Р І Ш Е Н Н Я                                    Справа №2- 299/07

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9
січня 2007 року. Овідіопольеький
районний суд Одеської області у складі:

судді Курочки В.М.

при секретарі Задеряки Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення шкоди,-

ВСТАНОВИВ:,

У жовтні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому
зазначив, що ОСОБА_2 з 01.12.2004
р. до 18.03.2005 р. працювала у нього
відповідно до трудового договору продавцем товарів на території продовольчого
ринку і з нею було укладено договір про повну матеріальну відповідальність за
передані їй для продажу товарно-матеріальні цінності. Проведеною 17 травня 2005
року перевіркою у ОСОБА_2 була виявлена недостача товарів
на суму 9720
гр. 86 коп., яка виникла
внаслідок того, що відповідач брала з каси гроші і товар на особисті потреби.

Добровільно відшкодувати завдані збитки відповідач ухиляється, хоча давала
письмові розписки з зобов'язаннями погашення боргу.

З цих підстав позивач просив поновити йому строк позовної давності і
стягнути з відповідача шкоду в розмірі 9270 гр. 86 коп. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав.

Відповідач позов визнала частково на суму

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по
справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 134
п.1 КЗпП України працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі шкоди,
завданої з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між
працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до
ст.135 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником
повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та Інший цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Відповідно до трудового договору від 01.12.2004 р. ОСОБА_2 була прийнята на роботу до позивача, який є суб'єктом
підприємницької діяльності, продавцем товарів I у цей же день з нею було укладено договір про повну
матеріальну відповідальність за збереження ввірених їй матеріальних цінностей.
(а.с. 9-10
кримінальної справи №1-728/05 Київського районного суду м. Одеси)

Проведеною 17
травня 2005 року аудиторською
перевіркою було виявлена недостача товарних цінностей у відповідача станом на 09.03.2005 р. в розмірі 6729
гри. 13 коп., а за період з 10 по 18.03.2005
р. відповідач додатково допустила недостачу ввірених їй
матеріальних цінностей в розмірі 1862 грн. 43 коп. (а.с.9-12; а.с.12-15
кримінальної справи №1-728/05 Київського районного суду м. Одеси)

З висновком аудиторської перевірки відповідач була
ознайомлена під розписку. (а.с.12)

Розмір недостачі і вину у виникненні недостачі відповідач визнавала в
письмових розписках позивачу. (а. с. 30-31)

За розкрадання ввірених і належних позивачу матеріальний
цінностей за період з 10 по
18.03.2005 р.
на суму 1862 гр. 43 коп. відповідач була притягнута до кримінальної відповідальності 1 кримінальна справа відносно неї була закрита постановою Київського
районного суду м. Одеси 26.07.2005
р. з підстав амністії у відповідності до письмової згоди
ОСОБА_2 (а. с. 82,86
кримінальної справи №1-728/05 Київського районного суду м. Одеси)

Вину свою в розкраданні майна позивача на суму 1862 гр. 43
коп. за період з 10 по 18.03.2005 р. ОСОБА_2 визнавала і під час досудового слідства у кримінальній справі.
(а.с.50-51 кримінальної справи №1-728/05 Київського районного
суду м. Одеси)

Заперечення відповідача про те, що недостачі ввірених їй позивачем
матеріальних цінностей не було і розписки вона написала під впливом погроз з
боку позивача суд до уваги не приймає тому, що ці заперечення спростовуються
наведеними вище доказами.

Відповідно до ст.233 ч.3 КЗпП України для звернення власника або
уповноваженого ним органу до суду в
питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, завданої підприємству,
установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення
заподіяної шкоди а згідно зі ст.234 цього ж Кодексу у разі пропуску з поважних
причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу
суд може поновити ці строки.

Правову необізнаність позивача, а також ті обставини, що відповідач
письмово приймала зобов'язання відшкодувати завдану йому шкоду під час
виконання нею трудових обов'язків суд вважає поважними причинами пропуску
позивачем строку для звернення до суду, а тому зазначений строк підлягає
поновленню позивачу.

Згідно зі ст.
137 КЗпП України суд може зменшити розмір покриття шкоди,
завданої працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків,
коїли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою
метою.

Відповідач сама виховує та утримує двох неповнолітніх
дітей. (а.с.34-36)

З врахуванням майнового стану відповідача суд вважає можливим зменшити на 3000 грн. розмір стягнення шкоди, яка заподіяна нею позивачу не внаслідок
злочинних дій.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова
шкода в розмірі 6720
грн. 86 коп., судові витрати у
вигляді сплати мита 67
грн. 20 коп., витрати на
інформаційно-тєхнічне забезпечення 30 грн., а усього 6818 гр. 06
коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212,
214-215,218 ЦПК України, ст. ст. 130,
134 п.1, 137, 233, 234 КЗпП України.-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування збитків 6720 грн. 86
коп., судові витрати 67 трн. 20 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн., а усього 6818
гр.06 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський
районний суд шляхом подачі в 10-дениий строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.

Суддя: