У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

4 квітня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової
палати у цивільних справах

Верховного Суду
України в складі:

головуючої суддів:

Григор'євої Л.І., Волкова О.Ф.,
Барсукової В.М.,

Бердник І.С.,  Балюка М.І., -

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку
користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

У червні 2003 року
ОСОБА_1 звернулася до суду
із зазначеним позовом, в якому вказувала, що відповідно до договору
купівлі-продажу від 1 липня 1999 року вона придбала частину будинку АДРЕСА_1, який розташований на визначеній земельній ділянці
розміром 0,23 га. При цьому інша частина будинку (36/100) знаходиться у
власності відповідача ОСОБА_2. Зважаючи на
положення частини 4 статті 120 Земельного кодексу України (2001 року) ОСОБА_1 просила визначити порядок користування земельною
ділянкою, на якій розташований будинок, пропорційно до часток будинку, що
належать сторонам, відповідно до проекту інвентаризації та розподілу земельної
ділянки від 30 березня 1998 року, який розроблено з урахуванням вимог
Земельного кодексу України (1990 року).

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області
від 20 листопада 2003 року, залишеним без зімни ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 9 березня 2004 року, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права,
просить скасувати судові рішення з ухваленням нового рішення про задоволення її
позову.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд  перевіряє законність судових рішень лише в
межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Під час розгляду справи по першій
інстанцій та в порядку апеляційного провадження поза увагою суду залишилась та
обставина, що фактично розподіл земельної ділянки між ОСОБА_2 та колишнім
власником частини будинку ОСОБА_1 - ОСОБА_3, - не здійснено, оскільки такий
факт не підтверджений матеріалами справи та цього не встановлено судом під час
розгляду справи.

У зв'язку з чим передчасним є
висновок суду щодо необхідності збереження відповідно до статті 42 Земельного
кодексу України (1990 року) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 порядку користування спірною
земельною ділянкою, який існував до придбання частини будинку позивачкою.

Так судом визначено, що при
укладенні угоди про порядок користування земельною ділянкою було використано
проект інвентаризації та розподілу спірної
земельної ділянки від 30 березня 1998 року (між ОСОБА_2 та ОСОБА_3), що заперечує
сама ОСОБА_1, оскільки в
позові вона вказує на необхідність визначення порядку користування земельною
ділянкою саме за проектом 1998 року.

При цьому за повідомленням Бучацької міської ради акт від 1987 року про
розподіл земельних ділянок між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка була власником 64/100 частини будинку АДРЕСА_1 до ОСОБА_3, - не зберігся,
що свідчить про наявність лише єдиної угоди 1987 року. Проте, вона не має
відношення до даного спору, оскільки земельні ділянки для обслуговування
будинку (0,05 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,05 га) ОСОБА_2 отримав в користування на підставі рішень міської ради
від 8 червня та 23 грудня 1999 року.

Зважаючи на викладені фактичні обставини,
судом зроблені передчасні висновки в справі, що свідчить про необхідність
скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки законними та обґрунтованими,
відповідно до статті 213 ЦПК України, - їх визнати неможливо.

У зв'язку з цим судові рішення суду
першої та апеляційної інстанцій слід скасувати з направленням справи на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції на підставі статті 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного суду України

у  х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Бучацького районного суду
Тернопільської області від 20 листопада 2003 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 9 березня 2004 року скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуюча
Л.І.Григор'єва

Судді:
В.М.Барсукова

О.Ф.Волков

І.С.Бердник

М.І.Балюк