Справа № 22ц
- 25/2007                                                                   Головуючий
1 інстанції - Лизенко І.B.
Категорія                                                                                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня
2007 р. Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Ступіної Я.Ю.

суддів: Темнікової В.І., Мартинюка В.І.

при секретарі: Ступак C.O.

за участю позивача ОСОБА_1

представників відповідача Іщука І.О., Збирита В.Є.,
ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луганську справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Лисичанського міського суду Луганської області від 29 червня 2006 р. по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ "Лисичанська нафтова
інвестиційна компанія" за участю третьої особи генерального директора ЗАТ
"ЛНІК" ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу про звільнення, зміну
запису в трудовій книжці та стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

Встановила:

Рішенням
Лисичанського міського суду Луганської області від 29.06.2006 р. в задоволені
позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній
скарзі позивач просив скасувати рішення суду у зв'язку з порушенням судом норм
матеріального і процесуального права та задовольнити його позов.

В судовому засіданні позивач
підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представники
відповідача та третьої особи заперечували проти доводів скарги, просили її
відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши позивача, представників відповідача та третьої
особи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відмовляючи
в задоволені позову, суд виходив з того, що позивач появився на роботі в
нетверезому стані, тому визнав наказ про звільнення законним.

Висновок суду є законним та обгрунтованим.

Як вбачається з
матеріалів справи і як встановлено судом, позивач знаходився з відповідачем у
трудових правовідносинах з ІНФОРМАЦІЯ_1, працював на посаді зливник-розливник.
Позивача було звільнено наказом відповідача від ІНФОРМАЦІЯ_2 за п.7 ст.40 КЗпП
України за появу на роботі в нетверезому стані в ніч з 8 на 9 березня 2006р.

Факт знаходження
позивача на роботі в нетверезому стані підтверджено поясненнями свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та протоколом медичного огляду від ІНФОРМАЦІЯ_3

Крім того, сам позивач ІНФОРМАЦІЯ_3 дав письмові
пояснення, з яких вбачається, що він не
заперечував проти такого факту, як не заперечував він і проти висновків
медичного огляду.

При оцінки доказів судом не було
порушено норми процесуального права.

Тому висновки суду є правильними.

Доводи апеляційної скарги позивача
не спростовують цих висновків.

Доводи скарги про те, що суд не взяв до уваги пояснення
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що він був
тверезим, є необгрунтованими, оскільки зазначені свідки таких пояснень
не надавали, а пояснювали про те, що вони явних ознак стану сп'яніння не
бачили. Крім того, свідок ОСОБА_9
пояснював, що від бригадира ОСОБА_5 він чув про нетверезий стан позивача.

Підстав недовіряти поясненням свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
у суда не було.
Тому ж сам позивач не зміг пояснити, чому зазначені свідки надають проти нього
такі пояснення і позивач не заперечував проти того, що бригадир ОСОБА_5 та
начальник дільниці ОСОБА_6 під час його роботи робили йому зауваження щодо його
стану.

Судом першої інстанції дана оцінка доводам позивача щодо незаконності
медичного висновку, яка є правильною.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити і залишити рішення суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області
від 29 червня 2006 р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак на неї може бути подано
касаційну скаргу протягом двох місяців з дня її проголошення безпосередньо до
Верховного Суду України.