Справа №2-443    2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                                          УКРАЇНИ

11.01.2007р.              ДЗЕРЖИНСЬКИЙ      РАЙОННИЙ
СУД   м.Харкова

у складі :головуючого-судді Гайдук Л.П.

при секретарі
Половинко М.А. розглянув у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-дослідницький
інститут «ХЕМЗ» про поновлення на
роботі,стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної
шкоди,грошової допомоги по тимчасовій непрацездатності

ВСТАНОВИВ:

В Дзержинський районний суд м.Харкова з позовом до Державного підприємства
«Науково-дослідницький інститут «ХЕМЗ» про поновлення на роботі,стягненні середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, моральної шкоди,грошової допомоги по тимчасовій
непрацездатності звернулась ОСОБА_1.

Свої позовні
вимоги позивачка мотивувала тим,що вона була поновлена
рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.08.2005 року на посаді інженера по стандартизації 2 категорії. 6.02.2006 року вона знову була незаконно звільнена
наказом НОМЕР_1 у  зв,язку з скороченням чисельності штату.Дане звільнення вона вважає не законним оскільки вона
переслідувалась керівництвом підприємства та їй не надавалась робота за
спеціальністю, відповідачем у наказі про скорочення не вказано про конкретні
зміні які стались в організації виробництва та праці,не розглянуто питання про
її переважне право на залишення на займаній посаді,не вирішено питання про
надання їй іншої роботи, порушені її права при розгляді питання профспілковим
комітетом.Окрім того,відповідач не оплатив її листок непрацездатності за період
хвороби з 12 по 15 лютого 2002 року.Позивачка просить поновити іі
на роботі на займаній посаді та стягнути з відповідача середній заробіток за
період вимушеного прогулу та моральну шкоду,оскільки з неправомірними діями
відповідача,пов,язаними з незаконним звільненням вона була позбавлена
можливості вести звичайний образ життя,матеріально забезпечувати себе та свою
сім,ю що потребує додаткових зусиль для організації свого життя.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали
та просили їх задовольнити.

Представник відповідача пояснив що позивачка працювала на підприємстві  та наказом №30 від 11.06.2001 року посада на якій працювала
ОСОБА_1 скорочувалась,але у зв,язку з тим,що ОСОБА_1 не виходила
на роботу то була звільнена за прогули 18.02.2002року з посади інженера по стандартизации 2 категорії
в технічному відділі а не у зв,язку зі
скороченням   займаної посади.Наказом №11 30.01.2003р. технічний відділ
був реорганізований в технічний сектор та штатним розкладом дана посада не була передбаченаЛісля поновлення ОСОБА_1
на попередній посаді згідно рішення Дзержинського
районного суду м.Харкова від 11.08.2005р. була введена у штатний розклад
посада інженера по стандартизації 2
категорії в технічний сектор та наказом № 53 від 8.09.2005р. у зв,язку з скороченням обсягу
робіт,планових робіт по стандартизації був
виданий наказ НОМЕР_2 про попередження ОСОБА_1 про зміні
в організації виробництва праці та звільнення у зв,язку зі скороченням
чисельності штату з 8.12.2005р. Позивачці була запропонована єдина
вільна посада,яка була на підприємстві -уборщика від якої вона відмовиласьДнших
вільних посад не було на підприємстві.При звільненні була отримана згода профспілкового комітету та 6.02.2006р. позивачка була звільнена
згідно п.1ст.40 КЗпП України. Звільнення було проведено законно та підстав
для поновлення позивачки вважають що не
має.Окрім того,оскільки лікарняний позивачці був визнаний комісією ЛКК
поліклініки №8 виданим
безпідставно тому він не підлягає оплаті.

Суд,вислухавши сторони,дослідивши матеріали справи,вважає позовні
вимоги підлягаючими частковому задоволенню.

Позивачка
ОСОБА_1 працювала в державному підприємстві «Науково-дослідницький
інститут» ХЕМЗ з 1.06.1989 року на посаді інженера по стандартизації 2 категорії в технічному відділі №10 . У зв,язку з зменшенням обсягу робіт по технічному обслуговуванню основних підрозділів інститута 11.06.2001року був виданий наказ №30 про скорочення посади інженера по стандартизації 2 категорії на якій працювала ОСОБА_1 про що підтверджено
штатним розкладом підприємства на 2002 рік в якому відсутня в
технічному відділі №10 посада
інженера,яку займала ОСОБА_1.11.09.2001року
був виданий наказ про попередження ОСОБА_1 про скорочення ії з посади з   11.11.2001 року з яким вона була ознайомлена в установленому
порядку,але відмовилась від підпису в наказі.
18.02.2002року ОСОБА_1 біла звільнена з займаної посади у зв,язку з прогулами але рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від
11.08.2005року  була  поновлена
в  колишній  займаній
посаді оскільки звільнення за прогули визнано не законним.На підставі
даного рішення відповідачем видано наказ №91-к про введення у штатний розклад
посади інженера по стандартизації 2
категорії та поновлення ОСОБА_1 на роботі.Наказом №53 від
8.09.2005року посада інженера по стандартизації 2 категорії у зв,язку з скороченням обсягу робіт по
стандартизації скорочена.Наказом НОМЕР_2 ОСОБА_1 попереджена про скорочення посади з 8.12.2005року,з даним наказом ознайомлена 22.09.2005року
про що свідчить власноручний запис позивачки яким також вона відмовилась
від посади прибиральниці,яка була запропонована у зв,язку з відсутністю
аналогічних займаній ОСОБА_1 посаді. На звільнення була отримана згода
профспілкового комітету 17.11.2005року.   6.02.2006 року згідно наказу НОМЕР_1 позивачка ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади за п.1ст.40 КЗпП України у зв,язку з скороченням штату.

