АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 лютого 2007 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в
складі:

головуючого -
судді                          Олексієнка М.М.,

суддів:                                                 Матюшенка І.В.,

Худякова A.M., при секретарі
судового

засідання                                            Ільницький Т.В.,

з участю:                  ОСОБА_1,  ОСОБА_3,  представників
позивача та

відповідача розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 17.11.2006
року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У серпні 2005 року ОСОБА_1
звернулась з позовом, в якому просила стягнути компенсацію за моральну шкоду із
приватного підприємця ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, яка завдана, на її переконання, 17.06.2005 року в салоні
краси «Шарм», що по АДРЕСА_1 в результаті
неякісного фарбування. Ушкодження обличчя сталось по вині ОСОБА_3, яка неправильно
застосувала розчинник при витиранні фарби, що попала на параорбітальні ділянки
обох очей.

Розмір моральної
шкоди, заявлений в сумі 45748
грн., позивач обґрунтувала тим, що обличчя від опіків втратило нормальний
вид, це, в свою чергу, потягнуло порушення життєвих зв'язків, позбавило можливості
реалізації власних звичок та бажань, мусила відвідувати лікарів, шукати
висококваліфікованих спеціалістів в особі дерматологів, травматологів,
окулістів. Із-за ушкодження здоров'я позбавлена можливості виконувати
професійну діяльність, так як обличчя втратило первісний вид, для пересування
орендувала транспортні засоби. Сімейні відносини теж зазнали змін, оскільки не
змогла, як зазвичай, з чоловіком влітку поїхати відпочивати.

Справа №22-ц-294                                       Головуючий
у 1 інстанції
Бондарчук В.В

Категорія 43                                                   Суддя - доповідач
Олексієнко М.М.

Відносини з оточуючими теж
порушились, так як перестала ходити до друзів. Все це привело
до дратівливості, погіршення стану здоров'я.

Рішенням
Корольовського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2006
року в позові відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній
скарзі представник позивача, пославшись на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та
постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. На думку апелянта,
судом, взагалі, не дано оцінку тим доказам, які зібрані під час судового
розгляду, невірно трактувався Закон України «Про захист прав споживача».

У запереченні на
апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 зазначила, що позивачем не доведено отримання
ушкоджень, саме 17.06.2005
року в салоні краси «Шарм». Ті докази, які надані позивачем, не можуть
слугувати безспірним свідченням доведеності вини, оскільки вони мають
суперечності в деталях. Розмір моральної шкоди теж не ґрунтується на зібраних
доказах.

У судовому засідання позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу з
підстав, викладених у ній.

Представник
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили
залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої інстанції, з посиланням на ст.60 ЦПК України,
виходив із того, що позивачем не доведені ті обставини, на які вона посилалась
як на підставу своїх позовних вимог. З таким висновком погоджується і колегія
суддів апеляційного суду. Відповідно до вище вказаної статті, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до
ст.1167 ЦК України, зобов'язання щодо відшкодування моральної шкоди виникає за
наявності вини особи, протиправними діями якої фізичній або юридичній особі
вона завдана, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Виходячи з
медичних довідок (а.с.8), у ОСОБА_1 18.06.2005 року виявлено термічний опік
обох параорбітальних областей а 12.08.2005 року встановлено діагноз:
гіперпігментація параорбітальних ділянок обох очей невизначеного ґенезу.
Аналогічне заключения лікаря
шкірно-венерологічної поліклініки від 12.08.2005
року (а.с.8-зворот).

Проте, вказаних
доказів та показів свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відвідування позивачкою 17.06.2005 року салону
краси «Шарм» недостатньо для того, щоб встановити механізм утворення ушкоджень
та причетність до них відповідачів, зокрема ОСОБА_3, як ІНФОРМАЦІЯ_1 по наданню послуг по фарбуванню вій. У
матеріалах справи відсутні висновки спеціалістів чи експертів про те, що в
результаті застосування саме хімічної речовини, яка могла використовуватись
відповідачами для фарбування вій, позивачу завдана  вказана
шкода.   Позивач  звернулася
в  судову  експертизу
лише 27.07.2005 року
(а.с.8-зворот), однак, висновок не дає підстав визначити механізм утворення
ушкоджень.

Оскільки
позивачем, виходячи з зібраних та досліджених доказів, не доведено, що опіки обох
очей стались з вини відповідачів при наданні неякісних послуг, підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі
наведеного, керуючись ст.,
ст..209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Корольовського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.