АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

« 25» січня 2007 р.                                                                                             м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

Головуючого: Перепелюк Л.М. Суддів:
Винту Ю.М., Половінкіної Н.Ю. секретар: Єфтеньєв О.Г.

за участю: позивачки ОСОБА_1, її представників - ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3, органу приватизації
Глибоцької селищної ради, Глибоцької селищної ради про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,
про визнання недійсним розпорядження про передачу квартири у власність, визнання недійсним свідоцтва про право власності,
визнання права користування жилим приміщенням за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного
суду Чернівецької області від 10
листопада 2006р, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення
факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, про визнання недійсним розпорядження про передачу квартири у
власність, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права користування жилим приміщенням. Посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона вступила в фактичні шлюбні стосунки з ОСОБА_6, який проживав у АДРЕСА_1

Справа №22ц-34 2006
р.                                                       Головуючий
у І інстанції

Категорія: 2/5                                                                                    Бреславський
О.Г.

Доповідач: Перепелюк Л.М.

АДРЕСА_1.

Вони проживали однією сім'єю, мали спільний бюджет, вели спільно
господарство, турбувалися один про одного. ОСОБА_6 своїм знайомим та родичам представляв її як свою дружину, а вона його як
свого чоловіка. На той час з ними в квартирі проживав і
ОСОБА_2 Останній, перебуваючи в армії, писав їм листи, називаючи їх
«батьками», звертався до них із різного роду матеріальними проханнями. В 1991р.
відповідач зареєстрував шлюб і переїхав на постійне місце проживання в
м.Чернівці, в квартирі залишилась проживати вона та батько відповідача - ОСОБА_6, який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. На четвертий день після його смерті ОСОБА_2 пред'явив їй заповіт, складений
ОСОБА_6, на користь онука -
сина відповідача -неповнолітнього ОСОБА_3, 1992 року народження. Про те, що вказана квартира не належала
місцевим радам, а належала на праві власності
ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від ІНФОРМАЦІЯ_3., їй стало відомо в листопаді 2005р.
після звернення в Глибоцьку селищну раду. Вважає, що
саме тоді після смерті ОСОБА_6. їй стало відомо,
що її право на проживання порушено, так як на момент приватизації постійно мешкала в цій квартирі в якості члена сім'ї наймача,
а тому просила встановити факт проживання однією
сім'єю з ОСОБА_6, як з чоловіком без реєстрації шлюбу з 1985р. по день його смерті 7.07.2005р.
Встановлення даного факту їй необхідно для вирішення наступної вимоги -визнання недійсним розпорядження органу приватизації про
передачу квартири у власність ОСОБА_6,
визнання недійсним свідоцтва про право його власності на спірну квартиру,
визнання за нею права на користування цією
квартирою, а також стягнення з відповідача на її користь судових витрат в сумі
41,50грн.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 листопада 2006р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права,
з неповнотою та неправильністю встановлення
обставин, які мають значення для справи, з невідповідністю
висновків суду обставинам справи. Вважає, що суд однобічно та упереджено
підійшов до розгляду справи.

Вказує, що в судових засіданнях на підставі наявних в матеріалах справи
доказах було встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6. як чоловіка і жінки без шлюбу, а тому не погоджується із визначенням її статусу як
«тимчасового жильця», а не члена сім'ї
ОСОБА_6. Вважає такий висновок суду безпідставним.

Крім того, зазначає, що неправильними є твердження суду щодо відсутності
згоди членів сім'ї ОСОБА_6. на її вселення як члена сім'ї наймача в спірне
житло.

Колегія   суддів,
заслухавши   доповідача   про
зміст   оскаржуваного

3

рішення,
мотиви апеляційної скарги, сторін та представника позивача, перевіривши
матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Висновок суду щодо того, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу, про визнання недійсним розпорядження
про передачу у власністьАДРЕСА_1, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права користування жилим приміщенням, не відповідає ним же
встановленим обставинам справи, нормам матеріального права, а обставини, які
суд вважав встановленими, не були доведені відповідачем.

Відповідно до п.п. 2-4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з постановлениям нового, якщо:

недоведені обставин, що мають значення для справи, які
суд

вважав встановленими;

невідповідність висновків суду
обставинам справи;

порушені або не правильно
застосовані норми матеріального або

процесуального права. Тому,
рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 листопада 2006 року, яке постановлене  при наявності зазначених у ст. 309 ЦПК України порушень, підлягає скасуванню з постановлениям нового.

Зокрема, позивачкою ОСОБА_1 було представлено ряд доказів, які з достовірністю підтверджують ту обставину, що вона
постійно проживала разом з наймачем ОСОБА_6 з 1985 року по 2005 рік, вела з ним спільне господарство, що відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України є підставою для визнання її членом сім'ї наймача, а відповідно ж до ч.1 ст. 64 ЖК України вона, як член сім'ї наймача, користується нарівні з наймачем усіма правами
і несе усі обов'язки, що випливають з договору найму.
Суд же зазначені докази, а саме:

- Довідку Глибоцької селищної ради за ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно якої ОСОБА_1,
1953 року народження, фактично перебувала в громадянському шлюбі без юридичної
реєстрації з ОСОБА_6, починаючи з 1985 року,
який померІНФОРМАЦІЯ_2;

-Довідку ІНФОРМАЦІЯ_5 тієї ж селищної ради, про те, що
ОСОБА_1 постійно проживала з 1985 року за вищезазначеною адресою в
якості члена сім'ї ОСОБА_6. і проживає там по даний час;

-Довідку Кам'янської селищної ради (місце реєстрації позивачки)
заІНФОРМАЦІЯ_6року про те, що вона зареєстрована в
АДРЕСА_2, але з 1985 року в
селі не проживає;

-Акт обстеження проживання ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_7 про те, що вона
з 1985 року
проживає в АДРЕСА_1, в квартирі є її особисті речі, майно, нажите спільно із ОСОБА_6, в користуванні є земельна
ділянка;

-Цілий ряд фотокарток, на яких зображені разом: ОСОБА_6 і
позивачка в 1985 році, ОСОБА_6, його син - відповідач ОСОБА_2; ОСОБА_1

4

та її дочка ОСОБА_5; ОСОБА_6 разом із ОСОБА_5 в 1986 році, ОСОБА_5,
ОСОБА_1 і ОСОБА_6на випускному вечорі доньки
позивачки в 1986 році; ОСОБА_5, ОСОБА_1 і ОСОБА_6 у
родинному колі в 1987 році; на новорічному 1987 року святі - ОСОБА_2 із ОСОБА_5; ОСОБА_6,
ОСОБА_2 та позивачка як одна сім'я разом із сватами на весіллі відповідача
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8; відповідач ОСОБА_2 із ОСОБА_5, яку
він обіймає, як сестру; позивачка із ОСОБА_6 у
кухні в спірній квартирі; позивачка із ОСОБА_6
під час відвідин в армії відповідача ОСОБА_2

-Листи
відповідача ОСОБА_2 із армії (1990
рік), в яких він звертався до позивачки і свого батька ОСОБА_6. «дорогі
батьки», випрошував різного роду матеріальне забезпечення, в тому числі для
його більш комфортабельної служби. Конверти адресував позивачці по адресі
спірної квартири;

-Листівку із привітаннями (1989 рік, поздоровлення із 1990 роком) на адресу ОСОБА_1, до якої ОСОБА_6
звертається «Дорога мамо і Ларіска»;

-Листівку від родичів ОСОБА_6. - «Уважаемые
Витя и Лена»;

-Запрошення з роботи ОСОБА_6. - до позивачки в 1988 році;

-Від ОСОБА_6.
поздоровлення на ім'я ОСОБА_7
в спірну квартиру;

прийняв до уваги, але неправильно, всупереч вимогам ст. 98 ЖК України, визнав, що вони є доказами
не постійного проживання позивачки з наймачем однією сім'єю, а того, що вона
була тимчасовим жильцем. Хоча тимчасового жильця і наймача не
об'єднують спільне проживання та ведення спільного
господарства, як це було під час тривалого спільного постійного проживання позивачки з померлим ОСОБА_6 (протягом 20 років).

Таким чином, наведені вище обставини є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 про встановлення факту проживання нею та
наймачем однією сім'єю як жінки та чоловіка.

Безпідставними є посилання відповідача на ту обставину, що оскільки відсутня письмова згода членів сім'ї наймача ОСОБА_6. на
вселення позивачки як члена його сім'ї, за нею не може бути
визнано право на постійне проживання як
члена його сім'ї. Таке твердження відповідача та висновок суду суперечать п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами Житлового
кодексу України», згідно якої відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права
користування жилим приміщенням, якщо обставинами
справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Більше того, п.15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 01.11.1966 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»
зазначає, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим
приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член
сім'ї наймача

5

приміщення, або ж для відмови в
цьому.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - при приватизації до членів сім'ї
наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі
(будинку) разом із наймачем або за якими зберігається право на житло.

З врахуванням наведеного, задоволенню підлягає позов ОСОБА_1 в частині визнання недійсним розпорядження органу
приватизації від ІНФОРМАЦІЯ_3 про передачу
АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат жилою площею 16,50 м2 та 13,50 м2 (загалом жилої площі ЗО м2) , кухні площею 4,7 м2, коридору площею 4,8 м2 та коридором площею 2,7 м2 -загальною площею 42,2 м2 у власність одноособово ОСОБА_6 та визнання
незаконним виданого на підставі цього розпорядження свідоцтва про право власності на АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі ст.ст. 64, 98 Житлового кодексу України, Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», керуючись ст. ст. 209, 218,307,309
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 листопада
2006 р.
скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітнього
сина ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією сім'єю як жінки та чоловіка без шлюбу з 1985 року по
день смерті ОСОБА_6. -
ІНФОРМАЦІЯ_2

Визнати недійсним розпорядження від ІНФОРМАЦІЯ_3 органу приватизації про передачу АДРЕСА_1, яка складається із двох кімнат жилою площею 16,50 м2 та 13,50 м2 (всього жилої площі 30 м2), кухні площею 4,7 м2, коридору площею 4,8 м2 та комори площею 2,7 м2 - загальною площею 42,2 м2 у власність ОСОБА_6.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_6 11 серпня 1993 р.

Визнати за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням - АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 58 грн. 50 коп. понесених витрат по справі.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але

6

може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.