Категорія -                                                Доповідач
РІШЕННЯ      ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2007 р. р. Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючої -
Шабанової В.О.

Суддів - Резнікової Л.В., Стратіло В.І.

При секретарі- Кошмак Т.С.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

На рішення Кіровського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2006 року

За позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в реалізації права власності на
квартиру, виселення, зняття з реєстрації

Третя особи:
відділ громадянства паспортної та імміграційної служби Кіровського MB
УМВС України в Донецькій області;

Орган опіки та піклування
Кіровської міської ради.

ВСТАНОВИВ:

20.09.2006 р. ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1
про усунення перешкод в реалізації права власності на квартиру, виселення.

Зазначала, що відповідачка її колишня невістка.

Квартира АДРЕСА_1 була придбана у
1996 р.
нею-позивачкою та її чоловіком ОСОБА_3 в період сумісного життя, зареєстрована
на ім."я чоловіка- ОСОБА_3

Дана квартира
була подарована їх сину ОСОБА_4, який вселив в неї свою дружину( відповідачку) та неповнолітнього сина ОСОБА_5.

В подальшому договір дарування
квартири розірвано.

У 2001 році шлюб між
ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_1
припинено. З 2003 р.
ОСОБА_4 знявся з реєстрації і виїхав для проживання в м. Маріуполь. Разом з ним
на даний час проживає син ОСОБА_5 і навчається в ІНФОРМАЦІЯ_2.

В спірній квартирі залишилась проживати колишня невістка.

31.10.2005 р.
припинено шлюб між позивачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно з мировою угодою, затвердженою ухвалою Кіровського
міського

суду від
19.06.2006 р. за позивачкою встановлено право власності на вказану вище

квартиру АДРЕСА_1, а за
ОСОБА_3-

будівля АДРЕСА_2, в якій раніше
вона також проживала разом з чоловіком. З відповідачкою ніколи однією
сім"єю не проживала.

Вона бажає
вселитися у вказану вище квартиру, оскільки іншого житла після, припинення
шлюбу, не має.

Проте відповідачка перешкоджає їй в користуванні правом
власності.

Просила усунути
перешкоди в реалізації права власності на квартиру, виселити відповідачку
ОСОБА_1 та
неповнолітнього ОСОБА_5
із зазначеної квартири.

В додатковій
позовній заяві від 13.10.2006
р. просила зняти з реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

В судовому
засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка
позовні вимоги не визнала, вважала, що має право користування жилим приміщенням
у спірній квартирі. В ній вона зареєстрована разом з неповнолітнім сином колишнім власником квартири ОСОБА_4. Іншого житла
не має.

Треті особи,
притягнуті судом до участі в справі вважали, що відповідачка має право
користування спірним житлом.

Рішенням
Кіровського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2006
року задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в
реалізації права власності на квартиру, зняття з реєстрації.

На дане рішення
відповідачкою ОСОБА_1
подана апеляційна скарга, в якій вона ставить питання про скасування
судового рішення в повному обсязі, ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт
посилається на те, що рішення суду не відповідає обставинам справи. Вона є
членом сім"і позивачки і має право на користування жилим приміщення, яке
їй належить.

Крім того, суд
не притяг до участі в справі в якості відповідача орган опіки та піклування,
оскільки питання про виселення було поставлено не тільки відносно неї, але й її
неповнолітнього сина.

Заслухавши
доповідача, позивачку, відповідачку, представника відповідачки, перевіривши
обставини справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, рішення суду в частині зняття відповідачки та її
неповнолітнього сину з реєстрації за адресою розташування спірної квартири
підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в даній частині; рішення суду
в частині усунення перешкод в користуванні
власністю та виселення підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Розглядаючи справу суд першої інстанції встановив, що позивачка ОСОБА_2
перебувала в шлюбі з ОСОБА_3.

В період шлюбу
проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, де розташоване
будинок та прибудови до нього.

Під час
сумісного життя подружжям у 1996
р. була придбана квартира АДРЕСА_1, яка
зареєстрована на ім."я ОСОБА_3

Дана квартира у тому ж 1996 році ОСОБА_3
подарована сину ОСОБА_4

В зазначену квартиру новий власник ОСОБА_4 вселив , у встановленому
законом порядку, із реєстрацією свою дружину- відповідачку по справі ОСОБА_1 та
неповнолітнього сина ОСОБА_5. Реєстрація відбулась 23.01.1996р.

В подальшому
договір дарування вказаної вище квартири розірвано і власність на неї знов
перейшла до ОСОБА_3

У 2001 р. шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_1
було розірвано,. У 2003
р. ОСОБА_4 знявся з реєстрації за адресою АДРЕСА_1, і на даний
момент проживає в АДРЕСА_3,
працює на ІНФОРМАЦІЯ_1 автослюсарем.

Неповнолітній
ОСОБА_5 навчається в місті Маріуполі і тимчасово проживає разом з батьком.

Відповідачка ОСОБА_1 залишилась
проживати в спірній квартирі.

31.10.2005 р. припинено шлюб між позивачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3- власником
квартири.

Ухвалою
Кіровського міського суду від 19
червня 2006 року
затверджена мирова угода про розподіл сумісно нажитого майна між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Згідно даної
мирової угоди право власності на спірну квартиру, розташовану по АДРЕСА_1
визнане за ОСОБА_2

05.07.2006 р. квартира зареєстрована на ім."я ОСОБА_6 в органах
БТІ.

03.08.2006
р .ОСОБА_6 знялась з реєстрації по АДРЕСА_2 та 08.08.2006 р.
зареєструвалась в АДРЕСА_1( де мешкає її колишня невістка).

Вказані
обставини підтверджуються поясненнями сторін по справі та письмовими документами: витягами з паспорту
позивачки, особистим рахунком на спірну квартиру ухвалою Кіровського
міського суду, витягом про реєстрацію в органах БТІ, свідченнями про місце
навчання та проживання неповнолітнього ОСОБА_5. ( а.с.7,8,11,12,13,41-43).

Встановивши
вказані вище обставини, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що
відповідачка ОСОБА_1
з неповнолітнім сином була вселена в квартиру як член сім'ї колишнього
власника квартири ОСОБА_4( який був її чоловіком). її право та право
неповнолітньої дитини на користування жилою площею в даній квартирі є похідним
від прав власника. З припиненням права власності на квартиру ОСОБА_4
припиняються право на житло і у відповідачів.

На даний час
право власності на спірну квартиру набула позивачка ОСОБА_6

Відповідно до
вимог ст.48 Закону України „Про власність" власник має право вимагати
усунення будь-яких порушень свого права, у тому числі і шляхом виселення.

Виходячи з обставин по справі та вимог законодавства, суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку про задоволення позовних вимог про виселення відповідачів зі
спірної квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка є членом сі'м"ї
позивачки свого підтвердження не знайшли.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи про необхідність притягнення до участі в
справі в якості відповідачів відповідних органів опіки та піклування, з метою
піддержання інтересів неповнолітнього з ОСОБА_5 .

Згідно зі ст. 242 ЦПК України представником
неповнолітнього за законом є його батьки. Мати неповнолітнього- відповідачка ОСОБА_1
притягнута до участі в справі. Законом не передбачена необхідність притягнення
органів опіки та піклування до участі в справі по даній категорії спорів.

Крім того, суд
притягнув до участі в справі органи опіки та піклування в якості третьої
особи.

Рішення суду у вказаній частині відповідає нормам
матеріального та процесуального
законодавства: Закону України "Про власність", ст. ст 10,11,60 212-213

ЦПК України і підстав для його
скасування в межах доводів апеляційної скарги в цій частині немає.

В той же час апеляційний суд не може погодитись з рішенням суду в частині задоволення
позовних вимог про зняття з реєстрації відповідачів і вважає, що справа в даній
частині розглянута з порушенням норм матеріального законодавства. У
зв"язку з цим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення, відповідно до положень ст. 309 ЦПК України.

Задовольняючи
позовні вимоги про зняття з реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з
місця проживання за адресою АДРЕСА_1,
суд керувався ст. 7 Закону
України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в
Україні" від 11 грудня 2003 р.

Згідно з даною
нормою Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.

В той же час жодної з даних обставин
по справі не наступило.                   ,

Як вбачається з
матеріалів справи позивачка або відповідачі не звертались до органів реєстрації
із заявою про зняття з реєстрації. В зазначені органи не надавалось будь-якого
остаточного рішення, яке набрало чинності, про виселення відповідачів зі
спірної жилої площі, або втрати ними права на користування жилим приміщенням,
визнання безвісно відсутніми, тощо.

Висновок суду
про необхідність зняття з реєстрації є передчасним і не ґрунтується на нормах
законодавства.

Сторони не
позбавлені можливості вирішити питання про зняття з реєстрації у встановленому
законом порядку.

Позовні вимоги про
зняття з реєстрації ОСОБА_1
та ОСОБА_5 з місця проживання за адресою АДРЕСА_1 не підлягають
задоволенню, як такі, що не грунтуються на законі.

Керуючись ст.ст. 307,309,
313-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення
Кіровського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2006
року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та неповнолітнього
ОСОБА_5 про зняття з реєстрації місця проживання скасувати, ухваливши в даній
частині нове рішення.

Відмовити
ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_5 про зняття з
реєстрації з місця проживання.

В іншій частині рішення Кіровського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2006 року залишити
без змін.

Дане рішення може бути оскаржене до Верховного Суду
України безпосередньо протягом двох місяців з дня його проголошення.