У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Лященко Н.П.,       Прокопчука Ю.В.,

Пінчука М.Г.,         Пшонки М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про захист честі,
гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_2на ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 жовтня 2004
року,

в с т а н о в и л а :

У грудні ОСОБА_1 звернувся в суд із
вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 поширював недостовірні
відомості, які не відповідають дійсності та порочать честь, гідність і ділову
репутацію позивача, що були опубліковані в засобах масової інформації:  газеті «ІНФОРМАЦІЯ_1» НОМЕР_1 та газеті
«ІНФОРМАЦІЯ_2» НОМЕР_2. Крім того, відповідач поширював недостовірні відомості
про ОСОБА_1 звертаючись із заявами до органів державної виконавчої влади:  Донецького міського голови, Донецького
міського управління освіти, пожежної охорони Донецької області й
Ворошиловського району та ін. Поширення зазначених недостовірних відомостей
призвело до погіршення стану здоров'я ОСОБА_1, який був вимушений пройти курс
амбулаторного лікування з діагнозом гіпертонічний криз. У рахунок відшкодування
моральної шкоди позивач просив стягнути з відповідача 30 000 грн.

Рішенням Пролетарського районного суду м.
Донецька від 22 червня 2004 року позов задоволено частково.

Ухвалою Пролетарського районного суду м.
Донецька від 29 липня 2004 року апеляційну скаргу на рішення суду першої
інстанції залишено без руху та надано строк до 9 серпня 2004 року для усунення
недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою цього ж суду від 11 серпня 2004 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення районного суду визнано неподаною та
повернуто, а ухвалою від 16 серпня 2004 року ОСОБА_2 відмовлено у звільненні
від сплати державного мита та повторно визнано апеляційну скаргу неподаною.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області
від 18 жовтня 2004 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ці ухвали.

У поданій
касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу
апеляційного суду Донецької області від 18 жовтня 2004 року з підстав її незаконності та необґрунтованості.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ж до ч. 4 ст. 63 ЦПК України
1963 року суд або суддя, виходячи з майнового стану громадянина, вправі
звільнити його від сплати судових витрат у доход держави.

Відповідно
до п. 5 ч. 1 ст. 234 ЦПК України 1963 року в ухвалі суду має бути зазначено
мотиви, по яких суд прийшов до своїх висновків, і закон, яким керувався суд,
постановлюючи ухвалу.

Вирішення
клопотання ОСОБА_2 про звільнення його від сплати мита за
апеляційною скаргою в дохід держави
суперечить цим нормам, які діяли на час розгляду клопотання.

На
виконання ухвали судді від 29 липня 2004 року про залишення без руху до 9
серпня 2004 року з підстав неоплати митом апеляційної скарги на рішення суду
від 22 червня 2004 року ОСОБА_2 7 серпня цього ж року подав клопотання
про звільнення його від сплати мита. Посилався на те, що його пенсія в 164
гривні й дружина - інвалід І групи, яка потребує
постійного стороннього догляду, роблять його неспроможним сплатити мито у
справі за позовом ОСОБА_1 до нього про захист честі, гідності та
стягнення 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_2 просив з урахуванням цих обставин, а також позиції суду в
питанні прийняття позовної заяви без сплати мита за неспроможністю звільнити
його від такої сплати.

Ухвалою
судді Пролетарського районного суду м. Донецька від                   16 серпня 2004 року в задоволенні клопотання відмовлено. Апеляційна скарга повторно визнана неподаною
та повернута.

При цьому
суддя виходив із того, що ОСОБА_2 до 9 серпня 2004
року не виправив недоліки апеляційної скарги зі сплати мита, а тільки 11 серпня
2004 року подав клопотання про звільнення від сплати мита, підстав для
задоволення якого немає.

Суддею не враховано, що клопотання
ОСОБА_2 з питань сплати мита подано на пошту 7 серпня 2004 року, тобто
відповідно до ч. 5 ст. 87 ЦПК України у визначений ухвалою судді від 29 липня
2004 року строк. Не дано оцінки й доводам заявника щодо його майнового стану,
чому докази такого стану не дають підстав для звільнення від сплати мита, а
також доводам щодо можливості прийняття апеляційної скарги без сплати мита, як
і позовної заяви ОСОБА_3, яка прийнята без сплати мита за заявою позивача про
неспроможність сплати. Не враховано й доводів щодо змісту рішення суду в
частині підстав звільнення ОСОБА_2 від сплати державного мита.

Апеляційний
суд наведених порушень не усунув та безпідставно залишив ухвалу без змін.

За таких
обставин ухвала підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342
ЦПК України, з передачею справи до апеляційного суду
для вирішення питань прийняття апеляційної скарги.

Керуючись ст. 342 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 18 жовтня 2004 року та ухвали судді Пролетраського
районного суду від 11 та 16 серпня 2004 року скасувати, а справу направити до
суду апеляційної інстанції для вирішення
питання про прийняття апеляційної скарги на
рішення Пролетарського районного суду від 22 червня 2004 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     М.В. Патрюк

Судді:
Н.П. Лященко

М.Г.
Пінчук

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка