Справа 2-756
РІШЕННЯ

іменем       України

09 лютого 2007 року
Слов"янськйй міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.

при секретарі              Бороздіной І.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м.Слов"янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у місті Слов'янську про визнання захворювання страховим випадком
та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Слов'янську (Далі Фонду) з тих підстав, що вона з ІНФОРМАЦІЯ_1р.
працювала у цеху №2 Слов"янської меблевої фабрики
з особливо шкідливими умовами праці. Під час
роботи на фабриці різко погіршився стан її здоров"я та лікувальними
установами її було встановлено діагноз „хронічний бронхіт з хронічним компонентом".
Пізніше - в ІНФОРМАЦІЯ_3р. її було встановлено
діагноз „ хронічний бронхіт з астматичним
компонентом". В ІНФОРМАЦІЯ_4р. її було встановлено 3 групу інвалідності по загальному захворюванню.
ІНФОРМАЦІЯ_2р. її було встановлено 2 групу інвалідності та 70% втрати професійної працездатності. В зв"язку з
професійним захворюванням вона постійно протягом тривалого часу за
рекомендаціями лікарів вживає гормональні лікарські препарати, що потягло за собою такі захворювання, як „виражений
рефмоксезофагогострит, ерозівний доудовіт, панкреотіт, хронічний поліпозний
синусоартроз колінних суставів, хронічний гіпертрофічний рініт". За таких
обставин вважала, що зазначені захворювання
мають причинний зв"язок з її трудовою діяльністю і тому відповідно до ст.. 14 Закону України „Про обов"язкове державне соціальне
страхування.." вимагала визнати ці захворювання страховим випадком, а
також стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 100000 грн, спричиненої її внаслідок додаткових зусиль для
організації свого життя, втрату життєвих зв"язків через захворювання, викликане
вживанням гормональних препаратів.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги в
повному обсязі, доповнивши, що її потрібно додаткове
лікування, на яке у неї немає коштів.

Представник відповідачаОСОБА_2, що діє на підставі довіреності (а.с.20), позовні вимоги не визнала в повному
обсязі, прохала їх відхилити, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Вважала, що даний факт не підлягає встановленню в
судовому порядку, посилання відповідачки про спричинення моральної шкоди є
безпідставним, моральна шкода за рішенням суду позивачці виплачена у сумі 18 тис. грн.. За отриманням санаторно-курортного лікування
позивачка до Фонду не зверталася, хоча Фонд надає медикаментозне
лікування та путівки до санаторію.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши
письмові докази, суд вважає позовні вимоги
не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судом
встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до наказу НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1р. ОСОБА_1
була прийнята до цеху №2 Слов"янської меблевої фабрики
клеєвиготовником 2 розряду з шкідливими

2

умовами праці та працювала на різних посадах з особливо
шкідливими умовами праці до ІНФОРМАЦІЯ_6р., коли була переведена контролером КПП відомчої охорони
(а.с.3-5).

В ІНФОРМАЦІЯ_4р. її було
встановлено 3 групу
інвалідності по загальному захворюванню.ІНФОРМАЦІЯ_5р. було складено акт про розслідування хронічного професійного
захворювання ІНФОРМАЦІЯ_2р. її було встановлено 2 групу
інвалідності та 70% втрати
професійної працездатності (а.с.6-16).

Відповідно до рішення Апеляційного
суду Донецької області від ІНФОРМАЦІЯ_7р., яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто на
її користь з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві у відшкодування моральної шкоди 18000,00 грн (а.с.23).

Згідно ч.2 ст.13 Закону України
„Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" №
1105-XI У, страховим випадком є нещасний випадок на виробництві
або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму
за обставин, зазначених у ст.. 14 цього закону, з настанням яких
виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення
та( або) соціальних виплат.

Відповідно до ст.. 14 ч.4 Закону України №1105-Х1У до професійного
захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної
діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом
шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов"язаних з
роботою.

Щодо позовних вимог про встановлення факту наявності у
особи професійного захворювання -
діючим законодавством України не передбачено встановлення цього факту в
судовому порядку. Посилання позивачки про призначення судово-медичної
експертизи не може бути прийняте до уваги, оскільки це не входить в компетенцію
судово-медичного експерта та законом
передбачено інший порядок встановлення цього факту.

Відповідно до п.п.75-81 постанови KM
України №1112 від
25.08.2004р. „Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на виробництві" з змінами від
25.05.2006р. №726, повідомлення
про професійне захворювання за формою П-3 складається спеціалізованими
лікувально-профілактичними закладами. Роботодавець організовує розслідування
причин виникнення професійного захворювання та наказом призначає комісію з
розслідування причин виникнення професійного захворювання з залученням
представника Фонду. Комісія з розслідування зобов"язана провести
розслідування обставин та причин виникнення професійного захворювання та
скласти акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. У
разі втрати працівником працездатності внаслідок професійного захворювання
лікувально-профілактичний заклад, що обслуговує підприємство, працівником якого
є потерпілий, направляє потерпілого на медико-соціальну експертну комісію для
встановлення ступеня втрати ним професійної працездатності. Іншого порядку
встановлення факту наявності у особи професійного захворювання законом не
передбачено і тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині слід
відмовити.

Позивачкою ОСОБА_1 також заявлені
позовні вимоги про відшкодування та стягнення з відповідача 100000 грн моральної
шкоди, спричиненої внаслідок вживання гормональних препаратів, а також в
зв"язку з наявністю низки,
захворювань, що викликані в зв"язку з їх вживанням, що потребує
додаткових зусиль для організації її життя, тягнуть втрату нормальних життєвих
зв"язків, моральних страждань.

Відповідно
до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3.L03.95p. №4 зі змінами,
внесеними постановою від 25.05.2001р. №5
„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під
моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних
чи фізичних страждань або інших негативних
явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших

3

осіб.
Підстави, на які посилається позивачка в обґрунтування своїх вимог про відшкодування моральної шкоди, не є підставами для
задоволення цих позовних вимог і тому в задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, то
відповідно до ст..88 ЦПК України з позивачки слід
стягнути 1,5 грн витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду
справи. Від сплати судового збору по даній справі як спору, що випливає з
трудових відносин, позивачка звільнена на підставі ЗУ „Про держмито".

Керуючись ст.ст. 10,11, 209,212,214-215 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у місті Слов'янську про визнання захворювання страховим випадком та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1на користь Територіального Управління Державної Судової адміністрації у Донецькій
області витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 1 грн 50 коп..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через
Слов"янський міськрайонний суд шляхом подачі в 10 денний строк з моменту проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження, з наступною подачею в 20 денний строк апеляційної скарги з направленням її копії до апеляційної
інстанції, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
Слов"янського міськрайонного суду

Донецької області           І.М. Мінаєв