Справа №22- 607                                    Головуючий 1 -ї інстанції - Іванов В.М.
Категорія-32                                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2007року                                                                               м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в складі: Головуючого - Новодворської
О.І. Суддів: Єлгазіної Л.П., Ювченко Л.П. При секретарі: Івлєві О.І. За участю : Позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Петровського районного суду м. Донецька від 9 листопада 2006
року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа КП „ Ремонтник-2" м. Донецьк-10
-„Про визнання особи втратившею право користування жилим
приміщенням „

за зустрічним позовом ОСОБА_4  до ОСОБА_1, третя особа КП „ Ремонтник -2" м. Донецьк -10-,, про вселення , про розподіл
майна „

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулися до суду з вказаним вище позовом , в обгрунтування своїх вимог
вказували, що на праві сумісної власності мають 4- кімнатну квартиру , яка
розташована за адресою:АДРЕСА_2.Квартира належить їм відповідно свідоцтва про
право власності №НОМЕР_1, яке видане Фондом комунального майна Донецької
міської ради.

18.09.1999 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачкою, яка з
їхньої волі 25 жовтня 2000 року була
зареєстрована у спірній квартирі де і мешкала. У грудні 2000року ОСОБА_1 та
ОСОБА_4. Переїхали постійно проживати до батьків відповідачки із того часу
відповідачка у їхній квартирі не проживала, майно її відсутнє.

Вони у зв,язку з
реєстрацією відповідачки несуть додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Добровільно знятися з
реєстраційного обліку відповідачка не бажає. Позивачі вважають, що
відповідачка без поважної причини не проживає у спірній квартирі понад шість
місяців і просили суд визнати її, та неповнолітніх членів сім,ї втратившими
право користування спірною квартирою.

Відповідачка
ОСОБА_4 подала зусрічний позов до ОСОБА_1 -
про розподіл майна та вселення у квартиру, в якому зазначила, що перебувала
у шлюбі з ОСОБА_1 з 18.09.1999р. У спірній квартирі зареєстрована 25.10.2000 року У грудні 2000 року вона разом
з чоловіком переїхала жити до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1, оскільки
чекала на дитину, а батьки чоловіка відмовилися їй допомогати. Син ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження
також мешкав із ними. Позивач також весь час проживав разом із ними. Крім того,
за домовленістю  із  батьками вони разом збирали гроші на купівлю
будинку батькам

чоловіка. Загальна сума склала 6000 у.о., за які і
був куплений будинок у м.Ізюмі Харківської обл., де батьки чоловіка мешкають по наступний час.

Після від,їзду батьків у спірній квартирі за сумісні кошти вони розпочали
ремонтб замінили сантехнічну арматуру / труби, крани,
унітаз, мийку на кухні/ а також за час сумісного проживання придбали
холодильник, газову плитку, телевізор, пилосос, музикальний ценр, ДВІДІ - програвач.
Батьки чоловіка з 11.05.2006року мешкають у будинку м.Ізюм. Чоловік,
заселившись у спірну квартиру забрав у неї ключі від квартири, документи про
реєстрацію шлюбу, свідоцтво про народження сина та ін.

Відповідачка просе суд визнати її
відсутність у квартирі за місцем реєстрації з поважних причин іпродовжити
термін збереження за нею жилого приміщення. Вселити її та неповнолітнього сина
у спірну квартиру. Визначити частину квартири у її власність. Розподілити
сумісне майно з позивачем. Під час слухання справи відповідачка відмовилася від
розділу майна та визнання її частки у спірній квартирі.

Ухвалою суду
від5 вересня 2006 року
провадження в цій частині позову закрито у зв.язку з прийняттям судом відмови
від позову.

Рішенням суду
першої інстанції у задоволенні позову позивачам відмовлено, зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволені, її з неповнолітнім сином вселено у квартиру за
адресою:АДРЕСА_2.

Суд першої
інстанції дійшов висновку, що після укладення шлюбу 18.09.1999р. відповідачка
зі згоди всіх членів сім,їбула зареєстрована у спірній квартирі у жовтні
2000року, після народження сина ОСОБА_5 він також був зареєстрований у спірній квартирі. У відповідачки зі свекрухою не
склалися взаємні стосунки . Вона разом з чоловіком
переїхала проживати до своїх батьків, оскільки батьки чоловіка відмовили їй у
наданні допомоги . У квітні
2006 року
батьки позивача придбали будинок ум.Ізюм у Харківській обл. і виписалися із
спірної вартири. В травні позивач став робити ремонт у квартирі для того, щоб
вони там разом проживали. Потім їхні стосунки погіршилися , позивач у липні 2006 року у квартиру
заселився сам і перешкоджає відповідачкі з дитиною проживати у спірній
квартирі.

Суд визнав, що
відповідачка з поважної причини не проживала у спірній кавртирі більше шести
місяців. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, відповідачка на законних
підставах зі згоди всіх мешканців була зареєстрована у спірній квартирі,
проживала разом з позивачами ,
з поважних причин разом з чоловіком вибкла з неї. Припинення шлюбних
відносин не позбавляє колишніх членів його сім.ї права користування жилим
приміщенням. Судом не встановлено, що відповідачка руйнувала або псувала жиле
приміщення чи використовувала його не за призначенням.

Оскільки
відповідачка та її неповнолітня дитина є колишніми членами родини, вони не
визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд першої
інстанції вселив їх у спірну квартиру та відмовив позивачам у задоволенні
позовних вимог.

Не погодившись
із судовим рішенням позивач ОСОБА_1, діючий від свого імені та від імені
ОСОБА_2  ТА ОСОБА_3, 06.12.2006р.
приніс апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що суд першої інстанції
порушив норми матервального та процесуального права. Суд не дав належної оцінки
вимогам відповідачки по зустрічному позову в частині визнання права на частину
квартири та розподілу майна.

Суд першої
інстанції вважав встановленим факт переїзду його та відповідачки до її батьків
з поважної причини, начеб то її батьки відмовилися допомогати їй у догляді за
немовлям, оскільки у неї склалися неприязні стосунки, що не відповідає
дійсності. На його думку вони змінили місце проживання з іншої причини,
оскільки жила площа її батьків більша -
70кв.м., а у спірній квартирі -
65 кв.м.. Крім того, у його матері мається тяжка хвороба серця. Він вважає, що
суд пеершої інстанції, порушив ст. 107
ЖК України.

Відповідачка мала можливість з травня 2006 року заселитися
та проживати   у спірній кавтирі, однак
цього не зробила, а тільки вивезла спільні речі, коли він був на роботі.

Вважає, що суд
неналежним чином оцінив зібрані докази. Рішення просе скасувати.

В судовому
засіданні апеляційного суду позивачі підтримали доводи апеляційної скарги , рішення просили
скасувати. Відповідач доводи апеляційної скарги не визнала, рішення просила
залишити без змін.

Заслухавши
суддю- доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Судом
встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з
ІНФОРМАЦІЯ_1року, шлюб розірвано -ІНФОРМАЦІЯ_2
року, актовий
запис №1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року / згідно копії
свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2
, виданого 10.01.2007 року .

Позивач ОСОБА_1
та відповідачОСОБА_4 на час розгляду справи у суді першої інстанції не були
розлучені і їхнє сумісне майно подружжя не ділилося до наступного часу. Відповідач та позивачка також знаходяться у неприязних
стосунках. Що сторони не заперечували у судовому засіданні апеляційного суду,
позивачка пояснила, що інколи не розмовляла з невісткою, а відповідачка
пояснила, що не подобалася матері чоловіка і вони лаялися. Ключів від спірної
квартири позивачка не має.

Спірна квартира
має чотирі  жилі кімнат жилою площею - 65
кв.м., відповідачка зареєстрована у спірній квартирі зі згоди всіх членів сім,ї
25 жовтня 2000 року як член сім,ї позивачів і набула право на проживання як
член сім,ї наймача квартири.

Судом з,ясовано, що відповідачка та її неповнолітній син ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження
іншого житла не мають.

Таким чином,
причини на які посилється відповідач,
суд визнає поважними. За таких підстав
відповідач ОСОБА_4 та її неповнолітній син 07.01.2001 року народження,
не втратили права користування спірною квартирою, а несплата за користування
житлом не є підставою для визнання втратившими право користування жилим
приміщенням згідно ст. 71
-72 ЖК Ураїни.

Суд першої
інстанції  виконав вимоги ст.. 213 п.3 ЦПК
України,   -   повно з"ясував обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

-   За
вказаних обставин рішення суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст.. 303 - 307, ст.308, 313, 316, 317,319 ЦПК
України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1  - відхилити.
Рішення   Петровського районного суду м.
Донецька від 9 листопада
2006 року

-        залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили .