18                                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 січня   2007 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
Рибалко Л.І.

суддів                 Новікової Г.В.,

Дем*яносова М.В.

при
секретарі    Тимченко Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу закритого
акціонерного товариства комерційний банк „
ПриватБанк" на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької
області від 3 листопада
2006 року в
справі за заявою закритого акціонерного товариства комерційний банк (далі ЗАТ КБ „ ПриватБанк"
) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2006 року ЗАТ КБ „ ПриватБанк"
звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором у сумі 5502 грн 32
коп.

Ухвалою судці Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 03
листопада 2006 року в
прийнятті заяви ЗАТ КБ „
ПриватБанк" було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ЗАТ КБ
„ ПриватБанк" просить скасувати ухвалу суду та справу направити на новий
судовий розгляд, посилаючись на те, що ухвалу місцевого суду від 03 листопада 2006 року
постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства.

Судова колегія, заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала
суду скасуванню, а справу слід направити до місцевого суду для розгляду по суті
з наступних підстав.

Відмовляючи ЗАТ КБ „
ПриватБанк" у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення
з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції виходив з
того, що із заяви та наданих до неї документів вбачається спір про право, тому
є підстави передбачені п.2ч.1 ст. 100
ЦПК України для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Але з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки
він не відповідає вимогам цивільно-процесуального закону та фактичним
обставинам справи.

2

Як вбачається із матеріалів справи і документів наданих заявником, 31 березня 2006 року між ЗАТ КБ „ ПриватБанк"
та ОСОБА_1 було укладено договір надання споживчого кредиту фізичним особам
відповідно до якого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
року отримав кредит у розмірі 4586
грн. 76 коп. зі
сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.09 % на місяць на
суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.09.2007 року. Тобто було
укладено правочин у письмовій формі, який відповідає вимогам ст. 207 ЦК України.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконував, заявник
звернувся із заявою про видачу судового наказу.

Ч.іп.1 ст. 96 ЦПК
України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу,
яка грунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі.

З наданих матеріалів про видачу судового наказу на підставі правочину
вчиненому у письмовій формі не вбачається спору про право, правовідносини які
виникли між сторонами є правовідносини які обумовлені виконання умов
передбачених кредитним договором на підставі якого банк ( кредитор) зобовязується надати
грошові кошти ( кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а
позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвалу
суду від 03.11.2006 року
слід скасувати, а справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
ч.2п.4ст. 307,ч.1п.6ст. 314,
315 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ЗАТ КБ „ ПриватБанк"
задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від З
листопада 2006 року
скасувати. Справу направити до місцевого суду на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили цією ухвалою .

Судді: