У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 червня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Григор'євої
Л.І.,

суддів:

Косенка В.Й.,           Охрімчук
Л.І.,

розглянувши
у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства “Українська страхова компанія “Гарант-Авто” в особі
Закарпатської обласної дирекції УСК “Гарант-Авто”, третя особа - ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою відкритого
акціонерного товариства “Українська страхова компанія “Дженералі Гарант” на
рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від             24 жовтня 2006 року та рішення
апеляційного суду Закарпатської області від
11 січня 2007 року,

встановила:

У липні 2006 року позивачка звернулася в суд із зазначеним позовом,
мотивуючи його тим, що 4 жовтня 2004 року, керуючи власним автомобілем, та
рухаючись у напрямку з м. Будапешт до с. Жамбейк по головній дорозі автошляху
М1 на території Угорської республіки, внаслідок виїзду автомобілю, яким керував
ОСОБА_2 з другорядної дороги на головну, була вимушена вжити екстремальних
заходів по припиненню зіткнення транспортних засобів, що призвело до сходження
її автомобіля з дороги з одночасним його суттєвим пошкодженням. Зазначала, що
вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про виплату їй належних
страхових сум, однак він зволікав з виплатою цих сум, внаслідок чого вона
збільшила свої позовні вимоги через матеріальні затрати, в тому числі і
спричинену їй моральну шкоду. Просила стягнути з відповідача на її користь
страхове відшкодування в розмірі
63 930 грн. 10 коп., 150 тис. грн. моральної шкоди, 8 030 грн. витрат на
юридичні послуги та 575 грн. державного мита.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24
жовтня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11 січня 2007 року
рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від             24 жовтня 2006 року змінено.
Стягнуто з відкритого акціонерного товариства “Українська страхова компанія
“Дженералі Гарант” на користь ОСОБА_1
3 тис. грн. за надану їй правову допомогу адвокатом та 1 500 грн.
державного мита на користь держави. В решті рішення суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі відкрите акціонерне
товариство “Українська страхова компанія “Дженералі Гарант”    просить скасувати рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2006 року та рішення
апеляційного суду Закарпатської області від 11 січня 2007 року та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись на
неправильне застосування  судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних
матеріалів справи вбачається, що оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338
ЦПК України підстави для їх обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Українська страхова
компанія “Дженералі Гарант” відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24
жовтня 2006 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від     11 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.Й.
Косенко

Л.І. Охрімчук