УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем       України

15  лютого     2007
року
апеляційний  суд  Житомирської
області в  складі:   головуючої
-   судді    Косигіної
Л.М.

суддів:                                    Олексієнко  М.М.,   Омельчука
М.І.

при  секретарі                        Нечипоренко   І.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
земельною  ділянкою

за
апеляційною  скаргою  ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 27 листопада  2006  року,   -

встановив
:

В серпні 2001 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування земельною ділянкою. Зазначила, що вона
являється власником 34100 ідеальних
часток домоволодіння АДРЕСА_1.
Співвласниками даного будинку є відповідачі. Оскільки виник спір щодо
користування земельною ділянкою, позивачка просила встановити порядок
користування та виділити земельну ділянку, яка б відповідала розміру її частки
в будинку.

Під час розгляду
справи ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 просили встановити порядок користування земельною
ділянкою за другим  варіантом  висновку
судово-технічної  експертизи.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27

листопада 2006 року
позов задоволено. Встановлено порядок

користування       земельною      ділянкою      площею      1089      кв.м.,       яка

розташована біля будинку АДРЕСА_1 за другим варіантом висновку експертизи від 22.08.2003 р. Виділено в
користування земельні ділянки ОСОБА_1 -
площею 37 0,0 кв.м., ОСОБА_3 - площею 4
90,0 кв.м., ОСОБА_2 -площею  22
9,0   кв.м.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким
встановити порядок користування спірною земельної ділянкою за 1 варіантом
судово-технічної експертизи. Апелянт посилається на порушення судом норм
процесуального  права,   зокрема
ч.   2
ст.   311
ЦПК  України.

Скарга  не
підлягає                    задоволенню  з
наступних  підстав.

Справа  №  22-ц/305                            Головуючий  у
суді   1-ї  інстанції  Котік  Т.С.

Категорія  33                                      Суддя-доповідач  Косигіна  Л.М.

Частиною 4 ст.
120 ЗК України передбачено, що при переході права власності на будівлю та
споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно
часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі
відчуження будівлі   і   споруди.

Встановлено, що
сторони є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1, за
яким закріплена земельна ділянка площею 0,1089
га а.с. 13б-137. Згідно
правовстановлюючих документів за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на
34100 ід.часток в домоволодінні а.с.4-5;
за ОСОБА_2 - 21100 ід.часток а.с.
22-23, за ОСОБА_3 -  45100  ід.часток  а.с.
159-161.

Земельні
ділянки, які знаходяться у фактичному користуванні сторін не відповідають
розмірам ідеальних часток будинку, що належать кожному а.с. 123-125. Так
ОСОБА_1 користується земельною ділянкою розміром 251 кв.м. при потребі 370 кв.м. нестача 119 кв.м., ОСОБА_3 - 551 кв.м. при потребі 490
кв.м. надлишок 61 кв.м., ОСОБА_2 -
287 кв.м. при потребі 229  кв.м.   надлишок  58  кв.м..

Суд першої інстанції, з врахуванням вимог чинного земельного

законодавства дійшов правильного висновку про встановлення порядку

користування     земельною    ділянкою
за     другим     варіантом                   судово-

технічної експертизи від 22 серпня 2003
року, оскільки розміри земельних ділянок, що надаються у користування
сторонам відповідають розміру ідеальних часток кожного співвласника будинку
а.с. 121 - 135. При цьому враховані розміщення всіх будівль сторін,
можливість їх обслуговування, ремонту, подальшого будівництва.

Посилання
апелянта на те, що на земельній ділянці ОСОБА_1, що виділена судом за другим
варіантом експертизи, залишаються його сарай та вбиральня є безпідставними.
Рішенням Корольовського районного суду від 21.12.2005 року, залишеним
без змін ухвалами апеляційного суду Житомирської області від 22.05.2006 року та
Верховного Суду України від 23.08.2006
року зобов'зано ОСОБА_2, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою шляхом
знесення сараю та вбиральні а.с. 264-266. Рішення виконано, отже будівль
ОСОБА_2 на земельній ділянці ОСОБА_1
немає,   що  підтвердили
сторони  в  судовому
засіданні.

Враховуючи
неприязні стосунки, які склались між ОСОБА_2 та іншими співвласниками, є
недоцільним встановлення порядку користування земельною ділянкою за першим
варіантом судово-технічної експертизи, оскільки він передбачає наявність
спільного двору, який до цього часу фактично використовує тільки ОСОБА_2

Запропонований
експертом третій варіант порядку користування земельною ділянкою також не може
бути взятий судом до уваги тому, що земельні ділянки, які пропонується відвести
сторонам не відповідають за розмірами ідеальним часткам кожного в
будинкуволодінні.

Окрім того
ОСОБА_1 та ОСОБА_3
отримали у приватну власність
земельні   ділянки   розмірами
0,0310   га
та   0,0550
га      на
підставі   рішення  Житомирської
міської   ради  від   29.09.2004
року  за НОМЕР_1   а.с.   2
62,    2 67.
Спору  щодо   порядку
користування   та   розміру земельних  ділянок
між  даними  співвласниками  немає.

Відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу    своїх
вимог    і    заперечень.     Докази    подаються
сторонами.

Доказування  не
морже  ґрунтуватися  на
припущеннях.

Враховуючи
наведене є безпідставним посилання апелянта на те, що суд не з'ясував наявність
інших варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою, оскільки
ним не було заявлено клопотання про призначення додаткової судово-технічної
експертизи як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді. Справа
розглянута на підставі тих доказів, які були надані сторонами ч. 1
ст.   11
ЦПК  України.

Рішення суду
постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав
для його скасування не вбачається. Доводи
апеляційної   скарги  висновків
суду  не   спростовують.

Керуючись ст.
ст. 209, 218,
303, 307, 308, 313 - 315,
317, 319,   324,   325   ЦПК  України,
апеляційний  суд,   -

ухвалив   :

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_2   відхилити.

Залишити без
змін рішення Корольовського районного суду м. Житомира  від  27
листопада  2006
року.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня
набрання  нею законної  сили.