Категорія-21                                                              Доповідач-    Зінов'єва А.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2007 р. Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого судді:                        Бугрим Л.М.

суддів:                                                       Олєйникової Л.С.

Зінов'євої А.Г.

при секретарі:     Іванові В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні
скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.
Красноармійську та ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайсуду від 27 жовтня 2006 р. по справі за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Красноармійську про відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 р. ОСОБА_1
звернувся до суду з вказаним позовом ,
мотивуючи свої вимоги тим, що він тривалий час працював в галузях вугільної
промисловості. В результаті виконання службових обов'язків у шкідливих умовах,
він отримав професійне захворювання -хронічну радикулопатію, за яким на
підставі висновку МСЕК від 8 серпня 2003 р. йому вперше було встановлено 30%
втрати професійної працездатності. Згодом, на підставі висновку МСЕК від 4 серпня 2005 р. процент
втрати професійної працездатності за вказаним захворюванням було збільшено до 40%, а за сукупністю
(дві травми, які мали місце у 1981
р. та 1996 р.) йому
було встановлено 65 % втрати
професійної працездатності.

Рішенням
Красноармійського міськрайсуду від 27
жовтня 2006 року
позов ОСОБА_1 було задоволено частково: з відповідача на його користь було
стягнуто грошову компенсацію у розмірі 10000 грн.

Не погодившись з
рішенням суду Фонд соціального страхування приніс апеляційну скаргу, в якій
просили рішення суду скасувати як таке, що не відповідає вимогам діючого
законодавства та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну правову
оцінку. Просили постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування
доводів апеляційної скарги відповідач посилався на те, що позивачем, не надано
доказів заподіяння йому моральної шкоди, наявність якої, зокрема, повинна бути підтверджена висновком МСЕК. Крім того, Законом
України „Про Державний бюджет України на 2006 р." дію норм Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", які передбачають відшкодування моральної шкоди зупинено.
Позивачем в обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди, не надано
доказів, які передбачені ст. 237-1 КЗПП України, оскільки Фондом проводяться
потерпілому всі необхідні виплати.

Позивач також не
погодився з рішенням суду, приніс апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду
змінити і задовольнити його вимоги у повному обсязі, стягнувши на його користь 25000 грн.

2

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги позивач посилався на те, що суд дав неправильну
оцінку його моральним стражданням.

Представник відповідача у судовому
засіданні апеляційну скаргу Фонду підтримав і просив її задовольнити у повному обсязі, у задоволенні апеляційної скарги позивача
- відмовити.

Позивач до судового засідання не прибув, про день,
час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідача, сторони,
перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а скарга Фонду задоволенню не
підлягає. Рішення суду підлягає зміні за таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і надав їм відповідну оцінку. Між тим, при визначенні розміру
грошової компенсації у рахунок відшкодування
моральної шкоди, суд дав невірну оцінку наданим позивачем
доказам.

Згідно зібраним доказам, позивач тривалий час працював в галузях вугільної промисловості. В результаті виконання своїх
службових обов'язків у шкідливих умовах, він отримав професійне захворювання - хронічну радикулопатію, за яким на
підставі висновку МСЕК від 8 серпня
2003 р. йому вперше було встановлено втрату професійної працездатності - 30%, а
згодом, на підставі висновку МСЕК від 4 серпня 2005 р. процент втрати
професійної працездатності за вказаним захворюванням збільшено до 40%.

Відповідно до вимог ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", при настанні страхового випадку Фонд
соціального страхування зобов'язаний у встановленому
законом порядку сплатити грошову компенсацію за моральну шкоду при
наявності факту її заподіяння.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про те, що наявність
захворювань спричиняє позивачу моральні та фізичні страждання, в результаті
яких він вимушений додавати зусиль для влаштування свого життя та
побуту.

Між тим, виходячи з встановлених обставин
(захворювання, діагнозу, наслідків, тощо), а також принципів розумності та достатності, суд стягнув занадто малу суму
грошової компенсації відповідно до моральних страждань,
які іспитує позивач. Апеляційний суд, з урахуванням вищенаведених обставин (діагноз, процент втрати працездатності, наслідки
тощо,), а також виходячи з принципів розумності та
достатності вважає за можливе збільшити цей розмір до 12000 грн.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи
Фонду про те, що позивачем не надано доказів спричинення йому
моральної шкоди, яка у даному випадку повинна бути підтверджена висновком МСЕК. Відповідно до діючого законодавства втрата
працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама
по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров'я
потерпілого погіршено. Обов'язкове ж призначення МСЕК з приводу встановлення факту спричинення моральної шкоди
передбачається у випадку відсутності вищевказаних доказів.

Апеляційним судом не можуть бути прийняті до уваги
посилання Фонду на Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 p.", яким призупинено дію норм Закону
України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", які передбачають відшкодування
моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, оскільки таке зупинення не позбавляє постраждалих права на відшкодування моральної
шкоди. Крім того відповідних змін до вказаних норм
Закону внесено не було, а кошти, які надходять до Фонду, не є бюджетними.

Проведення позивачу всіх передбачених Законом
страхових виплат, не позбавляє останнього права на відшкодування моральної шкоди.На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3, 313, 314 ч.2, 316
ЦПК України, суд, -

3

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного
захворювання в м. Красноармійську відхилити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Красноармійського міськрайсуду від 27
жовтня 2006 року
змінити.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання в м.
Красноармійську на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди
грошову компенсацію у розмірі 12000
грн.

Рішення суду набирає законної сили з дня його
проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання чинності.

Головуючий

Судді: