Справа 22 ц
- 93 / 2007 року                                      Головуючий 1- інстанції:   Кузьменко В.В.
Категорія 40                                                  Суддя-доповідач апеляційного суду: Кутова Т.З.
УХВАЛА

Іменем України

2007 року   січня
місяця    15 дня   судова колегія судової палати по цивільним

справам апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого:     Лисенка П.П.,

суддів:                             Данилової
О. О.,

Кутової Т.З.

при секретарі:
Негрун І.О,

за участю:  позивача ОСОБА_1, представника   відповідача Цуркана  О.Є. розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Державної
інспекції охорони, відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства
на рішення    Очаківського міськрайонного
суду      Миколаївської області        від
13 листопада 2006 року за позовом

ОСОБА_1

до

Державної
інспекції охорони, відтворення водних живих ресурсів та регулювання

рибальства

про

поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2006
року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовною заявою до Південного державного басейнового управління
Державної інспекції охорони, відтворення водних живих ресурсів та регулювання
рибальства про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Позивач
зазначав, що він працював у відповідача інспектором і наказом керівника з 15
серпня 2006 року його було звільнено за систематичне невиконання без поважних
причин службових обов'язків за п. З   ст.
40 КЗпП України.

Посилаючись на
те, що свої службові обов'язки позивач виконував сумлінно, за весь час роботи
до нього не застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, він просив
задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням
Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 листопада 2006
року позов задоволено. ОСОБА_1 поновлено на посаді державного інспектора
Миколаївського територіального відділу Південного державного басейнового
управління охорони, відтворення водних живих ресурсів та регулювання
рибальства, з відповідача стягнуто на користь позивача 4666 грн. 80 коп. середнього
заробітку.

В апеляційній
скарзі відповідач просить вказане рішення суду скасувати, а по справі ухвалити
нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що суд не
вірно оцінив докази і безпідставно дійшов висновку про відсутність
систематичного порушення службових обов'язків позивачем, не прийнявши до уваги
попереднє дисциплінарне стягнення, та безпідставно поновив строк  звернення до суду.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши докази по справі, судова колегія
дійшла висновку про те, що   апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1
працював інспектором Миколаївського територіального відділу Південного
державного басейнового управління охорони водних живих ресурсів. Наказом
НОМЕР_1 позивача було звільнено з зазначеної посади з 16 серпня 2006 року за
підробку документів про освіту та за систематичне   невиконання без поважних причин обов'язків,
покладених на

2

нього
правилами   внутрішнього трудового
розпорядку на підставі   п. З ст. 40   КЗпП України (а.с. 4).

Наказом НОМЕР_2 за недбале виконання функціональних обов'язків, які
мали місце 10, В лютого 2005 року, ОСОБА_1 за лютий 2006 року було позбавлено
премії.

Відповідно до п.
З ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим
ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без
поважних причин обов'язків, покладених на
нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи
громадського стягнення.

Види
дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни передбачені ст.   147 КЗпП України і такими   є догана та звільнення.

Суд, повно та всебічно дослідив обставини справи, доказам, які надали
сторони, дав належну оцінку і дійшов вірного
висновку про те, що до позивача раніше не було застосовано заходів дисциплінарного чи громадського впливу, а тому підстави
для звільнення ОСОБА_1 за систематичне порушення трудових обов'язків за п. З
ст. 40 КЗпП України відсутні. При цьому слід виходити з того, що позбавлення
премії не передбачено ст. 147 КЗпП України як вид дисциплінарного стягнення і
таке не є заходом громадського стягнення, а тому і не може бути враховано при
звільненні працівника з вказаних підстав.

Посилання в наказі НОМЕР_1 на підробку позивачем документів, як
на підставу звільнення, не тягне правових наслідків для останнього, оскільки такі підстави звільнення з ініціативи
власника, або уповноваженого ним органу КЗпП України не передбачено.

Судом першої
інстанції вірно також поновлено позивачу місячний строк на звернення до суду,
оскільки останній звертався зі скаргою на неправомірне його звільнення до
прокуратури і прокурором було внесено протест, що дало підставу позивачу розраховувати на вирішення його спору в
такий спосіб (а.с. 5-9).

Враховуючи наведене, суд обґрунтовано задовольнив позов та поновив ОСОБА_1 в займаній посаді і стягнув на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Доводи
апеляційної скарги не заслуговують на увагу, так як не   спростовують висновків суду.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, судова колегія також
враховує, що представник відповідача приймав участь в судовому
засіданні за дорученням Державної інспекції охорони, відтворення водних живих
ресурсів та регулювання рибальства і
фактично представляв в суді інтереси цієї установи. За вказаних обставин підстав
для скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Керуючись ст. 303, 307, 308   ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Державної інспекції охорони, відтворення водних живих ресурсів та
регулювання рибальства -відхилити.

Рішення
Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 листопада 2006
року - залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду Миколаївської області може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо через Верховний Суд України на протязі двох місяців з дня набрання нею законної сили, тобто з
дня проголошення.