РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа №
2-410-2007 рік 14
лютого 2007 року
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області  в
складі:

головуючої   судді
Бондарьової  Г.М. при
секретарі:Кобкі  Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» ,третьої особи
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випа­дків
на виробництві та професійних захворювань України в місті Пер-шотравенську  про
відшкодування  моральної  шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 заявив позов до ВАТ «Павлоградвугілля» про
відшкодуван­ня  моральної  шкоди.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що
з 1978 ро­ку до
2001 року
працював в підземних умовах машиністом гірничих ви­їмкових машин/МГВМ/на шахті
«Ювілейна» ДХК «Павлоградвугілля» правонаступником  якої
є  ВАТ  «Павлоградвуглілля».

При виконанні трудових обов»язків 13 березня 2000 року одержав
трав­му лівої ноги-відкритий перелом обох кісток лівої голені зі зміщен­ням
згідно акту розслідування форми Н-1 №
НОМЕР_1.

Згідно первинного висновку МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_1 року йому було
встановлено 65% стійкої
втрати профпрацездатності та 2
групу інва­лідності з послідуючим переоглядом ІНФОРМАЦІЯ_2 року з
встановлен­ням 3 групи
інвалідності та 35% стійкої
втрати професійної працезда­тності
безстроково.

Згідно ст.12
Закону України «Про охорону праці»від 14
жовтня 1992

року ,який
діяв на момент встановлення йому профзахворювання та

встановлення        йому
МСЕК        стійкої                  втрати            профпрацездатності, відшкодування моральної шкоди
проводиться власником,якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до
моральної втрати потерпілого,порушення його нормальних життєвих
зв»язків,вимагають від нього додаткових
зусиль   для  організації
свого  життя.

Під моральною втратою потерпілого вважаються
страждання,заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу,що
призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок
і бажань,погіршення відносин з оточуючими людьми,інших негативних  наслідків
морального  характеру.

Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати
потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди, визначається
законодавством.

Згідно п.11
Правил відшкодування власником підприєства,установи і організації   або
уповноваженим  ним  органом
шкоди,заподіяної   працівни-

2

кові ушкодженням здоров»я,пов»язаним з виконанням ним
трудових обов»язків»,затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 472
від 23 червня 1993 року з послідуючими змінами та доповненнями,в редакції
вказаного пункту 11 Правил на момент травмування,та встановлення стійкої втрати
працездатності моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про
характер моральної втрати чи висновком ме-дичних органів у вигляді одноразової
грошової виплати або в іншій матеріальній формі,розмір якої визначається в
кожному окремому випадку  на  підставі
рішення  суду.

Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати
двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких
виплат.

З врахуванням викладеного позивач вважає відповідальним
за спричине­ну йому моральну шкоду є ВАТ «Павлоградвугілля»,як правонаступник
ДВАТ «шахта «Ювілейна» де він одержав травму з вини відповідача,який не
забезпечив йому безпечні умови праці, він втратив після травми 65%     профпрацездатності   та  2
групу
інвалідності.

Позивач
вважає,що факт заподіяння йому моральної шкоди наяв­ний, оскільки: він первинно
на 65% втратив професійну
працездатність в працездатному віці,йому встановлено 2 групу
інвалідності,в нього пошкоджено ліву ногу,що спричиняє йому фізичні та моральні
страждання, він відчуває незручності в повсякденному житті ,змушений терпіти
фізичні болі та моральні страждання ,відчувати
себе неповноцін-ною  людиною  як
вдома  так  і
перед  сторонніми    людьми.

Всі   вказані
ним     факти   та
обставини  призводять   до
значних  моральних страждань   та
переживань,значним   чином   змінили
ритм   та   порядок
його життя,порушили  його  нормальні
життєві  зв»язки   ,   для
чого  він  повинен прикладати  значні
додаткові  зусилля  для
продовження  свого  життя. Позивач  оцінює
свою  моральну  шкоду
в     75000гривень.

Позивач вважає,що ним не пропущений строк для звернення
до суду за

захистом порушених прав, як трьохмісячного строку та і
трьохрічно-

го,оскільки його спір з відповідачем не відноситься до
чисто трудо­

вих спорів,а в відповідності до ст.83 ЦК України 1963 року/ст.268

ЦК України 2003
року/ до вимог про відшкодування моральної шкоди,як

до інших вимог,що випливають із порушення особистих
немайнових

прав,позовна
давність  не  поширюється.

А якщо суд вважає,що ним пропущений строк для звернення
до суду він просить його поновити,оскільки його моральні страждання мають по­стійний
характер по цей час,він постійно знаходиться на лікуван-ні, несе  фізичні
та  моральні  страждання.

Представник відповідача ВАТ «Павлоградвугілля» позов
ОСОБА_1 не визнала ,пояснивши
суду що позивачу моральна шкода не призначалась і не виплачувалась , поскільки
доказів наявності моральної шкоди
позивачем  не  надано,

позивач про
виплату йому моральної шкоди не звертався,не навів доказів спричинення йому
моральної шкоди,в чому вона виявляється,не навів доказів порушення трудового
законодавства зі сторони роботодавця,що
призвели  до  спричинення
моральної  шкоди,в  суд
звернувся  з  по-

з

зовом лише в
листопаді 2006 року,тобто
з пропуском трьохмісячного строку з дня встановлення йому органами МСЭК стійкої втрати
праце-здатності в порушення п.3,16
постанови Пленуму Верховного Суду Укра-їни від 31 березня 1995
года № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування
моральної/немайнової/ шкоди» зі змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року № 5.Крім того
висновку МСЭК про
спричинення позивачу моральної шкоди немає. Просить   в
задоволенні  позову  відмовити.

Представник третьої особи ВВД ФССНВУ в місті
Першотравенську позов не  визнала  повністю
з  тих  же
підстав,що  і     представник  відповідача.

Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи
суд вважає встановленими  слідуючі  обставини.

Згідно ст.12
Закону України «Про охорону праці»від 14
жовтня 1992 року ,який діяв на
момент травмування позивача та встановлення йому первинною МСЕК стійкої втрати
профпрацездатності,відшкодування мора­льної шкоди проводиться власником,якщо
небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати
потерпілого,порушення його норма­льних життєвих зв»язків,вимагають від нього
додаткових зусиль для організації  свого  життя.

Під моральною втратою потерпілого вважаються
страждання,заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу,що
призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх зви­чок
і бажань,погіршення відносин з оточуючими людьми,інших негатив-них  наслідків
морального  характеру.

Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати
потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається
законодавством.

Згідно п.11 Правил відшкодування власником підприємства,установи
і організації або уповноваженим ним органом шкоди,заподіяної працівникові
ушкодженням здоров»я,пов»язаним з виконанням ним трудових
обов»язків»,затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23
червня 1993 року з послідуючими змінами та доповненнями,в редакції вказаного
пункту 11 Правил на момент травмування, та встанолення стійкої втрати
працездатності моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про
характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової
грошової виплати або в іншій матеріальній формі,розмір якої визначається в
кожному окремому випадку  на  підставі
рішення  суду.

Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати
двохсот

мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших
будь-яких

виплат.

Починаючи з 03
жовтня 1997 року,тобто
до одержання позивачем травми

13 березня 2000 року та
встановлення йому первинно ІНФОРМАЦІЯ_1
ро­

ку 2
групи інвалідности та 65
% стійкої втрати професійної праце­

здатності             п.11
Правил відшкодування змінений в частині розміру

відшкодування моральної шкоди і не може перевищувати 150 неоподат­

кованих мінімумів доходів громадян,тобто відносно
позивача поширю­

ється   дія
п.11   Правил   відшкодування   шкоди
в   редакції   від   03
жовтня

4

1997 року і
розмір відшкодування йому моральної шкоди повинен скла­дати не менше 150 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян,а не 200  мінімальних
заробітних  плат.

