Справа №2-62/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
лютого   2007 року Кельменецький районний
суд Чернівецької області у складі:

головуючого
- судді:                                                Харабари
І.В.

при секретарі:                                                           Дєдовій B.C.

за участю позивачки:                                               ОСОБА_1

представника відповідача:                                       Телешмана
І.Г.

розглянувши в
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комарівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області про
визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала
до суду позовну заяву, в якій просить визнати за нею право власності на
самочинно збудовані споруди, а саме житловий будинок позначений в інвентарній
справі доданій до позовної заяви літерою „А-І" вартістю 13559 гривень,
літню кухню позначену літерою „Б" вартістю 10999 гривень, ворота позначені
№1 вартістю 1366 гривень, огорожу із каменю черепашнику позначену №2 вартістю
1309 гривень, огорожу із штахетнику позначену №3 вартістю 739 гривень, ґанок
позначений літерою „б' " вартістю 28 гривень, ґанок позначений літерою „б"
" вартістю 28 гривень, що знаходяться АДРЕСА_1, загальна дійсна вартість
яких становить 28028   гривень.

Представник
відповідача сільський голова с. Комарів Кельменецького району Телешман І.Г.
позов визнав з тих підстав, що ОСОБА_1 згідно договору оренди, який був
укладений 29 грудня 2006 року між позивачкою та Комарівською сільською радою, є
користувачем земельної ділянки, яка знаходитьсяАДРЕСА_1, на якій розташовані самочинно збудовані споруди, які
залишились після смерті ОСОБА_2. Комарівська сільська рада, як власник
цієї земельної ділянки не заперечує щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на
самочинне будівництво. Визнання позову не суперечить закону та не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Позивачка
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та обґрунтовуючи їх
посилалася на те, що господарство, яке розташоване АДРЕСА_1 було побудоване у
60-х роках минулого століття нею та її покійним чоловіком ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину оскільки
проживала у спадковому господарстві, однак не
змогла оформити свої спадкові права на будинок   та

2

інші  споруди,
які  залишилися  після смерті
ОСОБА_2,  поскільки  вони
виявилися самочинним будівництвом.

29 грудня 2006
року позивачка уклала із Комарівською сільською радою Кельменецького району Чернівецької області договір оренди земельної
ділянки площею 0,25 Га, яка розташована АДРЕСА_1, на якій розміщене
вищевказане самочинне будівництво. Позивачка, як користувач земельної ділянки,
на якій розташоване самочинне будівництво
просить визнати за нею право власності на вищевказані самочинно
збудовані споруди.

Представник
відповідача сільський голова с
Комарів Кельменецького району Телешман І.Г. в судовому засіданні пояснив,
що ОСОБА_1 згідно договору оренди, який був укладений 29 грудня 2006 року між
позивачкою та Комарівською сільською радою, є користувачем земельної ділянки,
яка знаходиться АДРЕСА_1, на якій розташовані
самочинно збудовані споруди, які залишились після смерті ОСОБА_2 Комарівська
сільська рада, як власник цієї земельної ділянки не заперечує проти визнання за
ОСОБА_1 права власності на самочинне будівництво, яке розташоване за
вищевказаною адресою. Самочинно збудовані споруди не порушують права інших
осіб.

Судом встановлено,
що 29 грудня 2006 року позивачка ОСОБА_1 уклала з Комарівською сільською радою
Кельменецького району Чернівецької області договір оренди земельної ділянки
розміром 0,25 Га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель,
яка розташована АДРЕСА_1 строком на один рік. Таким чином позивачка згідно ст.
93 ЗК України є її користувачем. На даній земельній ділянці знаходяться
житловий будинок, сарай та інші споруди, які зазначені у зведеному акті
інвентарної справи, а саме житловий будинок позначений в інвентарній справі
доданій до позовної заяви літерою „А-І" вартістю 13559 гривень, літня
кухня позначена літерою „Б" вартістю 10999 гривень, ворота позначені №1
вартістю 1366 гривень, огорожа із каменю черепашнику позначена №2 вартістю 1309
гривень, огорожа із штахетника позначена №3 вартістю 739 гривень, ґанок
позначений літерою „б' " вартістю 28 гривень, ґанок позначений літерою
„б" " вартістю 28 гривень, загальна дійсна вартість яких становить
28028 гривень, які були побудовані без
належного дозволу та належно затвердженого проекту, тобто самочинно.
Дане самочинне будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує права
інших осіб, а також санітарні та екологічні норми і правила.

Визнання
представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права та
інтереси інших осіб.

Згідно ч.5 ст.
376 ЦК України,
на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним
право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Враховуючи
наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за нею
право власності на житловий будинок та господарські і побутові споруди, які
розташовані АДРЕСА_1.

3

Керуючись ст. ст. 376, 392 ЦК України, ст. ст. 3, 8, 10, 15,
79, 88, 130, 174, 213, 214, 215 ЦПК України ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовані житловий будинок та інші
споруди, які зазначені у зведеному акті інвентарної справи та розташовані
АДРЕСА_1, а саме на житловий будинок позначений в інвентарній справі доданій до
позовної заяви літерою „А-І" вартістю 13559 гривень, літню кухню позначену
літерою „Б" вартістю 10999 гривень, ворота позначені №1 вартістю 1366
гривень, огорожу із каменю черепашнику позначену №2 вартістю 1309 гривень,
огорожу із штахетнику позначену №3 вартістю 739 гривень, ґанок позначений
літерою „б' " вартістю 28 гривень, ґанок позначений літерою „б"
" вартістю 28 гривень, загальна дійсна вартість яких становить 28028   гривень.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо буде
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення
суду набере законної після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набере законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Кельменецького районного суду. Апеляційна скарга на
рішення може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Кельменецький
районний суд.