УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20    лютого    2007
року
Апеляційний    суд   Житомирської    області
в складі   :

головуючого  Головчук  С.В.

суддів  Павицької  Т.М.,   Миніч
Т.І.

при  секретарі  Прищепі
О.А.

з  участю  сторін

розглянувши  у  відкритому
судовому  засіданні   в
м.   Житомирі   цивільну

справу   за   позовом
ОСОБА_1   до   відділу
культури

і    туризму    Романівської    райдержадміністрації    про
видачу    трудової

книжки,   стягнення   середнього
заробітку  за   час
вимушеного  прогулу  в

зв'язку
із      затримкою      видачі      трудової      книжки,       відшкодування

моральної  шкоди

за
апеляційною    скаргою    відділу
культури    і    туризму
Романівської

райдержадміністрації
(далі  -  відділ  культури)

на  рішення  Любарського
районного  суду  від  11  жовтня  2006  року,   -

встановив:

в березні 2006
року ОСОБА_1 звернулась з позовом про видачу трудової
книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку із
затримкою видачі трудової книжки, відшкодування моральної шкоди. Вона
зазначала, що наказом від 11.10.2005 року НОМЕР_1
та від 17.10.2005 року НОМЕР_2
звільнена з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11 жовтня 2005
року за прогули за п.4 ст. 40 КЗпП При звільненні їй не була видана трудова книжка, чим порушені вимоги
ст.47 КЗпП. Просила зобов'язати відповідача видати їй належно оформлену трудову
книжку із всіма записами про роботу та стягнути середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою видачі трудової книжки. Крім того,
неправомірні дії відповідача призвели до моральних страждань, на відшкодування
яких просила стягнути 5000
грн.

Рішенням Любарського районного суду від 11 жовтня 2006 року позов задоволено частково. Стягнуто з відділу культури на користь
ОСОБА_1 11414,40 грн. середнього
заробітку за весь час вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою видачі трудової
книжки, на відшкодування моральної шкоди 500 грн. Стягнуто з відділу культури
на  користь  держави
131,14
грн.   державного
мита.

В апеляційній скарзі відділ культури порушує питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові.   Зазначає,
що   суд  не
звернув  уваги   на
те,   що   позивачка
була

Справа № 22ц/388                                      Головуючий у суді 1-ї інстанції Шидловський В.Б.

Категорія 39                                                                                 Суддя-доповідач Головчук С.В.

прийнята на
роботу управлінням культури Житомирської обласної ради, від якої трудова книжка
ОСОБА_1 до відповідача ніколи не надходила, що стверджується дослідженими доказами.
Як ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка сама була відповідальною за ведення, збереження та
облік трудових книжок. Знаючи про відсутність трудової книжки у відповідача,
позивачка з відповідною заявою про видачу дублікату трудової книжки не
зверталась.
Суд також не дав оцінки тій обставині, що позивачка
пропустила тримісячний строк звернення до суду, хоча про порушення своїх прав
дізналась 14.10.2005 року, а з позовом до
суду звернулась лише 9.03.2006 року.

Позивачка ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала і пояснила, що суд першої
інстанції перевірив доводи відповідача та виніс
законне  рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає частковому  задоволенню
з  таких  підстав.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_1 була призначена на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1
відповідно до наказу від 28.08.1987 року НОМЕР_3 управління культури Житомирської обласної ради народних депутатів.
З цієї посади вона звільнена наказом начальника відділу культури і туризму
Романівської райдержадміністрації від 11.10.2005 року НОМЕР_1
на  підставі  п.4
ст.40  КЗпП   (а.с.9,10).

Задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за весь час
вимушеного прогулу, суд виходив з того, що трудова книжка не була видана ОСОБА_1
відповідно до вимог ст.47
КЗпП з вини відповідача.

Проте  з  таким
висновком  погодитись  неможливо.

Відповідно  до
вимог  ст.   4 7   КЗпП  власник  або
уповноважений  ним орган   зобов'язаний   в
день   звільнення   видати
працівникові   належно
оформлену   трудову   книжку
і    провести    з
ним   розрахунок   у
строки, зазначені    в    ст.116   цього   Кодексу.    Судом
встановлено,    що   в
день звільнення  позивачка  не
працювала.

Згідно з ч.4 ст.235
КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини
власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України
(ст.46 КЗпП). Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах,
установах та організаціях", затвердженою постановою Державного комітету
Ради Міністрів СРСР №
162 від 20.06.1974 року на працівника покладався обов'язок при прийнятті на
роботу подати власнику належно оформлену трудову книжку, а власник
зобов'язувався забезпечити ведення трудових книжок.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 з 1977 року працювала
ІНФОРМАЦІЯ_2, а з 28.08.1987 року призначена на
посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 цієї школи, яка в зазначений період була підпорядкована
відділу культури Житомирської обласної ради народних депутатів. Отже запис про
прийняття її на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1мав вчинити відділ культури Житомирської
обласної ради народних депутатів.

Відомості про передачу трудової книжки позивачки після зміни
підпорядкування музичної школи відділу культури Дзержинської
райдержадміністрації (нині відділ культури та туризму Романівської
райдержадміністрації) відсутні. З оглянутого судом першої інстанції Журналу
обліку, руху трудових книжок і вкладишів до них, яку веде відповідач, випливає,
що з 1966
року по 2004 рік записи про  надходження
трудової   книжки  ОСОБА_1
не  вносились.

Крім того, судом встановлено, що
трудові книжки всіх

працівників дитячої музичної школи,
в якій працювала позивачка, в

тому числі на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2,
зберігались саме в цій установі,

про що свідчить акт від 27.02.2006 року (а.с.23). Про відсутність

трудової    книжки              у             відділі                культури                Романівської

райдержадміністрації ОСОБА_1
повідомлялась відповідачем, що підтверджується актом від 24.01.2005 року та поясненнями свідка ОСОБА_2. Проте з відповідною заявою про видачу
дублікату трудової   книжки  позивачка
не  зверталась.

Враховуючи наведене, висновки суду про наявність вини відповідача у
невидачі трудової книжки позивачки не ґрунтуються на обставинах справи. Підстав
для задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в зв'язку з затримкою
видачі  трудової   книжки
з  вини  відповідача
не  було.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду в цій
частині підлягає скасуванню, по справі можливо ухвалити нове  рішення
про  відмову  в
позові.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_1 випливає, що позивачка просила зобов'язати
відповідача видати їй трудову книжки із усіма записами про навчання та роботу,
тобто дублікату. Відповідно до вказаної вище Інструкції дублікат
трудової книжки видається власником або уповноваженим ним органом на підставі
відповідної заяви працівника та документів, що підтверджують роботу на
попередніх підприємствах. При цьому обов'язок надати такі відомості
покладається на працівника. Судом встановлено, що під час розгляду справи в
суді ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про видачу дублікату трудової
книжки, надавши відповідні довідки про попередню роботу і навчання, та 5.10.2006 року отримала  дублікат  трудової
книжки.

Тому суд правильно відмовив в позові про видачу трудової книжки.

Керуючись ст.235
КЗпП, ст.ст.209,305,307,309,314,316
ЦПК України,   суд

вирішив
:

апеляційну скаргу відділу культури і туризму Романівської
райдержадміністрації  задовольнити  частково.

Рішення Любарського районного суду від 11 жовтня 2006 року скасувати в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в зв'язку з затримкою видачі трудової книжки, ухваливши  нове
рішення.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до відділу культури і туризму Романівської
райдержадміністрації про стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в зв'язку з затримкою
видачі  трудової  книжки.

В  решті  рішення
залишити  без  змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо
до Верховного Суду України протягом
двох  місяців  з
дня  проголошення.