Головуючий у 1 інстанції - Березкін О.В. Доповідач -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 січня 2007 р. Апеляційний суд Донецької області
в складі:

головуючого судді:                                   Бугрим Л.М.

суддів:                                                       Олєйникової Л.С.

Зінов'євої А.Г.

при секретарі:      Іванові
В.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в м. Єнакієве на рішення Єнакіївського міського суду
від 6 листопада
2006 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Єнакієве (далі Фонд) про
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 р.
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на
протязі тривалого часу він працював у галузях вугільної промисловості на підземних роботах. У зв'язку з виконанням
службових обов'язків у шкідливих умовах, він отримав професійне
захворювання - хронічна радикулопатія, за яким на підставі висновку МСЕК від 25
березня 2003 р. йому вперше було встановлено 50% втрати професійної
працездатності та третю групу інвалідності. У зв'язку з наявністю пошкодження
здоров'я він змушений додавати зусиль для влаштування свого життя та побуту, що
завдає йому моральні страждання, на відшкодування яких просив стягнути грошову
компенсацію у розмірі 80000 грн.

Рішенням Єнакіївського міського суду від 6 листопада 2006 року позов
ОСОБА_1 було задоволено частково: з відповідача на його користь було стягнуто
грошову компенсацію у розмірі 20000 грн.

Не погодившись з рішенням суду Фонд соціального страхування приніс
апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати як таке, що не
відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, яким
суд дав неправильну правову оцінку. Просили постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач
посилався на те, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної
шкоди, наявність якої, зокрема, повинна бути підтверджена висновком МСЕК. Крім
того, Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 р." дію норм
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", які передбачають відшкодування моральної шкоди
зупинено. Також вважають, що позивачем порушено строки, передбачені ст. 233
КЗПП України для звернення за захистом порушеного права, а відповідно до вимог
ст. 237-1 КЗПП України, оскільки позивач отримав професійне захворювання у
зв'язку з неналежними умовами праці, то моральну шкоду йому повинно відшкодувати
підприємство.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав і
просив її задовольнити у повному обсязі.

2

Позивач проти апеляційної скарги заперечував, просив її
відхилити, а рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши матеріали
цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні за таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно
встановив правовідносини, які склалися між сторонами, але стосовно розміру
грошової компенсації, у супереч діючому законодавству, не дав належної оцінки
представленим доказам.

Згідно наданим доказам, позивач дійсно тривалий час
працював в галузях вугільної промисловості на підземних роботах. У зв'язку з
виконанням службових обов'язків у шкідливих умовах, він отримав професійне
захворювання - хронічна радикулопатія, за яким на підставі висновку МСЕК від 25
березня 2006 р. йому вперше було встановлено 50% втрати професійної працездатності
і третю групу інвалідності.

Відповідно до вимог ст. 21
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили
втрату працездатності", при настанні страхового випадку Фонд соціального
страхування зобов'язаний у встановленому законом порядку сплатити грошову
компенсацію за моральну шкоду при наявності факту її заподіяння.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 і стягуючи
на його користь грошову компенсації у розмірі 20000 грн., суд обґрунтував такий розмір тим, що наявність
захворювання завдає позивачу моральні страждання. Порушені його нормальні
життєві стосунку, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого
життя та побуту, він не може виконувати високооплачувану роботу.

При цьому суд не врахував, що позивачу встановлено лише 3-ю групу
інвалідності, яка обмежує його професійну працездатність, йому заборонено
виконувати тяжку фізичну роботу, щодо виконання високооплачуваної роботи, то
він обмежень не має.

Таким чином, приведені судом доводи не давала підстав для стягнення
грошової компенсації у розмірі 20000
грн.

Крім того, при визначенні грошової компенсації необхідно виходити з
принципу розумності та достатності, а також розміру страхової виплати,
передбаченого ч. 3 ст. 34
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з наведеного і враховуючи надані позивачем докази в обгрунтування
вимог (діагноз, процент втрати працездатності, наслідки, тощо), суд апеляційної
інстанції вважає за можливе зменшити суму грошової компенсації до 15000 грн.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи
Фонду про те, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної
шкоди, яка у даному випадку повинна бути підтверджена висновком МСЕК.
Відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена
висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди,
оскільки стан здоров'я потерпілого погіршено. Обов'язкове ж призначення МСЕК з
приводу встановлення факту спричинення моральної шкоди передбачається у випадку
відсутності вищевказаних доказів.

Безпідставні також посилання Фонду на Закон України „Про
Державний бюджет України на 2006
p.", яким
призупинено дію норм Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", які передбачають відшкодування
моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, оскільки таке зупинення не
позбавляє постраждалих права на відшкодування моральної шкоди. Крім того
відповідних змін до вказаних норм Закону внесено не було, а кошти, які
надходять до Фонду, не є бюджетними.

Апеляційний суд також не може прийняти до уваги посилання
відповідача на порушення строків звернення до суду, передбачених ст. 233 КЗПП України,
оскільки правовідносини є тривалими і дана норма закону на них не
розповсюджується. Крім того, в трудових правовідносинах з Фондом позивач не
знаходився.

3

Щодо посилань на ст. 237-1 КЗПП України, то вони також безпідставні, оскільки нещасний

випадок з позивачем стався в період
дії Закону України „Про загальнообов'язкове державне

соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які

спричинили втрату
працездатності", яким обов'язок відшкодування моральної шкоди покладено

саме на Фонди.                                                                                                      V'

Таким чином, при постановлені
рішення судом першої інстанції було зроблено висновок, який не відповідає
фактичним обставинам справи, що відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
є підставою для зміни рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-304,
307 ч.1 п.3 309 ч.1 п.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в м. Єнакієве задовольнити частково.

Рішення Єнакіївського міського суду від 6 листопада 2006 року змінити.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Єнакієве на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди грошову
компенсацію у розмірі 15000
(п'ятнадцять тисяч) грн..

Головуючий:

Рішення суду набирає законної сили з дня його
проголошення, але може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
чинності