У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши                      19
червня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білозерського районного
суду Херсонської області від 26 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 25 квітня  2007
року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення стану земельної
ділянки, повернення частини земельної ділянки, відшкодування матеріальної і
моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що у 1994 році він отримав у власність в
порядку спадкування жилий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться на
земельній ділянці площею 0,0922 га.

Проведеним перевиміром
указаної  земельної ділянки встановлено,
що фактично розмір ділянки становить 0,0799 га.

Вважаючи, що відповідачка
самовільно використовує  частину  спірної земельної ділянки, просив позов
задовольнити.

Рішенням Білозерського районного
суду Херсонської області від 26 грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Херсонської області від 25 квітня  2007 року, в задоволенні позову відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1
посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права,
розгляд судом не всіх позовних вимог та ставить питання про скасування судових
рішень і передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У
відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з ним,  виходили з того, що позивач не надав
достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, не довів, що його права
порушено протиправними діями відповідачки, акт відводу спірної земельної
ділянки не видавався, в натурі земельна ділянка не відводилася, межі його
земельної ділянки в у встановленому законом порядку не визначені.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відновлення стану земельної ділянки, повернення частини земельної
ділянки, відшкодування матеріальної і моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 26
грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 25
квітня  2007 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги
матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема