Справа
№22-ц-659/2007р.                                        Головуючий в 1 інстанції ХотяноваВ.В.
Доповідач Берзіньш B.C.
УХВАЛА ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 січня 2007 року колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеля­ційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді: Берзіньш B.C. Суддів:   Дралло І.Г.

М»ясоєдової Т.М.

при секретарі
Дермоян Т.Ю.,            ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
М.Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа Ізобільненська
сільська рада, про захист прав власника за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Алуштинського міського
суду Автономної Республіки Крим від 02 червня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа Ізобільненська
сільська рада, про захист прав власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі 08.04.2000р. за договором
купівлі-продажу придбали у власність будинок
АДРЕСА_1. Відповідачка, яка є власником
будинку АДРЕСА_2, на проїжджій частині під'їзної
дороги збудувала гараж, а на присадибній ділянці позивачів -
господарські споруди - сараї, чим перешкоджає позивачам у користуванні земельною ділянкою та обслуговуванні належного їм домоволодіння. Просили зобов'язати відповідачку знести
гараж та сараї.

Рішенням Алуштинського міського суду АРК від 02.06.2006 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять
рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення по суті спору, посилаючись
на невідповідність висновків суду обставинам справи,
неналежну оцінку доказів по справі.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3.
вважає доводи апеляційної скарги
необгрунтованними, просить рішення суду залишити без змін.

В засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги,
представник ОСОБА_3 проти них заперечувала.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення
на неї, розглянувши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, а рішення суду -скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з
наступних підстав.

Так ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під

2

час розгляду справи буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права,
які є обов'язковою підставою для скасування рішення.
Статтею 309ч.1п.1,4 ЦПК України передбачено, що неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є
підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Постановлюючи оспорюване рішення, суд виходив з
того, що позовні вимоги необгрунтовані, оскільки у позивачів право власності
або право користування земельною ділянкою, суміжною із ділянкою відповідачки,
та ділянкою спільного користування не наступило.
Такі висновки суду зроблено по неповно з»ясованним обставинам справи, з порушенням
норм матеріального і процесуального права.

Так із матеріалів справи слідує, що
позивачі за договором купівлі-продажу від 08.04.2000р. купили у ОСОБА_4. і ОСОБА_5. домоволодіння АДРЕСА_1. Відповідачці по справі належить
домоволодіння АДРЕСА_2. Межі землекористування між цими домоволодіннями склалися та існують на протязі
більш ніж 30 років(а.с.37).

В підтвердження своїх висновків суд
послався на ст.ст. 125,126 чинного ЗК України, який набув чинності з 01.01.2002р. і зворотньої сили не має, та
на те, що у Ахлюстіних відсутній документ, що посвідчує їх право на земельну
ділянку. Проте, скасовуючи рішення Апеляційного
суду АРК від 06.11.2005р. по цивільній справі за позовом про поділ спільно нажитого під час шлюбу майна, зокрема жилого
будинку, і визначення порядку користування
земельною ділянкою, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України зазначила, що виходячи із змісту ст.ст. 13,14,41,55 Конституції України, якими гарантовано державний захист майнових прав громадян і не обмежено можливість такого захисту
прав землекористувачів, набутих свого часу відповідно до чинного на
той час законодавства, сама по собі відсутність у особи документа, що посвідчує право на земельну ділянку, не може бути
підставою для відмови особі у судовому захисті таких прав. Аналогічний підхід
щодо захисту прав землевласників (землекористувачів)
міститься і у рішенні Конституційного Суду України у справі за
конституційним поданням 51 народного депутата щодо відповідності Конституції України положень ст.92, п.6 розділу X «Перехідні положення» Земельного
кодексу (справа про постійне користування земельними ділянками) від
22.09.2005р.

Відповідно до ч.1ст.30 ЗК України в
редакції 1992р., чинного на час укладення Ахлюстіними договору купівлі-продажу, при переході права власності на
будівлю і споруду разом з цими об'єктами
переходить в розмірах, встановлених ст.67 цього Кодексу, і право власності або користування земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення, якщо інше не
передбачено в договорі відчуження будівель.

Відмовляючи в позові на підставі відсутності
правовстановлюючих документів на земельні ділянки, суд фактично не розглянув
позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та
власністю - домоволодінням
АДРЕСА_1, які обґрунтовувались також тим,
що збудовані відповідачем гараж та сараї перешкоджають позивачам у користуванні
та обслуговуванні належного їм
домоволодіння, зокрема, проведенні дренажних робіт, підвозі до будинку палива та інше, і цей недолік
не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом
першої інстанції.

Відповідно до п.5ч.1ст.ЗП ЦПК України рішення суду
підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не

3

Вказане порушення процесуального
права є обов'язковою підставою для скасування
рішення суду, тому апеляційний суд виходить за межі доводів апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303 ,309,311 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Алуштинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 02 червня 2006 року - скасувати. Справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України на протязі двох місяців