Справа № 22-ц-62                                       Головуючий у 1-й інстанції     Аршук Т.М.
Категорія  39                                               Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

іменем України

30 січня 2007 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Сумської області
у складі:

головуючої -                    Дубровної В.В.,

суддів -                          Сибільової Л.О., Хвостика С.Г.,

з участю секретаря судового
засідання - Чуприни В.І.

та осіб, які приймають участь у справі : представника ОСОБА_1, третіх осіб
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Конфар" , третіх
осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_5

на рішення Конотопського  міськрайонного суду  від 21 листопада  2006 року

у справі за позовом
ОСОБА_1   до товариства з
обмеженою

відповідальністю «Конфар», треті
особи: ОСОБА_2,    ОСОБА_3,   ОСОБА_4,   ОСОБА_6,   ОСОБА_7, ОСОБА_8

про визнання рішення   зборів
учасників товариства з обмеженою
відповідальністю

«Конфар» незаконним , про поновлення
на роботі, стягнення грошових сум ,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2006 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом,
вточнюючи в подальшому свої позовні вимоги ,
зазначала про те , що в липні 2002 року вона була призначена директором ТОВ «Конфар» /далі- товариство/ та працювала на цій
посаді на підставі безстрокового трудового
договору . 29 липня 2006 року були проведені збори учасників ТОВ «Конфар»/ далі- товариство/, які прийняли рішення про
звільнення її з посади директора за неналежне виконання своїх посадових
обов*язків та про призначення директором
товариства ОСОБА_8  31 липня 2006 року
був виданий наказ про звільнення її з
посади директора товариства , але вже за іншою підставою - в зв*язку з
закінченням строку повноважень.
Вважаючи незаконними дії відповідача по її звільненню, які полягають в порушенні процедури звільнення - не витребування
від неї письмових пояснень , порушення строку
застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення , суперечних
підстав звільнення, а також того ,
що вона належним чином виконувала покладені на неї обов*язки , просила визнати
незаконним рішення зборів про її звільнення та про призначення іншої особи
директором , поновити її на посаді директора товариства , стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням суду в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду по даній
справі та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

2

В своїх доводах апелянт посилається на порушення
судом норм матеріального і процесуального права.

Також на думку
апелянта судом не враховано докази та норми права, що підтверджують її позицію.

Вислухавши суддю -доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню в частині вирішення трудового
спору - відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними рішення
загальних зборів учасників товариства про звільнення ОСОБА_1 з посади директора
товариства та призначення на цю посаду ОСОБА_8 , з постановлениям нового рішення про задоволення цих позовних вимог. / В іншій частині , що стосується корпоративних
прав , справа відповідно до ухвали апеляційного
суду Сумської області від 11 січня 2007 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає направленню для розгляду до апеляційного
господарського суду Харківської області /.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, місцевий суд виходив з
того , що спірні правовідносини регулюються цивільним
законодавством , і товариство , звільняючи
ОСОБА_1  з посади директора, діяло у
відповідно до ст. 99 ЦК України , яка передбачає , що
члени виконавчого органу можуть бути в будь-який час усунені від виконання своїх обов*язків , якщо в установчих
документах не визначені підстави їх усунення від виконання своїх обов*язків.
Видання наказу про звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 36, п. 2 КЗпП України відповідач пов*язував і з цим
погодився суд , було обумовлено тим , що посаду директора ОСОБА_1 обіймала на час виконання нею цієї роботи , а
поскільки вона рішенням зборів
засновників була звільнена з цієї посади , то закінчився строк її повноважень.

Але з таким висновком колегія суддів погодитись не може , оскільки місцевий
суд при розгляді справи неповно з*ясував
обставини справи , дійшов висновків , які не відповідавють обставинам справи,
неправильно застосував норми матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що в липні 2002 року було створене ТОВ
«Конфар», засновниками якого були ОСОБА_2, ОСОБА_1,  ОСОБА_10
25.11.2003 року відбулися зміни в складі учасників товариства,
якими стали: ОСОБА_3 - 8,72 %, ОСОБА_2
-5,63 %, ОСОБА_6  -11,11 %, ОСОБА_7 - 51,4 %,ОСОБА_1 - 9,99 %
та ОСОБА_4  -13,15 % статутного
капіталу товариства (а.с. 7-18).

