Справа № 2-259
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМУКРАЇНИ

29 січня 2007 року                                                                  Рівненський        районний        суд

Рівненської області в особі:

судді Красовського О.

при секретарі Рижко О.

з участю
представника позивача - адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне
(заочний розгляд) справу за позовом ОСОБА_2
до   ОСОБА_3   про
усунення перешкод у користуванні майном, належним на праві володіння, -

встановив:

Позивачка
зазначає, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 24 жовтня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4., реєстровий № НОМЕР_1, та
зареєстрованого в державному реєстрі НОМЕР_2,
на праві володіння їй належить земельна ділянка площею 0,019 га, яка
розміщена на землях Новоукраїнської сільської ради Рівненського району
Рівненської області. Згідно план-схеми, що є невід'ємною частиною договору
оренди, належна позивачці на праві володіння земельна ділянка межує, зокрема,
із землями відповідача. Сторони являється членами садового товариства
"Льонок".

Відповідач
своїми діями створює перешкоди у користуванні майном, а саме: встановив огорожу
та замок на дверцятах огорожі, що унеможливлює використання позивачкою
земельної ділянки. Також не допускає позивачку на цю земельну ділянку. Свої дії
він пояснює тим, що на встановлення огорожі та замка він отримав дозвіл від
садового товариства "Льонок".

Позивачка
зазначає, що ці дії відповідача не відповідають принципу добросусідства,
встановленого ст. 103 ЗК
України. Також посилається на ст. 49
Закону України „Про власність". Позивачка вважає, що обов'язком
власника (володільця) майна не є доказування неправомірності дій відповідача.
Вони передбачаються такими, доки сам відповідач
не доведе правомірність своєї поведінки. Зважаючи на пункти 3, 4 частини 2 ст. 16,
ст. 391, ст. 396 ЦК України, ст. ст. 48, 49 Закону України "Про
власність", ст. 103 ЗК України, позивачка просить суд винести рішення,
яким зобов'язати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні позивачкою
прав користування належною їй на праві володіння земельною ділянкою, шляхом
знесення за рахунок відповідача огорожі та зняття замка.

Представник
позивачки підтримав позов. При постановленні судом рішення просить також
врахувати положення статтей 13,
15, 319 ЦК України; статті 48
Закону України «Про власність».

Відповідач не
з'явився в судове засідання. Про час справи відповідач був повідомлений
належним чином, шляхом поміщення оголошення в газеті „Вісті Рівненщини".
Від сторони не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч.
1 ст. 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і
від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення
справи.

Суд вважає, що
по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів.
Представник позивачки не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши учасників
судового процесу, дослідивши подані стороною докази, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення.

Відповідно до
статті 10 ЦПК
України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до
статті 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір.

Відповідно до
частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Як встановлено в
судовому засіданні, позивачка є користувачем земельної ділянки розміром 0,019
га, що на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району
Рівненської області.

Правова основа
для користування земельною ділянкою - договір оренди земельної ділянки від 24
жовтня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного
нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4, реєстровий № НОМЕР_1, та зареєстровано в Рівненській
регіональній філії Центру ДЗК НОМЕР_2.

Відповідач
своїми діями створює позивачці перешкоди у користуванні майном, а саме:
встановив огорожу та замок, що унеможливлює використання позивачкою її
земельної ділянки.

Згідно до
інформації, наданої Новоукраїнською сільською радою Рівненського району
Рівненської області за №
НОМЕР_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, користується земельною ділянкою за № НОМЕР_4 в садовому товаристві ІНФОРМАЦІЯ_2, площею 0,12 га. Садова
ділянка та садовий будинок належать йому на підставі договору купівлі-продажу,
з квітня 2004 року.
Громадянка ОСОБА_2. неодноразово зверталася до сільської ради з приводу
самовільного захоплення земельної ділянки площею 0,019 га ОСОБА_3. Скарга розглядалась в садовому товаристві
разом з членами правління в присутності вітчима ОСОБА_3, якому було
роз'яснено про неправомірні дії. Після цього замок був знятий, але через деякий
час замки були знову повішені.

Відповідно до
статті 13 ЦК
України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй актами цивільного
законодавства, при здійсненні яких особа зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб, а також додержуватися моральних засад
суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які
встановлені цією статтею суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми
правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Суд зважає на
наступні положення законодавства, які захищають права та охоронювані законом
інтереси позивачки.

Відповідно до
вимог ст. 15 ЦК
України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до
статті 16 ЦК
України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав
та інтересів можуть бути:

3)
припинення дії, яка порушує право;

4)
відновлення становища, яке існувало до порушення.

Суд може
захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором
або законом.

Стаття 2 Закону України
«Про власність» визначає, що кожен громадянин має право володіти, користуватися
та розпоряджатися майном особисто.

Частинами 1 та 2 ст. 319 Цивільного
кодексу України, та статтею 4
Закону України «Про власність» передбачено, що власник на свій розсуд
володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

В статті 48 Закону України
«Про власність» зазначається, що власник може вимагати усунення будь-яких
порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням
володіння.

Статтею 49 Закону України
«Про власність» передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо
інше не буде встановлено судом, третейським судом.

Суду не було
представлено доказів того, що вищевказаними судовими органами були прийняті
будь-які рішення, які б обмежували право позивачки володіти, користуватися та
розпоряджатися нерухомим майном.

З

Відповідно до
положень статті 391 ЦК
України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до
ст. 396 ЦК
України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього
права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК України.

Відповідно до
статті 103 ЗК
України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення,
при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається
найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове
забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані
не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням (неприпустимий вплив).

Таким чином, суд
дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

Відповідно до
статтей 84, 88 ЦПК
України, з відповідача на користь позивачки повинні бути стягнуті судові
витрати.

Керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 84, 88, 212,
214, 215, 217, 218, 225, 226 ЦПК України; ст.ст. 13,
15, 16, 319, 391, 396 ЦК України; ст. 103
ЗК України; ст.ст. 2,
4, 48, 49 Закону України «Про власність», суд, -

вирішив:

Позов задоволити
повністю.

Зобов'язати
відповідача ОСОБА_3 (1970
р.н., мешканця м. Рівне, АДРЕСА_1) усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2
прав користування належною їй на праві володіння земельною ділянкою, згідно
договору оренди земельної ділянки від 24 жовтня 2006 року, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_4,
реєстровий № НОМЕР_1, та зареєстровано в Рівненській регіональній філії Центру
ДЗК НОМЕР_2, площею 0,019 га, яка розміщена на землях Новоукраїнської сільської
ради Рівненського району Рівненської області, шляхом знесення за рахунок
відповідача огорожі та зняття замка (замків) з дверей огорожі.

Встановити строк
для знесення огорожі та зняття замка (замків) - протягом 10
днів з часу набрання рішенням суду законної сили.

Зобов'язати
відповідача ОСОБА_3 (1970
р.н., мешканця м. Рівне, АДРЕСА_1) не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_2
прав користування належною їй на праві володіння земельною ділянкою, що вище
зазначена.

Стягнути з
ОСОБА_3 (1970 р.н.,
мешканця м. Рівне, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 524 (п'ятсот двадцять чотири)
грн. 50 коп. - судові витрати.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача,
яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного
рішення.

Рішення набирає
законної сили через 10 днів з
дня проголошення, якщо його не буде оскаржено в апеляційному порядку. Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через
суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення може
бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку
подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У
випадку неподання заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк рішення
набуває законної сили після закінчення цього строку.

Якщо буде подано
заяву про апеляційне оскарження, але не подано в подальшому апеляційну скаргу в
20-денний строк, то рішення набирає законну силу.

СУДЦЯ:         О.КРАСОВСЬКИЙ