АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ Іменем  України

30
січня  2007
року  колегія  суддів
судової палати у  цивільних  справах

апеляційного суду Житомирської області

в складі:

головуючого - судді                         Малахової Н.М.

суддів:                                                 Жизневської А.В.

Матюшенка І.В.

при секретарі
судового

засідання          Кульчицькій І.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

апеляційну     скаргу  представника     відповідачів- ОСОБА_1 на рішення
Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської
області від 16 серпня 2006 року у справі за позовом Орендного підприємства
„Житлосервіс" до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про
визнання частково недійсними свідоцтва про право власності на житло, свідоцтва
про право на спадщину за законом та договору дарування квартири,

встановила:

У грудні позивач
звернувся до суду з вказаним позов і після уточнення вимог в процесі розгляду
просив визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1 від 23.02.2001 року, видане
ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 в частині
приватизації місць загального користування, а також визнати частково недійсними
свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_2 та договір дарування
вказаної квартири від 2 вересня 2003 року, укладений
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаючись на те, що ОСОБА_4 незаконно приватизувала
частину загальної площі квартири №
4.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16 серпня 2006 року позов задоволено. Визнано частково недійсним
свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1
від 23.02.2001 року на
квартиру АДРЕСА_1, видане
ОСОБА_4 в частині приватизації місць
загального користування: частини кухнів 4-3, площею 10,2 кв.м., коридору У, площею 3,4 кв.м.; коридору У1 , площею 3,8 кв.м., частини

Справа
№22ц/141                                        Головуючий
у суді 1 -ї
інстанції Халепа В.Г.

Категорія 2                                                    Суддя-доповідач
Малахова Н.М.

коридору У11 площею 2,2 кв.м. Визнано недійсним також свідоцтво про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_2 та договір дарування частини квартири від 02.09.2003 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Стягнуто з ОП "Житлосервіс,, та ОСОБА_3
витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі по 3 грн.75 коп. з
кожного.

У апеляційній скарзі представник відповідачів просить скасувати вказане рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої
Інстанції. Апелянт зазначає, що при ухвалені
рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального
права. Зокрема, вказує, що судом не застосовано
строк позовної давності, не доведено, що були порушені права іншого
наймача.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Новоград Волинського міськвиконкому „Про квартирно-житлові питання" від 22 квітня 1992 року змінено договір найму квартири АДРЕСА_1, а саме : одну кімнату жилою площею 12,83 кв.м, надано в користування ОСОБА_5, а дві
кімнати, жилою площею 24,3 кв.м. - ОСОБА_4(а.с. 14,15).

Згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 23 лютого 2001 року, виданого відділом з питань приватизації об'єктів
міської комунальної власності Новоград-Волинського
міськвиконкому за ОСОБА_4 визнано право власності на
частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29 липня 2003 року вказана частина квартири
перейшла у власність ОСОБА_2, а 2 вересня 2003 року остання подарувала цю частину
квартири своїй дочці ОСОБА_3 (а.с.5)

Згідно п.7
Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, що було чинним на час приватизації житлової площі ОСОБА_4, розмір загальної площі, що належить кожному
наймачеві у квартирі, де мешкають
два і більше наймачів, визначається як сума площ займаних жилих кімнат з урахуванням площі балконів, лоджій та террас ті площі підсобних приміщень
квартири, які розподіляються між всіма наймачами пропорційно площі
займаних ними жилих кімнат .

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що при приватизації житлової площі ОСОБА_4 були порушені
вимоги вищенаведеного Положення.

Проте, визнаючи частково недійсними свідоцтво про право власності на житло, свідоцтво про право на спадщину, договір дарування
квартири в частині кухні площею 10,2 кв.м., коридору У, площею 3,4 кв.м.; коридору У1, площею 3,8 кв.м., суд першої інстанції не
зазначив в якій саме частині їх слід визнати недійсними.

Згідно свідоцтва про право власності на житло загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 43,9 кв.м.

З технічного паспорту на вказану квартиру вбачається, що
ОСОБА_4 передано у власність кухню 10,20
кв.м., сіні 3,4 кв.м, та
комору 3,8 кв.м.,
що є місцями загального користування.

Проте, частка площі місць загального користування, що належала ОСОБА_4 становить 0,66% від загальної площі місць
загального користування.

Тому вона мала
право на отримання у власність 6,53
кв.м, кухні (10.2х 0,34), 2,24 кв.м. (3,4x0,66) сіней У та 2,51 кв.м.(3,8х0,66) комори У1 (а.с. 105). В іншій частині приватизація місць
загального користування суперечить нормам матеріального
права.

За таких
обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні з вказівкою в якій саме
частині визнаються недійсними свідоцтво про право власності на житло, свідоцтво
про право на спадщину за законом, договір дарування квартири.

Інші доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не застосував позовну
давність висновків суду не спростовують і не впливають на обґрунтованість
рішення суду. У відповідності до п.3 ст.267 ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним
рішення. З матеріалів справи вбачається, що у суді
першої інстанції сторони не ставили питання про застосування позовної давності,
зауваження на протокол судового засідання не подавалися. Підстави для
направлення справи на новий розгляд відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304,307, 309,314,316 ЦПК України,
колегія суддів-

вирішила:

Апеляційну
скаргу представника відповідачів- ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 серпня 2006 року в частині
визнання частково недійсними свідоцтв про
право власності на житло та на спадщину і договору дарування частини
квартири змінити. Визнати недійсними свідоцтво про право власності на житло на ім'я ОСОБА_4, свідоцтво про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_2 та договір дарування частини
квартири АДРЕСА_1 в
частині - 3,47 кв.м,
кухні, 1,16 кв.м,
сіней У та 1,29 кв.м,
комори У1.

У решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуючий                                                 Судді