Справа №2о-8/
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 січня 2007 року                                                                                   Совєтський
районний суд

Автономної
Республіки Крим

в складі:          головуючого судді                -Авраміді Т.С.

народних засідателів            - ОСОБА_7, ОСОБА_8

при секретарі                        - Сек А.О.

за участю:      заявника                                 - ОСОБА_1

представника

заінтересованої сторони      - Косован М.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Совєтський Автономної Республіки Крим цивільну
справу за заявою ОСОБА_1 про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заява
мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 вона
зареєструвала шлюб із ОСОБА_2, від якого народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Шлюб виявився
невдалим, в сім'ї постійно виникали сварки та скандали через матеріальні
труднощі. ОСОБА_2 постійно виїжджав на заробітки, але згодом повертався. З
березня 2004 року про
нього не має ніяких відомостей. Звернення до органів міліції не надали
позитивних результатів. їй необхідно розірвати шлюб, у зв'язку з чим просить
визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

У судовому
засіданні заявниця підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені
у заяві, при цьому пояснила, ІНФОРМАЦІЯ_2 вона
зареєструвала шлюб із ОСОБА_2, від спільного проживання вони мають сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Шлюб
видався не вдалим, в родині постійно виникали сварки з приводу матеріальних
труднощів, ОСОБА_2 мешкав з заявницею за адресою: АДРЕСА_1, постійно
виїжджав на заробітки, та повертався назад до дому, проте останнім разом він
виїхав у березні 2004 року, та
більш не повернувся у родину, з того часу у неї не має ніяких про нього
відомостей. Звернення до правоохоронних органів з приводу встановлення його
місця знаходження, позитивних результатів не надали. Інших родичів у чоловіка
по місцю проживання не має, його особисті речі залишилися у заявниці по місцю
проживання чоловіка. Також вказала, що визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2 їй
необхідно для розірвання шлюбу з останнім. Крім того, посилаючись на те, що
вона є інвалідом другої групи, просила звільнити її від сплати судового збору.

Представник
заінтересованої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Совєтського
районного управління юстиції -
Косован М.Я. у судовому засіданні не заперечувала проти визнання ОСОБА_2
безвісно відсутнім.

Суд, заслухавши
пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного:

Відповідно до
ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою,
якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про
місце її перебування.

Судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, якої після реєстрації шлюбу присвоєно
прізвище ІНФОРМАЦІЯ_4, про що зроблено запис НОМЕР_1 Пединківською сільською
радою Любарського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб від ІНФОРМАЦІЯ_2.

2

Як випливає з
довідки, виданої виконавчим комітетом Завітненської сільської ради Совєтського району АР Крим ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
дійсно проживав без реєстрації на території Завітненської сільської
ради, однак з березня 2004 року виїхав за межі району.

Як випливає із
повідомлення Совєтського РВ ГУ МВС України в АР Крим від 06 січня 2007 року до
секретаріату Совєтського РВ ГУ МВС України в АР Крим 09 жовтня 2006 року
надійшла заява від громадянки ОСОБА_1 з приводу встановлення дійсного місця
знаходження та точного проживання її чоловіка громадянина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, також ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2 на теперішній час знаходиться
у Житомирської області Любарського району, оскільки протягом 2006 року він
неодноразово спілкувався з жінкою, ОСОБА_1, у телефонному режимі. З цього
приводу у Житомирську область начальнику Любарського РО ГУ МВС було
надіслано матеріали з вказівкою провести заходи з метою встановлення дійсного
та точного місця знаходження громадянина ОСОБА_2.

Факт відсутності
відомостей про місце перебування ОСОБА_2 в місце його постійного проживання
протягом більше одного року підтвердили, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, які показали суду, що проживають в одному селі із заявницею, знають
чоловіка заявниці ОСОБА_2, подружжя має сина, відношення між ними були
нормальним, чоловік постійно виїжджав на заробітки, та потім повертався, проте
з травня 2004 року він
виїхав та до теперішнього часу не повернувся, з того часу про нього не має
ніяких відомостей, вони його більше не бачили, де його місце знаходження їм не
відомо.

З урахуванням
наявних у матеріалах справі відомостей, у суду не має підстав ставити під
сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Данні про
їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання
об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Аналізуючи
сукупність досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що протягом більше
одного року в місці постійного проживання ОСОБА_2 за адресою:АДРЕСА_1, немає відомостей
про місце його перебування й встановити його місце перебування не
представляється можливим, з огляду на те, що визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім має для заявниці юридичне значення, суд
вважає, що на підставі зібраних у справі доказів та їх належної оцінки,
маються достатні дані для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

Відповідно до
ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх
відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності
вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі
відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня
наступного року.

Оскільки
матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про ОСОБА_2 відповідно
до пояснень заявниці, свідків були у кінці березня 2004 року, то
початком його безвісної відсутності слід вважати 01 квітня 2005
року.

Суд знаходить обгрунтованими вимоги заявниці щодо звільнення від сплати
судового збору з тих підстав, що вона є інвалідом другої групи, оскільки
наявними в матеріалах справи документами підтверджені зазначені обставини. Тому
у відповідності до ст.4 Декрету Кабінету міністрів України "Про державне
мито" від 30 квітня 1993року №43-93 суд вважає необхідним звільнити
ОСОБА_1 від сплати судового збору, судові витрати віднести на рахунок держави.

Відповідно до положень ст. 44 ч. 1 ЦК України, суд вважає необхідним встановити опіку над майном
ОСОБА_2, що залишилося за останнім відомим місцем його проживання.

На підставі викладеного, ст.ст.43, 44 ЦК України, керуючись ст.ст.5, 10, 11, 57,
208, 209, 212-215,218,
248, 249 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1
задовольнити.

3

Визнати безвісно відсутнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
АДРЕСА_2.

Початком безвісної відсутності
ОСОБА_2 вважати 01 квітня 2005 року.

Встановити опіку над майном ОСОБА_2, що залишилося за адресою: АДРЕСА_1.

Судові витрати віднести на рахунок
держави,

Рішення суду
може бути оскаржене до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення
через Совєтський районний суд Автономної Республіки Крим заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку, встановленому ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набуває законної сили після закінчення десятиденного строку,
передбаченого для подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, а у разі подачі заяви про апеляційне оскарження після
закінчення двадцятиденного строку для подання
апеляційної скарги, який вираховується з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Головуючий: підпис

Народні
засідателі: підписи

З оригіналом
згідно

Суддя Совєтського районного суду