Справа № 22- 314                                                Головуючий в 1 інстанції- Лаптєв М.В.
Категорія-21                                                                         Доповідач-
УХВАЛА

іменем
України

12 січня 2007 року   Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого- судді Пономарьової О.М.

суддів- Бабенка П.М. Бондаренко Л.І..

при секретарі -
Баранові В.В.

за участю
позивачки ОСОБА_1, представників відповідачів Маркової О.В.,

Соломки С.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань М.Слов'янську Донецької області на рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області від 27
жовтня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Слов'янської об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області та до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань в М.Слов'янську Донецької області про визнання нещасного випадку пов'язаного
з виробництвом ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 року позивачка
звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання нещасного випадку
пов'язаного з виробництвом.

В обґрунтування
позову посилалась на те, що вона з 22.05.1998
року знаходиться в трудових відносинах з Слов'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією ( далі
ОДПІ ).Працюючи начальником відділу непрямих податків , за наказом
начальника ОДПІ вона була направлена 11
січня 2000 року у
відрядження в м.Донецьк у обласну податкову інспекцію.

Повертаючись в
ОДПІ у робочий час в цей же день на попутному автомобілі у м.Слов'янску на вул.
Ленінградській в результаті дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні
ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітини, рваної рани правого колінного
суглобу, забиття таза, шійного відділу хребта та інші ушкодження. ОДПІ було
складено акт про нещасний випадок .

У зв'язку з
погіршенням здоров'я вона звернулась до відділення Фонду з заявою про направлення її на МСЕК для встановлення ступеню
втрат и працездатності, додала вказаний акт
про нещасний випадок, але їй було відмовлено у задоволенні заяви через те,
що вказаний акт було складено з порушенням вимог чинного на той час
законодавства ,не вказано, що нещасний випадок пов'язаний з виробництвом.

Встановлення
вказаного факту їй необхідно для встановлення ступеню втрати працездатності та
відшкодування шкоди, завданої її здоров'ю.

Рішенням
Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені, визнано, що нещасний випадок, який стався з нею. 11.01.2000 року, пов'язаний
з виробництвом.

З вказаним рішенням не погодився відповідач -відділення
Фонду.

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати вказане рішення суду та відмовити позивачці
в задоволенні позову, посилаючись на те, що це рішення ухвалено з порушенням
норм процесуального та матеріального права.

Зазначив, що суд
не надав належної оцінки доказам у справі ,невірно застосував норми
матеріального права, а саме п.2 Положення про розслідування та облік нещасних
випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і
організаціях, затвердженого постановою КМУ від 10.08.1993 року №
623, яким встановлено вичерпний перелік обставин, за яких нещасні випадки при
виконанні трудових обов'язків пов'язані з виробництвом , не врахував ,що
нещасний випадок з позивачкою стався в момент, коли вона прямувала з місця
відрядження на транспортному засобі, який належить приватній особі та що не
беруться на облік нещасні випадки, які трапилися з робітниками під час
прямування на роботу чи з роботи пішки, на громадському, власному або іншому
транспортному засобі, який не належить підприємству і не використовувався в
інтересах цього виробництва.

Також зазначив,
що суд не повинен був приймати до уваги акт про нещасний випадок з позивачкою, складений ОДПІ без участі посадової
особи органу державного надзору з охорони праці та членами
комісії, які не були навчені  атестовані
з питань охорони праці.

Крім того, на
думку відповідача , суд
розглянув справу в порядку окремого провадження, оскільки позивачка не
зазначила ціну позову, хоча справа повинна бути розглянута в порядку,
встановленому для розгляду трудових спорів.

В судовому
засіданні представник відповідача- відділення Фонду доводи своєї апеляційної
скарги підтримав.

Представник
відповідача ОДПІ та позивачка просили апеляційну скаргу відділення Фонду
відхилити, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те,що це рішення
ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідь
судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи ,перевіривши
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає ,що апеляційну скаргу слід
відхилити, рішення суду слід залишити без змін з наступних підстав:

Згідно із ст.. 171 КзПП України
власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести
облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві
відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до
п.2 ,9 Положення
про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій
на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 10.08.1993
року № 623, чинним
на час виниклих правовідносин, за результатами розслідування складається акт по
формі Н-1 та беруться на облік нещасні випадки, які настали з робітниками під
час виконання ними трудових (
посадових) обов'язків, у тому числі у відрядженнях, а також перебування на
робочому місці, на теріторії підприємства або у іншому місці роботи під час
робочого часу тощо.

Якщо за
результатами розслідування буде вирішено,що нещасний випадок не підлягає обліку
і на нього не повинен складатись акт по формі Н-1, то у даному випадку складається акт по формі НТ ( невиробничий
травматизм).

Судом першої
інстанції встановлено, що позивачка з 22.05.1998
року знаходиться в трудових відносинах з Слов'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією ( далі
ОДПІ ),працюючи начальником відділу непрямих податків.

За наказом
начальника ОДПІ вона була направлена 11
січня 2000 року у
відрядження в м.Донецьк у обласну податкову інспекцію.

Повертаючись в
ОДПІ в цей же день о 15
год. 45 хв., у робочий час ,на попутному автомобілі ВАЗ -21099 НОМЕР_1 під керуванням
її власника ОСОБА_2 у м.Слов'янску на вул. Ленінградській в результаті
дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої
травми і рудної клітини, рваної рани правого колінного суглобу, забиття таза,
шійного відділу хребта та інші ушкодження, про що комісією з розслідування
нещасних випадків ОДПІ було складено акт про нещасний випадок з позивачкою від 12.01.2000 року, але з
порушенням встановлених для акту вимог ,
оскільки в ньому не зазначено по якій формі його складено ( по формі Н-1 чи
НТ).

Вказані
обставини підтверджені в судовому засіданні поясненнями сторін, свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5  , даними трудової
книжки позивачки, медичними

документами,
довідками  Слов'янського MB
УМВС та ОДПІ
,а також даними вказаного вище акту.

За таких
обставин суд першої інстанції обґрунтовано надійшов до висновку про те, що
нещасний випадок, який стався з позивачкою 11.01.2000 року, пов'язаний з виробництвом, оскільки з матеріалів
справи убачається, що нещасний випадок з нею стався у робочий час, під час
виконання нею службових обов'язків ,при знаходженні у відрядженні, при поверненні
із Донецької обласної податкової інспекції до місця її постійної роботи в
Слов'янську ОДПІ.

Розглядаючи
позов, суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно дослідив надані
сторонами докази, дав їм належну правову оцінку та надійшов до правильного
висновку про підставність вимог позивачки .

Доводи апелянта
про те ,що позивачка отримала каліцтво при прямуванні з місця роботи
спростовуються вказаними вище доказами, тому не можуть бути прийняті до уваги.

З матеріалів
справи убачається, що вона розглянута судом в позовному порядку, встановленому
для вирішення трудових спорів, доводи апелянта про те, що ця справа розглянута
в порядку окремого провадження не ґрунтуються на матеріалах справи.

Виходячи з
вказаного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляції та скасування рішення суду першої інстанції, тому
апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись
ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307 , ч.1 ст.308,-313-315 ЦПК України,
апеляційний суд,

УХВАЛ ИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
М.Слов'янську Донецької області відхилити.

Рішення
Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набуває
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена

в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з

моменту набрання
нею законної сили.