З врахуванням викладеного суд вважає відповідальним за
спричинену позивачеві ОСОБА_1 моральну шкоду є ВАТ «Павлоградвугілля»,як
правонаступник ДВАТ «шахта «Ювілейна» де позивач отримав травму,який не
забезпечив йому безпечні умови праці,який стійко втратив 65 % професійної
працездатності з ІНФОРМАЦІЯ_1
року та 2 групу
інвалід­ності з переоглядом 08
квітня 2002 року,та
від ІНФОРМАЦІЯ_2 року з
встановленням 3 групи
інвалідності та 35% стійкої
втрати профе­сійної  працездатності  безстроково.

Суд вважає,що факт заподіяння позивачеві моральної шкоди
наяв­ний, оскільки: він первинно на 65%
втратив професійну працездатність в працездатному віці,йому встановлено 2 групу
інвалідності ,в нього пошкоджено ліву ногу , що спричиняє йому фізичні та моральні страждання, він
відчуває незручності в повсякденному житті ,змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання ,відчувати себе
неповноцінною  людиною  як
вдома  так  і
перед  сторонніми    людьми.

Всі вказані ним факти та обставини призводять до значних
моральних страждань та переживань,значним чином змінили ритм та порядок його
життя,порушили його нормальні життєві зв»язки , для чого він повинен прикладати  значні
додаткові  зусилля  для
продовження  свого  життя.

Обговорюючи
розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди суд враховує характер та об»ем
його фізичних,душевних ,психічних
страж­дань від одержаної травми на виробництві , тривалості лікування після нього,встановлення 2 групи
інвалідності в працездатному віці,втрату добре оплачуваної роботи,втрату
можливості його повної трудової та соціальної реабілітації ,що призвело до
значних тяжких змін його життєвих зв»язків,що потребує від нього додаткових
зусиль для орга­нізації свого життя ,
суд вважає,що в відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 потрібно стягнути з
відповідача в розмірі 2500
гривень з врахуванням вказаних ним та встановлених судом обставин характеру
спричиненої моральної шкоди позивачу,та виходячи з міркувань розум­ності,
виваженості  та  справедливості.

Суд вважає можливим поновлення позивачу пропущенного ним з поваж­

них причин            строку
для звернення до суду за захистом своїх

прав,оскільки він є інвалідом праці,змушений постійно лікуватися від

одержанного на виробництві
професійного захворювання ,його фізичні

та моральні страждання носять постійний безперервний та продовжува­

ний  характер.

З врахуванням
викладених обставин суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди
незалежно від наявності чи відсутності з цього приводу висновку МСЕК,яку
повинен відшкодувати позивачу відповідач як одну із передбачених Законом
України «Про охорону праці»  видів  відшкодування
шкоди

5

На підставі
викладеного,керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215 ЦПК України,ст.73
ЦПК України,ст.267 ЦК
України, ст.12 Закону
України «Про  охорону  праці»
від     14
жовтня   1992
року,суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1
поновити пропущений з поважних причин строк
для  звернення  до
суду    за  захистом
своїх  прав.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства
«Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1
в відшкодування моральної шкоди 2500/дві
тисячі  п»ятсот/гривень

В  задоволенні  решти
позовних  вимог  відмовити.

Стягнути
з відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» судовий  збір
у  розмірі  17/сімнадцять/гривень.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви  про
апеляційне  оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду в
апеляційний суд Дніп­ропетровської області може бути подано через
Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протя­гом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження,з одночасним відправленням
її копії до апеляційного суду Дніпропетров­ської  області.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви

про    апеляційне             оскарження,якщо                   скарга                        подається               у

строк,встановлений  для
подання  заяви  про
апеляційне  оскарження.