У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши                        11
квітня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 2 серпня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - житлово-експлуатаційна контора № 10,
про визначення порядку користування жилим приміщенням, вселення, усунення
перешкод в користуванні квартирою та визнання права власності на частину
квартири,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 1991 року знаходилася з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина.

У 1996 році у зв'язку з
приватизацією квартири вони набули право власності кожний на 1/3 частку
зазначеного приміщення.

Після розірвання шлюбу та
повернення відповідача з місць позбавлення волі він чинить перешкоди у
користуванні спірною квартирою, в зв'язку з чим вона просила  визначити порядок користування жилим
приміщенням, вселити, усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою.

У процесі розгляду справи позивачка
доповнила свої вимоги, просила визнати право власності на частину спірної
квартири - кімнату площею 22,8 кв. м.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 2 серпня 2005 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2007 року, позов
задоволено частково, визначено порядок користування спірною квартирою, виділено
в користування позивачці та її сину
кімнату площею 22, 8 кв. м., в користування відповідача - кімнату площею
13,2 кв. м, інші приміщення залишено в спільному користуванні; зобов'язано
відповідача не чинити перешкоди позивачці та її сину в проживанні у зазначеній
квартирі.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1  посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
невідповідність висновків судів обставинам справи  та ставить питання про скасування вказаних
судових рішень і ухвалення нового рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої  інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з
ним, виходили з того, що відповідач чинить
позивачці перешкоди в користуванні квартирою, 2/3 частини якої згідно із
свідоцтвом про право власності на житло належать позивачці з сином; кожен  із  співвласників
має  право  на
надання  йому  у володіння та користування тієї частини
спільного майна  в  натурі, яка відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - житлово-експлуатаційна контора № 10, про визначення порядку
користування жилим приміщенням, вселення, усунення перешкод в користуванні
квартирою та визнання права власності на частину квартири за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 2 серпня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області
від 25 січня 2007 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                           А.Г.
Ярема