Справа № 22/43                                      Головуючий у 1 інст. Шелепа А.А.
Категорія 42                                              Доповідач
Рішення Іменем України

30 січня
2007 року                                                     м.
Житомир

Апеляційний суд                                                    Житомирської
області

в складі:                         головуючого                     Омельчука М.І.

суддів :                              Плотіциної
Н.А.

Олексієнка М.М.

при секретарі           Константіновій І.А.

з участю сторін, їх представників, адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про розділ квартири, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ОСОБА_5 про
усунення перешкод у користуванні власністю, та втрату права на житло,

зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору
куплі-продажу квартири та визнання права власності на квартиру,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Богунського райсуду м. Житомира від 26 липня 2006 року,

встановив :

у травні 2002 року ОСОБА_3
звернувся з позовом до ОСОБА_4 про розділ кооперативної квартири АДРЕСА_1 шляхом передачі
її йому у власність зі сплатою відповідачці вартості 1/2 її частини в розмірі 16050 грн. Рішенням
суду від 4.07.2002 року
його позов задоволено.

У вересні цього
ж року позивач звернувся з вимогами до ОСОБА_4, сина ОСОБА_5 про визнання їх
такими, що втратили право на користування вищезгаданим житлом. Рішенням
Богунського райсуду м. Житомира від 18.10.2002
року вимоги ОСОБА_3 задоволені.

6 березня 2003 року позивач
спірну квартиру продав ОСОБА_6

Ухвалами
апеляційного суду Житомирської області вищезгадані рішення судів скасовані,
справи направлені на новий розгляд.

5.08.2004 року ОСОБА_4
ввернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання недійсним
договору куплі-продажу квартири АДРЕСА_1 та
визнання права власності на спірну квартиру.

Позови ОСОБА_3
та ОСОБА_4 об'єднані в одне провадження.

Рішенням
Богунського райсуду м. Житомира від 26.07.2006
року У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ квартири та у
зустрічних вимогах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спірну
квартиру відмовлено за пропуском строку позовної давності.

У позові ОСОБА_3
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання їх такими, що втратили право на користування
квартирою та у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання договору
куплі-продажу квартири недійсного відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду щодо вимог ОСОБА_3 та
задовольнити її зустрічний позов, ухваливши нове рішення. Апелянт посилається
на порушення судом норм матеріального, процесуального права, вважає, що суд не
вірно до спірних правовідносин застосував строки позовної давності, не дав
належної оцінки доказам.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Із довідки ЖБК « Пролісок» від 24.01.2007 року вбачається,
що останній внесок (пай) за квартиру АДРЕСА_1 був
внесений членом цього кооперативу ОСОБА_3 в липні 1985 року.

Відповідно до
ст. 15 Закону
України «Про власність», член ЖБК, який вніс свій пайовий внесок за квартиру,
надану йому у користування, набуває право власності на неї і вправі
розпоряджатись на свій розсуд -
продавати, заповідати, обмінювати, вчиняти інші правочини, які не
заборонені законом.

Оскільки позивач
за законом є власником кооперативної квартири з часу сплати останнього пайового
внеску за неї (липень 1985
року), він не може ставити питання про її розділ в порядку норм КпШС
України, що діяв на час спірних правовідносин, як спільного майна подружжя.
Таким правом могло бути наділене колишнє подружжя, у разі, коли судом за ним
визнано право на частку нагромадження паю у цьому майні.

ОСОБА_4 не
надала суду доказів з яких було б видно, що вона оспорювала право на пай,
членство в ЖБК « Пролісок»
і за нею в судовому порядку визнано право на частину паєнагромадження у
спірному майні.

Вказаних
обставин та вимог закону суд не врахував і припустився помилки віднісши спірну
квартиру до спільного майна подружжя, не вірно застосував до вказаних
правовідносин строки позовної давності. Матеріали справи не свідчать про те, що
сторони порушували питання про застосування строків позовної давності. Рішення
в цій частині слід змінити, виключивши із нього посилання суду на пропуск
сторонами строку давності, замінивши слова « у зв'язку з пропуском строку позовної давності» на слова
за «безпідставністю позовних вимог"..

Що стосується
позову ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право на
користування квартирою, то він є обгрунтованим. Питання про визнання
відповідачів такими, позивачем поставлено у вересні 2002 року, ще до
відчуження ним   спірної квартири. Із
його позовної заяви вбачається,
що вимоги заявлені з підстав передбачених ст. 107 ЖК України. Факт вибуття відповідачів із спірної квартири
на інше місце проживання доведений матеріалами справи, тому у суду були всі
підстави для задоволення позову. Оскільки ОСОБА_3 у позові відмовлено. В цій
частині апеляційний суд скасовує рішення райсуду і ухвалює нове про задоволення
його позову.

Вирішуючи спір,
суд дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених зустрічних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору куплі-продажу
квартири від 6.03.2003 року.

На час укладення
вищезгаданої угоди, квартира належала на праві власності відповідачу і він
вправі був розпорядитись нею на свій розсуд, що і зробив. Покупець квартири
відповідачка ОСОБА_6 придбала її з дотриманням вимог закону, є добросовісним
набувачем, тому підстав для визнання вказаного договору недійсним немає. Суд
обгрунтовано відмовив ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.
303,304,309,316, 209,218
ЦПК України, апеляційний суд,

вирішив :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Богунського
райсуду м. Житомира від 26
липня 2006 року в
частині вимог, що випливають з позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розділ квартири АДРЕСА_1 та зустрічного
позову ОСОБА_4 про визнання права власності на вказану квартиру змінити.

Виключити з
мотивувальної частини рішення посилання суду на пропуск сторонами строку
позовної давності. Замінивши в резолютивній частині рішення слова « у зв'язку з
пропуском строку позовної давності» на слова « за безпідставністю позовних вимог».

Рішення суду в
частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про втрату
прав на користування квартирою АДРЕСА_1
скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати ОСОБА_4
та ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 з часу вибуття
їх на інше місце проживання. В решті рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання
рішенням законної сили.