У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2 квітня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України в складі:

Левченка Є.Ф., Сеніна Ю.Л., Шабуніна В.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про відшкодуання матеріальної і моральної
шкоди, завданої незаконними діями суду,

в с т а н о в и л а :

У березні 2005 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що постановою судді
Корольовського районного суду від 2 червня 2004 року його незаконно було
притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 185 КУпАП, призначено 15
діб адміністративного арешту; 15 лютого 2004 року цю постанову було скасовано і
провадження у справі закрито.

ОСОБА_1 просив стягнути на його користь 300000 грн. за заподіяну
моральну шкоду, відшкодувати витрати на лікування в сумі 1035 грн. 94 коп. та
витрати на юридичну допомогу 8000 грн.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 19 вересня 2006 року
постановлено стягнути з рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_1  1500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Додатковим рішенням цього суду від 2 листопада 2006 року відмовлено у
задоволенні вимог про відшкодування не отриманих грошових доходів в сумі 18600 грн.,
а ухвалою від 2 листопада 2006 року відмовлено у задоволенні заяви про
роз”яснення рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11 грудня 2006 року
ухвалені судом першої інстанції судові рішення залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення і постановити нове рішення про задоволення його вимог у повному
обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права
та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Доводи скарги  та матеріали
витребуваної справи не дають підстав для висновку, що судами при розгляді
справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які
передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування
рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи  до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення
ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно підлягає закриттю касаційне провадження в частині оскарження
ухвали суду щодо відмови у роз”ясненні рішення, оскільки згідно п. 2 ч. 1 ст.
324 ЦПК України такі ухвали оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Козятинського міськрайонного суду від 19
вересня 2006 року, додаткове рішення від 2 листопада 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Вінницької області від 11 грудня 2006 року в частині
оскарження цих судових рішень залишити без змін.

Касаційне провадження в частині оскарження  ухвали Козятинського міськрайонного суду від
2 листопада 2006 року та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 11 грудня
2006 року в цій частині закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України
:
Є.Ф.Левченко

Ю.Л.Сенін

В.М.Шабунін