Справа № 2-245/2007 p.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 січня 2007 року
Києво-Святошинський районний суд в складі головуючого судді Дубас Т.В. , при секретарі
Пузерей А.А. розглянувши позовні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 до ОСОБА_17, треті особи ОСОБА_18, ОСОБА_19 ОСОБА_20, відділ земельних
ресурсів Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області про
визнання недійсними попередніх договорів щодо відчуження в майбутньому
земельних ділянок та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

У жовтні - листопаді 2006
року позивачі звернулися до суду з позовами до ОСОБА_17 про визнання
недійсними укладених між ними та
відповідачем у 2004 році
попередніх договорів щодо відчуження в майбутньому земельних ділянок, належних
позивачам на підставі сертифікатів про право на земельну частку (пай), а також
про стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів по 5000 грн. моральної
шкоди.

В позовних
заявах позивачі посилалися на те, що кожному з них на підставі сертифіката на
право на земельну частку (пай) належали земельні ділянки (багаторічні
насадження) в межах Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району
Київської області. Весною 2004
року ОСОБА_20, ОСОБА_18, ОСОБА_19, які діяли від імені відповідача ОСОБА_17
запропонували позивачам продати відповідачеві ОСОБА_17 належні їм земельні
ділянки після настання відкладальних обставин, а саме - після отримання
державних актів на право власності на вказані земельні ділянки на ім»я
позивачів, в яких цільове призначення землі буде зазначено як для ведення
особистого селянського господарства. На вимогу відповідача позивачі надали
ОСОБА_20 довіреності на отримання на їх ім»я державних актів із зміною
цільового призначення та на укладення в майбутньому основних договорів
купівлі-продажу земельних ділянок за визначену в попередніх договорах суму - 2500 грн. Усно
позивачі та відповідач домовилися, що вартість однієї сотки землі при укладенні
основних договорів становитиме 3000
доларів США. Проте після отримання ОСОБА_20 державних актів на ім»я
позивачів відповідач запропонував їм укласти основні договори за ціну,
зазначену в попередніх договорах -
2500 грн. Відмовившись від укладення основних договорів, позивачі просять
визнати недійсними попередні договори, укладені з відповідачем позивачами
ОСОБА_3, ОСОБА_9 - 4 травня 2005 року; ОСОБА_4,
ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6 -
7 травня 2004 року;
ОСОБА_8, ОСОБА_10 - 8 травня 2004 року; ОСОБА_7 - 11 травня 2004 року; ОСОБА_21,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і позов
заявлено спадкоємцем ОСОБА_16 -15
травня 2004 року;
ОСОБА_14, ОСОБА_15 - 25 травня 2004 року; ОСОБА_13 -16 червня 2004 року; ОСОБА_1- 22 червня 2004 року; ОСОБА_12 -26 листопада 2004 року, ОСОБА_2 - 8 грудня 2004 року з підстав,
передбачених ст..230 ЦК України, як укладені внаслідок обману. При цьому
позивачі посилаються на те, що відповідач навмисне ввів їх в оману при укладенні
попередніх договорів щодо обставин, які мають істотне значення, а саме ціни.

Крім того,
позивачі вважають попередні договори недійсними , оскільки їх було укладено під час дії мораторію на відчуження
земельних часток (паїв), встановленого п.15 розділу X Перехідних
положень Земельного Кодексу України.

Так як внаслідок введення позивачів в оману, їх неможливості розпорядитися земельними ділянками з вини відповідача, кожен з
позивачів просив стягнути з відповідача ОСОБА_17 по 5000 грн. моральної шкоди.

Ухвалами суддів Києво-Святошинського району Київської області всі позови об»єднані
в одне провадження.

В судовому засіданні представник
позивачів підтримав всі позовні вимоги.

Представник відповідача позов не визнав, посилається на правомірність
укладених договорів, відсутність будь-якого
обману з його сторони при укладенні попередніх договорів, а також на те, що всі угоди укладені до 2 березня 2006 року, тобто до часу введення в дію доповнень до п.15 розділу X Перехідних положень Земельного
Кодексу України, а до вказаного часу
заборони на укладення попередніх договорів не існувало.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає
до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом
недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобов»язана відшкодувати другій стороні
збитки у подвійному розмірі та моральну
шкоду, що завдані у зв»язку з вчиненням цього правочину.

Пленум Верховного Суду України в п.12 постанови "Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними"
від 28
квітня 1978 року роз"яснив, що при
вирішенні позовів про визнання угоди недійсною
на підставі обману такі вимоги можуть бути задоволені лише при доведеності факту обману. Під обманом у таких випадках
слід розуміти умисне введення в оману учасника угоди
шляхом повідомлення відомостей, що не
відповідають дійсності або замовчування обставин, які мають істотне значення
для угоди, що укладається.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх доводів або
заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що згідно сертифікатів на право на земельну
частку (пай) кожному з позивачів належала
земельна частка (пай) - багаторічні насадження на землях Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області.

З травня по грудень 2004 року позивачі та відповідач ОСОБА_17, від імені якого за дорученнями
діяли представники ОСОБА_18 та ОСОБА_19, уклали нотаріально посвідчені попередні договори про відчуження позивачами
відповідачу ОСОБА_17 в майбутньому, після настання однієї
з зазначених в цьому договорі відкладальних обставин, належних їм на підставі вищевказаних сертифікатів земельних
ділянок за ціною 2500 грн., зокрема: ОСОБА_3,
ОСОБА_9 - 4 травня 2005 року; ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - 7 травня
2004 року; ОСОБА_8, ОСОБА_10 - 8 травня 2004 року;
ОСОБА_7 - 11 травня 2004 року; ОСОБА_21, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і позов заявлено спадкоємцем ОСОБА_16 -15 травня 2004 року; ОСОБА_14, ОСОБА_15 - 25 травня 2004 року; ОСОБА_13 -16 червня 2004 року; ОСОБА_1- 22 червня 2004 року; ОСОБА_12 -26 листопада 2004
року, ОСОБА_2 - 8 грудня 2004 року.

Вказані
договори відповідали вимогам ст.635 ЦК України. Відповідно до вимог ст..60 ЦПК України позивачі не довели, що вказані попередні
договори були укладені внаслідок обману зі сторони відповідача. У
договорах сторони досягли домовленості з істотних умов угоди, зокрема її ціни, зазначивши, що продаж буде вчинено за 2500 грн.

Тому суд не знаходить, передбачених законом підстав для визнання вказаних правочинів недійсними з підстав обману. А відтак не
підлягають до задоволення вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди.

Не можуть бути визнані недійсними оспорювані попередні договори з підстав
внесення змін до перехідних положень Земельного Кодексу України.

П.15 розділу X Перехідних положень України передбачено заборону до 1 січня 2007 року на відчуження земель товарного
та іншого сільськогосподарського виробництва, а також земельних
часток (паїв) до 1 січня 2007 року.

Законом України від 9 лютого 2006 року доповнено п.15 розділу X Перехідних положень Земельного Кодексу, України такого змісту: угоди ( у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних
часток (паїв), встановленої абзацом першим цього
пункту, в частині відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), а так само в частині передачі прав на відчуження
земельних ділянок та земельних часток (паїв)
на майбутнє, є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

В цьому Законі зазначено, що він вступає в дію з часу його опублікування.
Закон було опубліковано 2
березня 2006 року.

Отже, виходячи з дії Закону в часі, необхідно зазначити, що він не
передбачає зворотньої сили. Тобто, вказаний
Закон необхідно застосовувати до угод (довіреностей) на відчуження земельних часток (паїв), укладених після 2 березня 2006 року. Так як оспорювані позивачами попередні договори укладені в період з травня до
грудня 2004 року, суд не вбачає підстав для визнання їх недійсними.

За таких обставин до задоволення не
підлягає стягнення моральної шкоди. На підставі
викладеного, ст.215, 230 ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд
-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 до ОСОБА_17, треті особи ОСОБА_18, ОСОБА_19 ОСОБА_20, відділ земельних ресурсів Києво-Святошинської
райдержадміністрації Київської області про визнання
недійсними попередніх договорів щодо відчуження в майбутньому земельних ділянок
та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.