Звільнення позивачки відповідачем за п.1ст.40 КЗпП України проведено у
відповідності з законом та додержанням всіх вимог законодавства.

Доводи позивачки та її представника стосовно того,що ніяких доказів
стосовно наявності змін в організації праці відповідач суду не надав суд не
може прийняти до уваги ..оскільки виключно підприємству належить право на
скорочення чисельності працівників та
питання про доцільність такого скорочення суд не взмозі обговорювати та давати
цьому відповідну оцінку.Окрім того, посада на якій працювала ОСОБА_1 була скорочена ще в 2001 році , позивачка повинна була бути
скорочена у зв,язку з скороченням чисельності штату ще тоді,
та протягом майже 4
років не вводилась до моменту
поновлення позивачки на посаді за рішенням суду та введена була спеціально з
прийнятим рішенням суду .Підтвердженням цього факту є штатні розклади
підприємства за відповідні роки,якими не передбачено такої штатної одиниці як
посада інженера по стандартизації 2
категорії.

Переважне право
ОСОБА_1 при залишенні на посаді у зв,язку з скороченням
штату не може бути враховане оскільки,вакантних посад на яких працюють робітники ,перед якими таке право могло виникнути
не було на підприємстві.

Посилання позивачки на те що, вона була звільнена у порушення ч.8ст.43КЗпП України оскільки з дня отримання згоди
профспілкового органу пройшло більш місяця не може заслуговувати на увагу суду ,оскільки
ОСОБА_1 повинна була бути звільнена
17.12.2005року, знаходилась на лікарняному в цей
час ,
що не може бути допустимимдому звільнення було проведено після її виходу на роботу
6.02.2006р. після лікарняного й повторний розгляд питання про отримання  згоди на звільнення після виходу ОСОБА_1 на
роботу позбавлений логічного змісту.

Відповідачем були надані відповідні данні у центр зайнятості при звільненні
ОСОБА_1 за п.1ст.40 КЗпП України тому твердження позивачки на ці підстави як на
порушення іі прав суд не може прийняти до уваги.

Позивачка була присутня на засіданні профспілкового комітету коли давалась згода на її звільнення ,мала можливість
захищати свої права як самостійно так і за участю адвокату бо завчасно була
повідомлена про час та місце розгляду питання скорочення іі з
посади.

Порядок вивільнення позивачки ОСОБА_1 щередбачений положеннями ст.49-2 КЗпП України було дотримано відповідачем. Таким
чином,виходячи з вищенаведеного суд вважає звільнення позивачки законним та відмовляє
у задоволенні позовних вимог у даній частині.

Одночасно суд відмовляє у задоволенні вимог стосовно відшкодування
моральної шкоди ^причиненої, за думкою позивачки ,у зв,язку з незаконним звільненням ,оскільки звільнення
проведено у відповідності з законом тому відсутній причинний зв,язок між таким спричиненням та діями
відповідача.

Що стосується вимог позивачки стосовно не оплати лікарняного за період знаходження її з 12.02.2002року по 15.02.2002 року на лікарняному, то в даній частині позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Суд не може прийняти до уваги твердження відповідача стосовно того,що
він визнаний недійсним ,оскільки таке право ЛКК визнавати лікарняні листки недійсними відсутнє у останньої бо не передбачено
Інструкцією про порядок видачі документів ,посвідчуючих тимчасову
непрацездатність громадян,затвердженої наказом Міністерства охорони
здоров,я СРСР 14.07.1975р.

На підставі
вищевикладеного,керуючись ст.ст. 10,11,14,58,59,60,213,215 ЦПК України,ст..ст.40п.1,40ч.2,42,49-2,232 КЗПП України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідницький інститут «ХЕМЗ» на
користь ОСОБА_1 допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 12 по 15 лютого 2002 року.

В частині задоволення позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за період вимушеного прогулу та
моральної шкоди,судових витрат ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного суду
Харківської області.

Головуючий-суддя: