Справа
№22ц- ї 00752007р.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого:            судді Неклеси
В.І.

суддів:                      Митрофанової Л.В.,
Братіщевої Л.А.

при секретарі:
Бондаренко Т.В.

за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника -ОСОБА_2; відповідача
ОСОБА_3, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення їнгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30 травня 2006 року за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

18.01.2005
року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя, посилаючись на те,
що з 21.12.1998 року
перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3.

В період подружнього життя на спільні кошти придбали
згідно договору купівлі-продажу від 21.12.2000
року квартиру АДРЕСА_1, вартістю 31800
грн., гараж вартістю 2000
грн. та інше майно перераховане у позовній заяві на загальну сумму 40927 грн. Крім того,
позивачка просила розділити квартиру АДРЕСА_1, вартістю 31800 грн та визнати
право власності на вищевказану квартиру за відповідачем ОСОБА_3 стягнувши з
нього на її користь вартість 12 частини спірної квартири.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом
до ОСОБА_1 про
поділ майна подружжя та просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, стягнувши з
нього на користь ОСОБА_1
вартість 1Д2 частини вищевказаної квартири. Крім того, перерахував майно,
яке просив виділити йому із спільного майна подружжя.

ОСОБА_3 доповнював свої позовні вимоги та просив суд
визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, за відповідачкою ОСОБА_1 право  власності
на квартиру АДРЕСА_2 та
виділити кожному із них
перераховане в позовній заяві майно.

Рішенням Ініулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30,05. 2006 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та у
задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до   ОСОБА_1
про   поділ   майна
подружжя   -

відмовлено.

Суд стягнув з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь Державного підприємства "Судовий
інформаційний центр" витрати за інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи - по 3,75 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання
про скасування рішення та просить ухвалити нове рішення про поділ квартири
АДРЕСА_1, залишивши квартиру ОСОБА_3, стягнувши з відповідача на її користь
грошову компенсацію в розмірі 12 частини спірної квартири, від ринкової
вартості відповідно до висновку судової експертизи, оскільки суд першої інстанції
при ухвалення рішення не розглянув її позовні вимоги в цій частині.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав,

На думку колегії суддів, розглядаючи спір суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про розподіл майна між сторонами згідно
вимог ст.22,28 КпШС України.

Відповідно до ч.З ст.11О ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи ОСОБА_1, ОСОБА_3 в
частині позовних вимог про розподіл майна подружжя: квартири пАДРЕСА_2,
автомобіля ВА32107 та іншого майна перерахованого у позові, крім квартири
АДРЕСА_1 та телізора "Рейнфорд", суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що спірне майно,
яке вказали сторони в позовах не може бути спільною сумісною власністю
сторін, оскільки сторони на підтвердження позовних вимог не надали суду
відповідні докази.

Однак, ухвалюючи рішення, суд не з"ясував суть та
обсяг позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_3 в частині поділу спірного майна, яке визнано судом як спільна
сумісна власність подружжя - квартира АДРЕСА_1 та не звернув уваги, що
вищевказані позовні вимога не були предметом розгляду по суті.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції не уточнив вимоги позивачів та розглянув ее всі позовні
вимога.

Оскільки цей недолік не був і не міг бути усунений
ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції, рішення суду в цій
частині підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, згідно ч.І ст.311 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,307, ч.І п.5 ст.311,313,315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від
ЗО травня 2006 року в
частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1, зустрічного позову ОСОБА_3 про поділ квартири
АДРЕСА_1
-скасувати, справу направити на новий розгляд в цій частині до того ж суду
іншим складом.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але можу бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: