Справа №22-1004-2006                                          Головуючий у 1 інстанції Артеменко Л.І.
Категорія 21                                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня
2007року  Апеляційний суд Донецької
області у складі:    Головуючого судді
Круглікової К.С.,

Суддів Олєйниковій Л.С, Лук"янової С.В., При секретарі
Проляпа О.В., В
присутності сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні місті Донецьку
цивільну справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кіровську на
рішення Кіровського міського суду Донецької області від 04 грудня 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті
Кіровську про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровського міського суду
Донецької області від 04 грудня 2006 року
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково та з виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті
Кіровську на його користь стягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди
,пов"язаною з ушкодженням здоров"я на виробництві 15000 грн .В рештій
частині вимог відмовлено.

Постановляючи
рішення,суд виходив з того,що травмою на виробництві ОСОБА_1
спричинено моральну шкоду.

Не
погодившись з рішенням суду виконавча дирекція Фонду соцстрахування
від нещасних випадків на виробництві в місті Кіровську  подали апеляційну
скаргу. В апеляційній скарзі відповідач оспорює обгрунтованість рішення суду,просить
його скасувати .

В обгрунтування апеляційної скарги
ФСС   вказали,що з січня 2006 року діє ЗУ „Про державний бюджет України на 2006
рік",статтею 77 котрого призупиненя дія закону в частині
відшкодування моральної шкоди.Оскільки вперше 20 липня 2006 року висновком МСЕК
позивачу встановлена 50% втрати працездатності,вважають,що правових підстав для
стягнення моральної шкоди немає.Крім того,на їх думку позивачем не надано
доказів про спричинення йому виробничою травмою моральної шкоди та Фондом
виконані всі зобов'язання перед позивачем у виплаті компесаційних виплат.

В судовому засідання представник ФСС Трофимчук І.В. підтримала доводи
апеляційної скарги ФСС,просить її задовольнити,рішення суду скасувати та
постановити нове рішення,котрим в задоволенні позову відмовити.

Позивач
заперечував проти доводів апеляційної скарги,просить її відхилити,рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши
дововідь   судді   -доповідача
,сторони,дослідивши   матеріали цивільної
справи,апеляційний  суд  вважає,що
апеляційна скарга виконавчої дирекції

Фонду  соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
не підлягає задоволенню ,а рішення суду першої інстанції зміні  чи скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 9 Закону
України «Про охорону праці» від 14
жовтня 1992 року в редакції від 21 листопаду 2002 року,п. «е» ст.21 і ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворюваннях ,
що послужили причиною втрати працездатності « від 23
вересня 1999 року з
наступними змінами і доповненнями /далі Закону України/,а також з урахуванням
рішення Конституційного Суду України від 27
січня 2004 року №1-9/2004 страхові виплати за моральну шкоду ,при наявності заподіяння цієї
шкоди потерпілому,повинні провадитися Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійний
захворювань України.

При вирішенні
справи судом першої інстанції обгрунтовано встановленого з 10 грудня 2002 року по 20 серпня 2006 року
ОСОБА_2.знаходився у трудових відносинах з ВАТ шахта „Комсомолець Донбасу"
в якості прохідника підземного. 16
грудня 2005 року при
виконанні трудових обов'язків ,з позивачем стався нещасний випадок,в результаті
котрого він був травмований та зазнав травму- закритий перелом сьомого ребра
справа,правосторонній пневмоторакс,забій спинного мозку в грудному відділі
хребта. Висновком МСЕК від 20
липня 2006 року у
зв"язку з травмою на виробництві від 16
грудня 2005 року
йому встановлено вперше часткова втратою працездатності на 50 відсотків до 20 липня 2007 року та третя
група інвалідності.

Погіршення стану
здоров"я у зв"язку з трудовим каліцтвом привело до фізичних
страждань,стану здоров"я,змінам в образі життя та потребують від нього
додаткових зусиль для його організації.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильного і
обгрунтованого висновку щодо спричинення позивачеві внаслідок трудового
каліцтва моральної шкоди.

Всупереч доводам апеляційної скарги та відповідно до ч.3 ст.34 Закону
України висновок МСЕК про встановлення наявності чи відсутності
спричинення моральної шкоди особам,у яких встановлено стійку втрату
працездатності внаслідок шкідливих умов
праці,не є обов"язковим,оскільки спричинення моральної шкоди в таких
випадках є очевидним.

Визнаючи розмір моральної шкоди,судом першої інстанції правильно враховані роз"яснення,що
містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику в справах про відшкодування
моральної /немайнової/ шкоди „ №4 від 31 березня 1995 року.,з
наступними змінами та доповненнями,що розмір моральної /немайнової/шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від
характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних
страждань...Зокрема враховується характер і тривалість страждань,стан
здоров"я потерпілого,тяжкість заподіяної травми,наслідки тілесних ушкодженьДстотність вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому судом
першої інстанції правильно врахованого позивач відчував і відчуває фізичні
страждання,частково втратив професійну працездатність, здоров"я, одержав травму хребта,характер вимушених змін у
його життєвих стосунках,характер додатколвих зусиль,необхідних для
організації життя позивача.

Враховуючи характер і тривалість страждань,стан
здоров"я позивача,тяжкість заподіяної травми,наслідки тілесних
ушкоджень,керуючись засадами розумності,виваженості та справедливості
апеляційний суд вважає,що суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку про стягнення суми моральної шкоди саме у розмірі
15000 грн.

Доводи відповідача
про те,що правових підстав для стягнення моральної шкоди немає посилаючись на
те,що з січня 2006 року діє
ЗУ „Про державний бюджет України на 2006
рік", котрим призупиненя дія закону в частині відшкодування моральної
шкоди, не можуть бути взяті до уваги ,враховуючи,що нещасний випадок з
позивачем мав місце 16 грудня 2005 року,право на моральну компенсацію
у ОСОБА_2. виникло з 16 грудня 2005 . року , вказаний ЗУ „Про державний бюджет
України на 2006 рік" набрав чинності з 1 січня 2006 року та
зворотньої сили не має.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки
суду.

Рішення суду відповідає вимогам
закону і підстав для його скасування немає.Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального законодавства,що
призвело або могло призвести для неправильного вирішення справи.

Відповідно до
ч.1
ст.308 ЦПК України суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу якщо встановлює,що суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1,308,313,314 ч.1 п.1,315
ЦПК України апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в місті Кіровську Донецької
області відхилити.

Рішення Кіровського міського суду Донецької області від 04 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення,може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.