Справа №2-21/2007 року
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 січня 2007 року                         Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді                              Якутюка B.C.,

при секретарі                                      Давиденко М.В.,

з участю позивачки                            ОСОБА_1,

відповідача                                          ОСОБА_2.,

представника відповідача                 ОСОБА_3.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Богуславі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної
шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ: Позивачка ОСОБА_1, звернувшись до
суду з даним позовом, просить стягнути із відповідача
ОСОБА_2 на її користь 860 грн.81 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те,
що 30 травня 2004 року відповідач, будучи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем, в с.Мисайлівка
Богуславського району скоїв ДТП, внаслідок якої вона отримала тяжкі
тілесні ушкодження і на даний час є інвалідом 2 групи. Вироком Богуславського
районного суду від 2 вересня 2004 року ОСОБА_2. був засуджений по ст.286 ч.2 КК
України. Під час судового розгляду справи відповідач відшкодував матеріальні збитки, понесені нею на лікування. Однак, після цього
вона тривалий час продовжує лікування з вини відповідача амбулаторне, а з
25.01.2006 року по 6.02.2006 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в Богуславській ЦРЛ по поводу неправильного
зростання кісток тазу і при цьому
вона витратила на вказане лікування 860 грн.81 коп. Крім того, вона вважає, що
діями відповідача їй було заподіяно і велику моральну шкоду, яку вона оцінює в
5000 грн., поскільки вона продовжує лікуватися і на даний час, стала
інвалідом 2 групи, не може вести нормальний спосіб життя. Відповідач в
добровільному порядку ці витрати відшкодовувати не бажає, тому вона і змушена
звернутися з відповідним позовом до суду.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 свій позов частково змінила, обґрунтувавши свої
вимоги вищенаведеними обставинами та просила суд з урахуванням уточнених розрахунків витрат на лікування стягнути з
відповідача на її користь 401 грн.46 коп. матеріальної шкоди та 5000
грн. моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що дійсно за вчинення ДТП він був засуджений Богуславським районним судом за спричинення позивачці ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень,
а тому він згоден сплатити позивачці витрати на лікування, які підтверджені
відповідними рецептами лікарів та чеками на придбання ліків.
Відносно відшкодування моральної шкоди він вважає, що поскільки відшкодував її
в сумі 7000 грн. в період розгляду кримінальної справи, то на даний час не повинен її сплачувати, а тому просив суд відмовити
позивачці в задоволенні позову в частині відшкодування їй моральної
шкоди.

Свідок ОСОБА_4 в
судовому засіданні пояснив, що дійсно під час ДТП в 2004 році позивачка отримала тяжкі тілесні ушкодження і
він від її імені укладав мирову угоду з відповідачем про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди під час розгляду
кримінальної справи в суді і дійсно вони отримали від ОСОБА_2. в рахунок відшкодування
моральної шкоди 7000 грн. Крім того, відповідач завіряв, що буде постійно
надавати матеріальну допомогу і надалі, але фактично цього не робить, тому
дружина і змушена звертатися до суду про
відшкодування своїх витрат на лікування.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали
справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи із
слідуючих підстав.

В судому засіданні встановлено, що дійсно вироком
Богуславського районного суду Київської області від 2 вересня 2004 року ОСОБА_2. був
засуджений по ст.286 ч.2 КК України за
скоєння ДТП, внаслідок якої ОСОБА_1 отримала
тяжкі тілесні ушкодження, до 4-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на 2 роки із
застосуванням ст.75 КК України зі звільненням від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Із копії
медичної карти стаціонарного хворого НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в
травматологічному відділенні Богуславської ЦРЛ з 25 січня 2006 року по 6
лютого 2006 року по поводу неправильного зростання кісток тазу.

Із довідок Богуславської ЦРЛ та копій накладних, квитанцій та чеків,
наданих суду видно, що позивачка ОСОБА_1 понесла витрати
на придбання ліків та медичні обстеження в сумі 401 грн.4б коп.

Із копії угоди про порядок відшкодування шкоди від 11 серпня 2004 року
вбачається, що ОСОБА_2. та представник ОСОБА_1 - її чоловік ОСОБА_4. за
взаємною згодою, визначили розмір моральної
шкоди в сумі 7000 грн. і згідно письмової розписки від 11 серпня 2004 року, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2., в рахунок відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, спочатку 6000 грн., а 26
серпня 2004 року решту - 3000 грн., а всього в сумі 9000 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або
смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Із ч.2 ст.1187 ЦК України вбачається, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Суд вважає, що
поскільки позивачка знаходилась на стаціонарному лікуванні в Богуславській ЦРЛ
по поводу травми, отриманої з вини відповідача ОСОБА_2., внаслідок ДТП, то він повинен відшкодувати їй
матеріальні витрати, пов'язані з лікуванням, але без врахування
витрат на лікування зубів в сумі 56 грн.50 коп., поскільки це не пов'язано з
травмою, яку вона отримала в 2004 році під час ДТП , а тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки 344 грн.96 коп. матеріальних
витрат на придбання ліків.

Суд також вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути і
моральну шкоду, поскільки позивачка після ДТП залишилась інвалідом і в даний час продовжує періодичне
лікування, і це, крім матеріальних витрат, завдає їй і моральних страждань,
поскільки вона не може вести нормальний спосіб життя, але розмір, визначений
позивачкою в сумі 5000 грн., є значно завишеним,
поскільки під час розгляду кримінальної справи в суді ОСОБА_2. в добровільному
порядку вже відшкодував їй моральну шкоду в сумі 7000 грн. Крім того, суд вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди
слід врахувати і матеріальне становище відповідача,
який не має постійного місця роботи і має на утриманні двох неповнолітніх
дітей, а тому суд визначає розмір моральної шкоди в сумі 700 грн. і ця
сума підлягає стягненню з відповідача.

На підставі
ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10, 11, 58,59, 209, 212, 215 ЦПК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року із
послідуючими змінами від 8.07.1994 року, від 30.09.1994 року, від 25 травня
1998 року, та від 24 жовтня 2003 року
"Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди", суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 344 грн.96 коп. витрат за лікування та 700 грн. за відшкодування моральної
шкоди, а всього в сумі 1044 грн.96 коп. (одна тисяча сорок чотири грн.96 коп.).

Сторони
звільнити від сплати державного мита на підставі ст.4 п.18 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про державне мито".

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення  заяви
про  апеляційне  оскарження
і  поданням  після
цього   протягом  20
днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий: суддя   (підпис)            Якутюк
B.C.