки відповідно до ст.1166 ЦК
України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до
ст. 1168 ЦК України,
моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією
сім"єю.

Враховуючи те,
що моральними стражданнями супроводжується будь -яке протиправне діяння, тому
позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають
частковому задоволенню, з врахуванням майнового стану відповідача, відповідно
до вищевказаної норми закону, оскільки позивач зазнала втрат немайнового
характеру , а також
впливу негативних обставин на її життя (втрата близької людини, порушення
внаслідок цього звичайного способу

3

життя родини, руйнування її життєвих
планів, побуту, пов"язані з цим моральні страждання), яку суд оцінює в
розмірі 15000 (п"ятнадцять тисяч) гривень, що
буде достатнім та розумним  для відшкодування заподіяного виду шкоди.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування витрат за надання
юридичної допомоги в сумі 1000 гривень, то суд вважає, що вимоги
позивача в цій частині задоволенню не підлягають,
оскільки позивач не надала доказів на підтвердження
понесених витрат на правову допомогу під час розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення,
суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені
судові витрати.

Згідно квитанції №НОМЕР_11 позивачем проведено оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі ЗО гривень, тому відповідно до вищевказаної норми закону дана
сума підлягає стягненню з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 84, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.1166 -1168 ЦК України , ППВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року, Законом України
"Про застосування амністії в України", -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та
матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8031( вісім тисяч тридцять одну) гривню 53 копійки
заподіяної матеріальної шкоди та 15000 (п"ятнадцять тисяч ) гривень заподіяної моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити за
їх необґрунтованістю.

Звільнити
позивача від сплати судового збору на підставі Декрету Кабінету Міністрів
"Про державне мито".

Стягнути з ОСОБА_2. на користь держави судовий збір в розмірі 51 (п"ядесят
однієї) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ЗО (тридцять)
гривень понесених нею витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський
міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження
рішення суду, з послідуючою подачею
апеляційної скарги, яка може бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

З