Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Святошинського районного суду м.Києва від 6 червня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду м.Києва від 21 грудня 2006 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання недійсним попереднього договору та стягнення завдатку, посилаючись на
те, що 16 вересня 2004 року він уклав з відповідачем попередній договір, за
умовами якого повинен був в майбутньому купити у відповідача будинок, і в той
же день передав ОСОБА_2 завдаток в сумі 5941 грн.; проте зазначений попередній
договір є недійсним, так як датою укладення основного договору було зазначено
“28.01.2004 року”, тобто строк, що вже сплинув; таким чином, в попередньому
договорі фактично не визначена дата укладення основного договору, а отже не
було досягнуто згоди по такій істотній умові. Позивач просив визнати недійсним
попередній договір від 16 вересня 2004 року та стягнути завдаток в сумі         5941 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 6
червня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 21
грудня 2006 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати ухвалені в
справі судові рішення та задовольнити його позов, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що відмовляючи в
задоволенні позову, суд виходив із того, що відсутні передбачені законом
підстави для визнання попереднього договору недійсним, дії відповідача після
укладення попереднього договору підтверджували його волевиявлення на укладення
основного договору, зазначення в попередньому договорі датою укладення
основного договору “28.01.2004 року” є механічною помилкою нотаріуса, з чим
погодився й позивач в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом                ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним попереднього договору та стягнення завдатку, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 6 червня 2006 року
та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 21 грудня 2006 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1             Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін