УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 березня 2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на частину будинку,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2000 року ОСОБА_1 пред'явила в суді позов до
ОСОБА_2 про встановлення порядку користування будинком та земельною ділянкою.

Зазначала, що їй на підставі рішень Дергачівського
районного суду Харківської області від 21 жовтня 1992 року та від 26 листопада
1991 року належить 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1, а відповідачці
ОСОБА_2 належить 3/8 частини зазначеного будинку на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 23 серпня 1994 року.

Посилаючись на те, що відповідачка не проживає в
зазначеному будинку,  витрат на утримання
будинку не несе, зацікавленості до майна не проявляє, позивачка просила
задовольнити позов.

Під час розгляду справи змінила позовні вимоги та просила
визнати за нею право власності на 3/8 частин будинку, стягнувши з неї на
користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за цю частку.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської
області від                     22 лютого
2001 року позов ОСОБА_1 задоволено: визнано за нею право власності на 3/8
частини будинку  АДРЕСА_1, стягнуто з неї
на користь ОСОБА_2 6 153 грн. грошової компенсації та 62 грн. державного мита в
доход держави.

У вересні 2002 року ОСОБА_2 подала клопотання про
поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та апеляційну скаргу.

Питання поновлення строку та прийняття апеляційної скарги
судами вирішувалося неодноразово.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області
від 31 січня 2005 року ОСОБА_2 поновлено строк апеляційного оскарження рішення
суду, справу направлено на розгляд до апеляційного суду Харківської області,
ухвалою якого від 12 квітня 2005 року її повернуто до районного суду без
розгляду.

Ухвалою
Дергачівського  районного    суду
Харківської    області   від 11 травня 2005 року, залишеною без зміни
ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2005 року, у
прийнятті апеляційної скарги відповідачки відмовлено.

У травні 2005 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд  рішення
Дергачівського  районного  суду
Харківської  області  від 22 лютого 2001 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Ухвалою  Дергачівського   районного
суду   Харківської   області
від 29 серпня 2005 року, залишеною без зміни ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 31 жовтня 2005 року, у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_2 просить скасувати постановлені ухвали судів,
якими відмовлено в прийнятті апеляційної скарги на рішення суду та в
задоволенні заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими
обставинами, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення
Дергачівського районного суду Харківської області від 22 лютого 2001 року,
суд  першої інстанції виходив із того, що
відповідно до Перехідних положень Закону України від 21 червня 2001 року “Про
внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України” ОСОБА_2 пропущений
строк оскарження постановленого судового рішення.

Із цим погодився суд апеляційної інстанції, залишаючи ухвалу суду першої
інстанції без зміни.

Проте
з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов його без
врахування окремих положень цивільного процесуального законодавства.

Відповідно
до ч. 2 ст. 89 ЦПК України (1963 року) стороні або іншій особі, яка бере участь
у справі, в разі пропуску встановленого законом строку з причин, визнаних судом
поважними, суд може поновити пропущений строк.

Як убачається з матеріалів справи, 22 лютого 2001 року в порушення вимог
ст. 172 ЦПК України (1963 року) судом першої інстанції справу розглянуто за
відсутності відповідача ОСОБА_2 (а.с.27).
У справі відсутні будь-які дані про належне її повідомлення про час і місце
слухання справи відповідно до ст.ст. 90-94 ЦПК України (1963 року).

Заявляючи клопотання 19 вересня 2002 року про поновлення
строку на апеляційне оскарження рішення суду відповідачка посилалася на те, що
про постановлене рішення суду дізналася лише в червні 2002 року.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області
від 31 січня 2005 року їй поновлено строк на апеляційне оскарження рішення
суду.

Відповідно до ст. 291 ЦПК України (1963 року)
апеляційному оскарженню зазначена ухвала не підлягала і переглядатися
апеляційним судом не могла.

Безпідставно повернувши своєю ухвалою від 12 квітня 2005
року справу до районного суду, апеляційний суд ухилився від розгляду
апеляційної скарги.

У зв'язку з наведеним у суду не було підстав відмовляти в
прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2, а тому оскаржувані ухвала Дергачівського
районного суду Харківської області від 11 травня 2005 року та ухвала
апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2005 року підлягають
скасуванню як такі, що постановлені з порушенням норм процесуального права.

Крім того, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення
Дергачівського районного суду Харківської області від 22 лютого 2001 року у
зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції не звернув уваги на
те, що глава 42 ЦПК України (1963 року) встановлює можливість перегляду у
зв'язку з нововиявленими обставинами рішень суду в цивільних справах, що
вступили в законну силу.

Проте оскаржуване відповідачкою рішення на час розгляду заяви не вступило в
законну силу, оскільки вищезазначеною ухвалою від 31 січня 2005 року поновлено
строк на апеляційне оскарження судового рішення і в установленому законом
порядку ухвала скасована не була.

У зв'язку з наведеним у
суду  не  було
підстав  розглядати  заяву
ОСОБА_2, а тому оскаржувані ухвала Дергачівського районного суду
Харківської області від 29 серпня 2005 року та ухвала апеляційного суду
Харківської області від 31 жовтня 2005 року підлягають скасуванню як такі, що
постановлені з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 342, 345 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 11 травня 2005
року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2005 року скасувати, а справу направити до суду
апеляційної інстанції для розгляду  апеляційної
скарги ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 22 лютого 2001 року.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 29 серпня 2005
року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2005 року
скасувати, а в прийнятті заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від 22 лютого 2001 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка