Справа №
Головуючий 1 інстанції
Юр'єва A.M. Доповідач - Бородін М.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2007 року                                                                   м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого-судді - Бородіна М.М.

суддів - Гальянової І.Г.,
Ларенка В.І.,

при секретарі -
Сватенко Н.В. розглянувши у відкритому судовому засідання
в м. Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова
від 02 листопада 2006
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-я
особа -Харківська Універсальна
Біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним, усунення перешкод в
користуванні власністю; за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, 3-ті особа -
Опікунська рада Комінтернівського РВК м. Харкова, Харківська Універсальна Біржа про визнання договору купівлі-продажу недійсним, про
визнання права власності, -

встановила:

В березні 1999
року ОСОБА_1 звернулась у суд із позовною заявою до
ОСОБА_6, в якій просила усунути
перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили
право користування зазначеною квартирою.

При цьому посилалась на те, що спірна квартира належить їй на праві приватної власності згідно договору
купівлі-продажу, укладеного 21.03.1996 року на Харківській
Універсальній Біржі. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_6 зобов'язалась звільнити квартиру та виписатися із неї у
термін до 21.05.1996
року, проте в зазначений строк своїх зобов'язань не
виконала. Влітку 1996
року ОСОБА_6 звернулась
до ОСОБА_1 із проханням надати їй спірну квартиру у тимчасове користування,
завіривши її, що звільнить квартиру до кінця 1998 року, але своєї обіцянки не виконала і
продовжувала мешкати в ній.

Протягом розгляду справи по суті в суді першої інстанції позивачка
неодноразова уточнювала та доповнювала свої позовні вимоги. У зв'язку із смертю
ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2, яка правонаступника
після смерті своєї матері ОСОБА_6,
а також до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, 3-я особа
Харківська Універсальна Біржа та просила суд
визнати договір купівлі-продажу квартири, усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою,
виселивши ОСОБА_3, ОСОБА_4 із зазначеної квартири, посилаючись на те, що вона виконала всі умови
договору, передавши ОСОБА_6
гроші за придбану квартиру у сумі 200
000 000 карбованців, в той час як ОСОБА_6 умови зазначеної угоди не виконала.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримала в
повному обсязі і просила його задовольнити,
зустрічний позов не визнала, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу спірної квартири був
зареєстрований 21.02.1996 року
Харківською Універсальною Біржею та
повністю відповідав вимогам закону. Посилання
позивачів за зустрічним позовом на те, що ОСОБА_6 уклала
договір в результаті помилки, що була викликана тяжким розумовим захворюванням останньої, вважала такими, що не відповідають дійсності.

Відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яка діяла в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4,
позов ОСОБА_1 не визнали. ОСОБА_2 пояснила суду, що договір купівлі-продажу
спірної квартири було укладено в результаті
помилки, що була викликана тяжким розумовим
захворюванням ОСОБА_6,
оскільки остання не розуміла що
робить, де знаходиться, а грошей від
продажу квартири не отримувала. Крім того, при укладенні зазначеного договору купівлі-продажу не була
одержана згода Опікунської ради на відчуження квартири, чим було
порушено право неповнолітніх на той час
онуків ОСОБА_6,
що мешкали разом із нею в квартирі. Також не була дотримана форма укладення договору,
який повинен був бути нотаріально посвідчений.

Крім того, ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1, 3-я особа - Харківська Універсальна Біржа про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. При цьому посилалася на те, що вона є членом ЖБК
«Сучасник» та мешкає у кооперативній квартирі АДРЕСА_1, яка розташована на 4-му поверсі 5-ти поверхового будинку. Оскільки вона є інвалідом 1-ї групи
безстроково, а ліфту в будинку немає, то вона вирішила поміняти належну їй квартиру АДРЕСА_1
на квартиру на першому поверсі для
того, щоб користуватися інвалідною коляскою. З цього питання вона звернулась до
своєї родички ОСОБА_1, яка їй
пообіцяла вирішити це питання шляхом оформлення квартири на неї, ОСОБА_1, після чого вона підбере та придбає для ОСОБА_6 квартиру на першому поверсі, а до
того часу ОСОБА_6 буде проживати
в своїй квартирі. ОСОБА_6
21.03.1996 року
підписала договір купівлі-продажу
квартири, який було укладено на Харківський Універсальній Біржі, але грошей від
ОСОБА_1 не отримувала та квартира їй на першому поверсі не була надана, тому ОСОБА_6 разом
із двома своїми онуками продовжувала
мешкати у спірній квартирі. Крім того, при укладенні зазначеного договору не було отримано згоду Опікунської ради на
відчуження квартири, заяву про
продаж квартири до правління ЖБК «Сучасник» не писала, а також вона не давала розписки про отримання грошей від ОСОБА_1 від
продажу квартири.

ОСОБА_6
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судовому
засіданні співпозивачі зустрічний позов ОСОБА_6 підтримали та просили його задовольнити.

ОСОБА_5, представники 3-іх осіб Харківської Універсальної Біржі та Опікунської ради Комінтернівського РВК м. Харкова у
судове засідання не з'явились, просили суд розглянути
справу за їх відсутності.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02
листопада 2006
року в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-я особа - Харківська Універсальна Біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним, усунення перешкод
в користуванні власністю відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволений.

Поновлено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 строк для звернення до суду з позовом.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, зареєстрований Харківською Універсальною Біржею та сторони приведені у первісний стан.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6742
грн. 05 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 58 грн. 92 коп. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої
інстанції скасувати як незаконне та
необгрунтоване, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги про визнання договору
купівлі-продажу дійсним і усунення перешкод в користуванні власністю в повному
обсязі.

При цьому посилалася на те, що умови договору
купівлі-продажу спірної квартири
вона виконала в повному обсязі. Про надання чи купівлю для ОСОБА_6 іншої
квартири на першому поверсі вона обіцянок нікому не давала, в договорі такі умови не обумовлювались і письмово
ніде не закріплювались. Про те,
що онуки ОСОБА_6 зареєстровані і постійно поживають в цій квартирі вона не знала, а навпаки їй було відомо, що в 1994
році ОСОБА_2 разом із дітьми виїхала в іншу квартиру.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Встановлено, що договір купівлі-продажу квартири був
посвідчений товарною біржею 21 березня 1996 року. На той період часу в Україні діяв Цивільний Кодекс 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 227 ЦК (1963р.), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї
вимоги тягне недійсність договору.

Таким чином, закон під страхом недійсності угоди вимагав
укладання договору купівлі-продажу жилого будинку тільки в нотаріальній
конторі. Це правило дотримано не було. Правовий
режим жилого будинку та жилої квартири один і той же.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що з
ОСОБА_6, відчужувачем квартири, мешкали її неповнолітні онуки.

За таких обставин, районний суд прийшов до правильного
висновку, що в даному випадку має місце порушення також ч. 1
ст. 48 ЦК України (1963р.)

Згідно наведеної норми закону недійсною є угода, яка не
відповідає вимогам закону, в тому числі така,
що обмежує особисті чи майнові права неповнолітніх
дітей.

Безпідставними є й інші доводи
апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив дійсні взаємовідносини
сторін, дав їм правильну правову оцінку та
постановив законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Комінтернівського   районного суду м. Харкова від 02
листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.