АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
______________________________ у м. ФЕОДОСІЇ_______________________________
Справа №
22-ц-117-Ф /07                                              Головуючий першої інстанції Терентьєв A.M.
Суддя доповідач Ломанова Л.О.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року січня
місяця 11 дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії в складі:

головуючого -
судді               Ломанової Л.О.,

суддів                                      Соболюка М.М.,

Мудрової В.В.

при секретарі                         Цендрі О.М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Асоціація
Таір», ПП ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення неустойки,
відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Феодосійського міського суду від 17.10.2006
року -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся в суді з позовом до ТОВ «Асоціація Таір», ПП ОСОБА_2 про захист прав
споживачів, стягнення неустойки за ненадання у користування аналогічного товару
замість неякісного, в розмірі 2892
грн, 56 коп.,
відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000
грн.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що 17.01.2004
року позивач придбав у магазині «Таір» у м. Феодосії, у ПП ОСОБА_2, відеомагнітофон
«Панасонік» вартістю 836
грн. Рішенням Феодосійського міського суду від 12.01.2006 року було
встановлено, що під час гарантійного строку експлуатації у зазначеному
відеомагнітофоні виявилися недоліки, магнітофон протягом 333 днів знаходився
в ремонті і був повернений йому лише 15.12.2005
року. За проведення ремонту з порушенням
строків, встановлених законом, з магазина «Таір» і ТОВ «Асоціації Таір» була
стягнена неустойка у розмірі 2783
грв.88 коп.

Позивач вважає, що на час гарантійного ремонту відеомагнітофону неналежної якості,
відповідачі повинні були надати йому аналогічний відеомагнітофон для
тимчасового користування, що передбачено частиною 7 статті 14 Закону України
«Про захист прав споживачів» (в редакції 1991
року з наступними змінами) і частиною З статті 709 Цивільного
кодексу України.

10 січня 2005 року ПП ОСОБА_2
надав йому в тимчасове користування не відеомагнітофон, а відеоплеєр, чим порушив
його права. Зазначений відеоплеер він повернув продавцю 25.02.2005 року, як такий,
що його не влаштовує.

Вважає, що
оскільки вимоги закону відповідачами належним чином виконані не були, вони
повинні сплатити йому неустойку в розмірі 1
% від вартості відеомагнітофона, за кожний день затримки надання в тимчасове
користування аналогічного товару. Вказаний період позивач розраховує з 03.01.2005 року до 15.12.2005 року, тобто за 346 днів, що складає
2892 грн. 56 коп.

Крім того,
позивач вважає, що неправомірними діями відповідачів йому спричинена моральна
шкода, оскільки він займається спортом, складає прогнози спортивних змагань,
робить ставки у букмекерських конторах, для чого йому необхідно здійснювати записи спортивних телепрограм. Відсутність
відеомагнітофону позбавила його
можливості  займатися такою
діяльністю,  що  спричинило
йому моральні страждання, які він оцінює в розмірі 5000 грн.

Рішенням
Феодосійського міського суду від 17.10.2006
року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Суд дійшов висновку, що згідно пункту 7 статті 14 Закону України «Про захист прав
споживачів», на письмову вимогу споживача, на час ремонту йому надається товар
аналогічної марки, незалежно від моделі. Суд встановив, що ОСОБА_1 з письмовою
заявою про надання на час ремонту відеомагнітофону аналогічного товару не
звертався.

Суд також дійшов
висновку про те, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення
до суду з позовом, який передбачений статтею 258 Цивільного кодексу України - 1 рік, а також підстав для задоволення позову про
відшкодування немайнової шкоди судом не встановлено.

На рішення
Феодосійського міського суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції і
направити справу на новий розгляд.

Апелянт вважає,
що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, судом не дана
належна оцінка тому, що йому на період гарантійного ремонту відеомагнітофону був наданий відеоплеєр, який не
має необхідних функцій для запису телепрограм. Апелянт також вважає, що
суд неправомірно відмовив у задоволенні його позову про стягнення моральної
шкоди, оскільки зазначена шкода спричинена йому придбанням товару неналежної
якості.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення позивача та представника відповідача -ТОВ «Асоціація Таір», колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.

З матеріалів
справи вбачається, що ремонт відеомагнітофону «Панасонік» проводився тривалий
час, за що на користь ОСОБА_1 з магазина «Таір» і ТОВ «Асоціації Таір» стягнута
неустойка рішенням Феодосійського міського суду від 12.06.2006 року, яке
набрало законної сили (а.с, 7).

Колегія суддів
вважає, що спірні правовідносини виникли з договору купівлі продажу, укладеного
17.01.2004 року і
регулюються пунктом 7 статті 14 Закону України
«Про захист прав споживачів» в редакції 1991
року (з наступними змінами) і частиною 3 статті 709
Цивільного кодексу України.

З вказаної норми
Закону вбачається, що за письмовим звернення споживача на час ремонту йому
надається товар аналогічної марки (моделі, модифікації) незалежно від моделі.

Судом
встановлено, що за усним зверненням ОСОБА_1 продавцем йому був наданий
відеоплеєр в тимчасове користування на період ремонту відеомагнітофону, що
підтверджено його заявою від 10.01.2005
року та відповідною розпискою. Судом також встановлено, що 25.02.2005 року вказаний
відеоплеєр був повернутий в магазин «Таір»
у м. Феодосії. Доказів того, що в період з 25.02.2005 року по 15.12.2005
року ОСОБА_1 звертався до ПП ОСОБА_2 або ТОВ «Асоціація Таір» з заявою про
надання йому саме відеомагнітофону, а не відеоплеєру, суду не надано.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів неустойки в розмірі 1% від вартості
відеомагнітофону за кожен день затримки надання в користування товару
аналогічної марки, замість неякісного. Колегія суддів також погоджується з висновками
суду про те, що позивачем пропущений строк звернення до суду про стягнення
неустойки, визначений пунктом 1 частини 2
статті 258 Цивільного
кодексу України протягом 1
року.

З матеріалів
справи вбачається, що з зазначеним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду у червні 2006 року, а
правовідносини, на підставі яких він вимагає
стягнення неустойки, виникли у січні
2005 року, з того часу, як позивачу
стало відомо про порушення його права на отримання аналогічної речі
замість неякісної, на період ремонту. Тобто,
строк позовної давності про стягнення неустойки сплинув у січні 2006 року.

Не можна
погодитись з доводами апеляційної скарги про невідповідність вимогам чинного
законодавства висновків суду про відмову у задоволенні позову про стягнення
моральної шкоди. Статтею 3
Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції 1991 року з
наступними змінами), якою регулюються спірні правовідносини, передбачено, що
стягнення моральної (немайнової) шкоди проводиться за умовами, коли вказана
шкода спричинена небезпечними для життя та здоров'я людей товарами. Доказів
спричинення шкоди життю та здоров'ю позивача, внаслідок неякісності
відеомагнітофону, придбаного у магазині «Таір» м. Феодосії у 2004 році, суду не
надано.

Не встановлено їх і під час розгляду справи судом
апеляційної інстанції.

В обґрунтування
вимог про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 посилається
на те, що був порушений його звичайний життєвий уклад, він не міг брати участі
у складанні прогнозів спортивних змагань, робити ставки у букмекерських конторах.
Однак, вказані обставини не можна вважати небезпечними для життя позивача та
його здоров'я, в зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову
про стягнення моральної шкоди.

Підстав до
задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції
колегія суддів не вбачає.

Керуючись
статтями 303 і 308 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.
Рішення Феодосійського міського суду від 17.10.2006
року - залишити
без змін. Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців.