УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року місяця січня 16 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді
Любобратцевої Н.І. суддів   ДанілаН.М.

Чистякової Т.І.

при секретарі     Гребеннікової Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні земельною
ділянкою, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_10 на рішення Київського районного суду
м. Сімферополь АР Крим від 27 липня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2006 року
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 шляхом реконструкції (зносу) гаражів, які належать
відповідачам з відступом від її земельної ділянки на один метр, посилаючись на
те, що їй на праві користування належить земельна
ділянка, розміром 1088 кв.м., розташована по АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку з відповідними прибудівлями від 21 лютого 2006 року. Позивачка не може користуватися своєю земельною ділянкою в повному обсязі, оскільки відповідачі побудували гаражі з порушенням меж
земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні
позивачки, незаконно захопивши частину розміром 51 кв.м.

Рішенням Київського районного суду м. Сімферополя
АР Крим від 27 липня 2006 року ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 -ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання
про його скасування з направленням справи до
суду першої інстанції на новий судовий розгляд або ухвалення нового рішення,
посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального
права за неповно з'ясованими обставинами, які мають значення для
розгляду справи. Зокрема, апелянт вважає, що позивачка хоча і не є власником земельної ділянки, але є її законним користувачем, отже, відповідно до чинного законодавства
її право як землекористувача повинно бути захищеним.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явились,
обговоривши підстави апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне
її відхилити.

Справа № 22-ц-222/2007р.                                Головуючий

в першій інстанції  Тихопой О.О. Доповідач  Даніла
Н.М.

2

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені
позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності вимог.

З такими висновками суду, враховуючи положення ст. ст. 10, 60 ЦПК України, погоджується колегія судців.

Як вбачається з позову, ОСОБА_1 заявлені вимоги
про зобов'язання відповідачів усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою, розміром 1088 кв.м., розташованою по АДРЕСА_1,
яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу
жилого будинку від 21 лютого 2006
року.

На підставі п. З рішення Сімферопольської ради від 14 грудня 2006 року НОМЕР_1 ОСОБА_1 в приватну власність передана земельна ділянка, розміром 0,10 га, розташована по АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

Згідно зі ст. 120 ЗК України при переході права
власності на будівлю і споруду право власності на земельну
ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно - правових угод, а право користування - на підставі
договору оренди, тобто перехід права
власності на землю чи право користування земельної
ділянкою вимагає в цьому випадку окремого договірно -правового регулювання
шляхом укладання відповідних цивільно - правових угод.

Крім того, норми ст. 125 ЗК України передбачають, що право власності на земельну ділянку або право на оренду виникає після правової реєстрації правовстановлюючих
документів на земельну ділянку.

При таких обставинах, судова колегія вважає, що
вимоги позивачки не засновані на законі, обставини,
якими вона обгрунтувала свої позовні вимоги щодо порушення відповідачами її права на користування вищевказаної земельною ділянкою, нею не доведені, належних доказів
належності їй на праві власності, постійного користування
або на правах оренди земельної ділянки, розміром саме 0,1088 кв.м., та встановлення меж земельної ділянки не встановлено.

При цьому, колегія враховує, що рішення про
передачу земельної ділянки у власність не є правовстановлюючим
документом, який свідчив би про право власності або
користування позивачки на земельну ділянку, більш того вищевказане рішення Сімферопольської ради спростовує доводи позивачки про розмір
належної їй земельної ділянки.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують
висновки суду і не породжують юридичних наслідків по справі.

У зв'язку з викладеним, доводи
апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження
в суді апеляційної інстанції, тому вони не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є законним і обґрунтованим,
постановлено з дотриманням  норм матеріального
і процесуального права, ґрунтуючись на усесторонньому, повному, об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності і підстав
для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 304 п.1, 307, 308, 313 п.1, 314, 315, 317, 319 Цивільного

процесуального
кодексу України колегія суддів судової палати у цивільних справах, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 -ОСОБА_10 на рішення Київського
районного суду м. Сімферополь АР Крим від 27 липня 2006
року відхилити.

3

Рішення Київського районного суду м.
Сімферополь АР Крим від 27 липня 2006 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом двох місяців до Верховного Суду
України.

Судді: