АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» лютого   2007р.                                                                                       м.Одеса

Колегія суддів судової палати
у  цивільних  справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -Троїцької Л.Л.,

суддів -
Яковлєва Ю.В., Каранфілової В.М.

при секретарі - Басовій Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовами ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про вселення, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, про
стягнення коштів в сумі 2825,38грн.; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про втрату права на житлову площу; за уточненим позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення 1024,50грн. за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3
на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від
ІНФОРМАЦІЯ_2р., -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовами до ОСОБА_2 про вселення та стягнення матеріальної
та моральної шкоди, посилаючись на те, що знаходилась в шлюбі з відповідачем та
проживала з ним разом у квартирі АДРЕСА_1,
Білгород-Дністровського району, Одеської області. Шлюб між ними було розірвано
у ІНФОРМАЦІЯ_3р. Із-за несприятливих умов сумісного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1р.
вона тимчасово поїхала проживати до дочки до м.Київа, але періодично приїжджала до смт.Затока і залишалася
проживати у вказаній квартирі. Наразі, відповідач та його теперішня
дружина не пускають її до квартири та перешкоджають у користуванні. Свого житла
в неї немає. На підставі викладеного, просила суд вселити в зазначену вище
квартиру (а.с.2-3).

Крім того,
відповідач не пускає в спірне приміщення, у зв'язку з чим у неї почався розлад
здоров'я, неодноразово зверталась за медичною допомогою, змушена була змінити
свій житловий устрій, що потребує додаткових зусиль.

Пізніше
уточнивши вимоги, просила суд стягнути з відповідача у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 41 грн.76коп.,
витрачених на придбання ліків, та у рахунок відшкодування моральної шкоди - 8000грн. (а.с.82, 190а-191).

Також вона
звернулась з вимогами про стягнення з відповідача 2825,38грн., з яких:
1000грн.-витрати на правову допомогу адвокату; 1795,38грн. - витрати на
проїзд до суду та 30грн. -
витрати на ІТЗ розгляду справи (а.с.206,251).

ОСОБА_3
звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 1024,50грн., вказуючи, що він як
представник ОСОБА_1 потратив на проїзд до суду 994,50грн. та 30грн. - витрати на ІТЗ
розгляду справи. Вказану суму просив стягнути з відповідача (а.с.263.291).

Справа №22ц-626/2007р.                                                                  Категорія ЦП: 32

Головуючий у першій інстанції   Остра Н.С. Доповідач - Троїцька Л.Л.

ОСОБА_2
звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання її такою, що втратила
право користування житловою площею вказаної квартири, посилаючись на те, що
знаходився в шлюбі з ОСОБА_1 та проживав з
нею по вказаній адресі. Шлюб між ними було розірвано і в червні ІНФОРМАЦІЯ_3р.
відповідачка виїхала проживати до м.Київа, забравши із собою всі
особисті речі. В м.Києві вона проживає у свого нового чоловіка - ОСОБА_3
Періодично приїжджала разом з ним та сином на відпочинок в літній період і з
його згоди зупинялась   в спірній
квартирі.

На підставі викладеного, просив суд задовольнити його
позов (а.с.40-41,75-76).

ПУЖКГ
Затоківської селищної ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про
виселення та виписку з гуртожитку (а.с. 14-15).

Ухвалою
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_4 р. всі
перелічені позови об'єднані в одне провадження (а.с. 199-200).

Ухвалою
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_2р. провадження
по цивільній справі за позовом ПУЖКГ Затоківської селищної ради до ОСОБА_1 про
виселення та виписку з гуртожитку -
закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову (а.с.344).

Вказана ухвала набрала законної
чинності і ніким не оскаржується.

Рішенням
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_2р. у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Суд визнав
ОСОБА_1 такою, що втратила право на житлову площу в квартирі АДРЕСА_1,
Білгород-Дністровського району, Одеської області (а.с.340-343).

В апеляційній
скарзі апелянти просять рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким
задовольнити їх позовні вимоги, а у задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовити,
посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів,
заслухав суддю-доповідача, який виклав доводи апеляційної скарги, зміст
рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
вимоги ОСОБА_2 та відмовляючи у позовах ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 втратила
право користування житловою площею в спірній квартирі, при цьому в рішенні
зазначив підстави для задоволення позову
передбачені як ст.71, так і ст. 107 ЖК України.

Проте з таким висновком суду
погодитись неможна.

Відповідно до вимог ст.71 ЖК України, під час тимчасової відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення
протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з
поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Згідно ч.2 ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача
та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в
інше жиле приміщення в тому самому населеному пункті, договір найму
жилого приміщення вважається розірваним зі дня вибуття. Якщо з жилого
приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не
розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим
приміщенням зі дня вибуття.

Пленум
Верховного Суду України у п.11
постанови „Про деякі питання, щ виникли в практиці застосування судами
Житлового Кодексу України" роз'яснив, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст.ст.71 або 107 ЖК України.
Змінити підстави позову суд має право лише за згодою позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 заявив позов
до своєї колишньої дружини на підставі ст.72 ЖК України. В тексті позову
зазначив обидві підстави для визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право на житло
(а.с.40-41). В

подальшому, не
дивлячись на уточнення вимог, підстави позову залишив тими ж самими (а.с.75-76).

Розглядаючи спір
по суті в цій частині, суд першої інстанції в рішенні також посилався на обидві
підстави.

В апеляційній
інстанції, даючи пояснення, ОСОБА_2 вважав, що відповідачка втратила право користування жилою площею згідно ст. 107 ЖК України, у зв'язку з тим, що переїхала на
постійне місце проживання в м.Київ до свого нового чоловіка, де працевлаштувалась і мешкає до теперішнього часу. ОСОБА_3 до
участі у справі не залучався, а
виступав лише як представник ОСОБА_1

Враховуючи
викладене, колегія вважає, що рішення в цій частині підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд згідно вимог п.4 ст.311 ЦПК України.

Вимоги ОСОБА_1
про вселення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди взаємозалежні з вимогами ОСОБА_2, тому рішення в частині відмови ОСОБА_1 в їх задоволенні
також підлягає скасуванню з направленням на новий розгляд.

При новому
розгляді суду слід врахувати зазначене, уточнити підстави позову, залучити до
участі у разі необхідності всіх зацікавлених осіб та. в залежності від
встановленого, правильно вирішити виникнений між сторонами спір, враховуючи при
цьому докази, що знаходяться в матеріалах справи.

Що стосується рішення в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_3 про відшкодування
витрат на проїзд до суду в розмірі 994,50грн. та 30грн. - витрати на ІТЗ
розгляду справи, то воно, на думку колегії, є законним та обґрунтованим і
підстав для його скасування не вбачається.

Колегія також
звертає увагу суду на те, що свідки по справі допитувались без попередження під
розписку про кримінальну відповідальність і не приводились до присяги в
порушення ч.5 ст. 180 ЦПК України.

Керуючись ст.303, п.п. 1,5 ч.1 ст.307, п.4 ст.311, ст.311 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_2р. в
частині відмови в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на проїзд до суду в розмірі 994,50грн. та 30грн. - витрати на ІТЗ розгляду справи - залишити без
зміни.

В іншій частині рішення скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий
розгляд іншим складом суду.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, однак,
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України на протязі 2-ох місяців з дня її проголошення.