Директором товариства з першого дня його діяльності згідно наказу № 1 від
16.07.2002 року була призначена ОСОБА_1
/ а.с. 259/ на умовах безстрокового трудового договору . Доказів , які б свідчили про укладення строкового
трудового договору сторонами суду не надано. Контракт з ОСОБА_1 не
укладався , а Статутом товариства / а.с.11/ не передбачались будь - які
обмеження щодо строку перебування на посаді директора товариства. Сторонами укладеного трудового договору виступає ОСОБА_1 та
товариство.

29 липня 2006 року відбулися збори учасників товариства , які поряд з
іншими , прийняли рішення "про
звільнення директора товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 з роботи за неналежне виконання своїх посадових
обов*язків " - п.2.5 ; про призначення на п*ятирічний термін
директором товариства з обмеженою відповідальністю "Конфар"
ОСОБА_8" - п. 7.1 / а.с. 20 /.

Як зазначено в протоколі зборів № 1 , підставою для звільнення ОСОБА_1 за невиконання посадових обов*язків послужило те , що в 2005
році вона , як директор і одночасно учасник товариства , разом
з учасниками товариства ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 , без належного повідомлення інших учасників  збирали збори засновників,

3

фальсифікували
протоколи , зазначаючи в них про стовідсоткову участь засновників , а також перешкоджала представникові ОСОБА_7-  ОСОБА_11
здійснювати повноваження на підставі виданої довіреності.

В той же час , 31 липня 2006 року був виданий наказ про звільнення ОСОБА_1
/ а.с. 76/, в якому йдеться про слідуюче:
" відповідно до протоколу № 1 від 29.07.2006 року зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю
"Конфар" звільнити ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "Конфар" за ст. 36 , п.2 КЗпП України у зв*язку з
закінченням строку виконання покладених на неї
обов*язків директора товариства з 31.07.2006 року".

Таким чином , ОСОБА_1  була звільнена
з роботи за двома абсолютно різними підставами, що суперечить вимогам
трудового законодавства.

Згідно п.8.1.3 Статуту товариства до виключної компетенції загальних зборів
учасників товариства належить обрання та
відкликання Голови зборів , Директора, членів ревізійної комісії.

Скориставшись правом виключної компетенції, загальні збори відкликали
ОСОБА_1 з посади директора шляхом звільнення.

Але застосування положення щодо усунення членів виконавчого органу
товариства від своїх обов*язків має бути
узгодженим з нормами трудового законодавства , що витікає зі змісту ст. 99 ЦК України та відповідає вимогам ст. З
КЗпП України , за якою законодавство про працю
регулює трудові відносини працівників усіх підприємств , установ , організацій незалежно від форми власності , виду діяльності і
галузевої належності , а також осіб , які працюють за
трудовим договором з фізичними особами .

З огляду на викладене , звільнення позивачки за рішенням загальних зборів
мало бути проведене у відповідності до норм трудового законодавства. Але ці
вимоги не були дотримані товариством при звільненні позивачки , й суд , розглядаючи
справу , допустився помилки , не застосувавши відповідні
норми трудового законодавства.

Згідно ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини
, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач не надав переконливих доказів на підтвердження законності
звільнення позивачки з роботи.

Не можливо погодитись з позицією відповідача про те , що ОСОБА_1  неналежно виконувала свої посадові обов*язки , що полягало у фальсифікації протоколів
загальних зборів . Факт фальсифікації не
знайшов свого підтвердження , в установленому порядку протоколи /рішення / не визнавались незаконними, на сьогодні вони є
чинними. Щодо іншої причини , з якою відповідач пов*язує звільнення з роботи
ОСОБА_1 в зв*язку з неналежним виконанням
обов*язків - це перешкоджання представнику ОСОБА_7 - ОСОБА_11 здійснювати
повноваження представника у відповідності до виданої довіреності. Як вбачається з матеріалів справи , ОСОБА_7 дійсно
уповноважував ОСОБА_11 представляти його
інтереси відповідно до виданої довіреності , а.с. 80 . Але , оспорюючи в
установленому порядку цю довіреність , ТОВ "Конфар" зверталось
до суду з позовом про визнання недійсною
довіреності і 2 .06.2006 року Ленінським районним судом м. Донецька була постановлена ухвала про забезпечення позову
шляхом зупинення дії зазначеної довіреності. / а.с. 81/. Скасування заходів забезпечення позову мало місце 20 червня
2006 року/ а.с. 82/ Як уповноважений
представник ОСОБА_7 - за довіреністю ОСОБА_11
звертався до ТОВ "Конфар" в особі директора ОСОБА_1   22 травня 2006 року , тобто в той час , коли
дія

4

довіреності була призупинена згідно
ухвали суду . А тому , відмова ОСОБА_11 в задоволенні будь-яких його
заяв , що грунтувались на довіреності , дія якої зупинялась, була обгрунтованою
з боку ОСОБА_1

Крім того , звільняючи ОСОБА_1 за неналежне виконання посадових обов*язків
, відповідач не зазначив , за якою саме статтею
відбулося звільнення . Звільнення в такій редакції не передбачено жодною статтею Кодексу законів про працю України .
Про систематичне невиконання трудових обов*язків чи про
одноразове грубе порушення трудових обов*язків в рішенні загальних
зборів не йдеться.

Безпідставними є доводи відповідача щодо законності звільнення ОСОБА_1 в
зв*язку із закінчення строку повноважень , як
про це зазначено в наказі про звільнення від 31.07.2006 року , оскільки звільнення за вказаною підставою стосується лише випадків
припинення строкових трудових договорів . Як
уже зазначалось вище , із ОСОБА_1 в 2002 році був укладений безстроковий трудовий договір , який не міг бути припинений із
закінченням строку, а ОСОБА_1,  в свою чергу, не могла бути звільнена за п. 2
ст. 36 КЗпП України .

За викладених обставин звільнення ОСОБА_1 є незаконним , а тому , вона
підлягає поновленню на роботі , з виплатою
середнього заробітку за час вимушеного прогулу у відповідності до
ст. 117 КЗпП України.

Виходячи з шестимісячного строку вимушеного прогулу та середньомісячної
заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 600 грн.,
середній заробіток , що підлягає стягненню за час вимушеного
прогулу, складає 3600 грн.

В зв*язку з поновленням на роботі на посаді директора товариства ОСОБА_1 ,
є підстави визнати незаконним призначення на посаду
директора товариства ОСОБА_8 , який призначався на цю посаду у
зв*язку зі звільненням ОСОБА_1

Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України підлягають стягненню з ТОВ
"Конфар" : на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати
зі сплати судового збору - 21 грн. 25 коп ., витрати з інформаційно- технічного забезпечення - 15 грн. ; в доход держави -
судовий збір в розмірі 68 грн.

Керуючись ст. ст. 307, ч. 1, п. 2 ,
309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1
задовольнити.

Скасувати
рішення Конотопського міськрайонного суду від 21 листопада 2006 року про відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 в частині визнання
незаконним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Конфар" від 29 липня
2006 року про звільнення з посади директора ТОВ "Конфар"  ОСОБА_1 , про призначення на посаду ОСОБА_8.

В цій частині постановити нове рішення.

Визнати незаконним рішення загальних зборів учасників ТОВ
"Конфар" від 29.07.2006 року про звільнення з посади директора ТОВ
"Конфар"  ОСОБА_1;  про призначення
на посаду директора ТОВ "Конфар"
ОСОБА_8.

5

Поновити  ОСОБА_1  на роботі , на посаду директора товариства з обмеженою
відповідальністю "Конфар".

Стягнути на
користь ОСОБА_1 з товариства з обмеженою відповідальністю
"Конфар" середній заробіток за час вимушеного прогулу 3600 грн . , понесені нею витрати : судовий збір- 21 грн. 25
коп , витрати з інформаційно- технічного забезпечення -15 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Конфар" в
доход держави судовий збір - 68 грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі , стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі місячного платежу підлягає
негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу
може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.