Справа №22-ц-8                                   Головуючий
Категорія 18                                        Суддя - доповідач Лузан
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року січня « 10 » дня колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого -
Шевченка В. А.,

суддів               -Батюка А.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М

розглянула у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за
апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний
банк "Володимирський"

на заочне
рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2006 року

у справі за
позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк
"Володимирський" до ОСОБА_1, треті особи: товариство з обмеженою
відповідальністю "Автомир ,
Орган опіки та піклування Шосткинської міської ради, про стягнення
заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

Заочним рішенням
ШОСТКИНСЬКОГО міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2006 року позов ТОВ
"КБ "Володимирський" задоволено частково.

Стягнуто із
ОСОБА_1 на користь ТОВ "КБ "Володимирський" заборгованість за
кредитним договором у сумі 357648
грн. 08 коп., у
тому числі за рахунок майна, яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності,
а саме: простих іменних акцій ТОВ "Шосткинське
АТП 15909", у кількості 191964 акції, загальною номінальною вартістю 47991 грн.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ТОВ "КБ "Володимирський" 1700 грн. судового
збору.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ТУ ДСА у Сумській області 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи.

В апеляційній
скарзі ТОВ "КБ "Володимирський", посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором за
рахунок належного їй майна, а саме: двокімнатної квартири, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1; простих
іменних акцій ВАТ "Шосткинське АТП 15909"
у кількості 191964
шт., загальною вартістю 47991
грн., що становить 11%
статутного фонду підприємства.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Частково
відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на заставлене
майно - квартируАДРЕСА_1
- суд першої
інстанції виходив з того, що окремі законодавчі акти встановлюють порядок
користування житловими приміщеннями
членів сім'ї власника, незалежно від наявності таких
складових  частим  як  володіння  та розпорядження цим житловим приміщенням
самим власником .

З огляду на вимоги ст.30 Конституції України, якою гарантовано право
громадянам на житло, ст.9
ЖК про те, що житлові права громадян охороняються Законом та ніхто не може
бути протиправно позбавлений житла, виселений із житлового приміщення чи
обмежений у користуванні ним та вимоги ст.12
Закону «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних
дітей» від 02.06.2005 р. про
те, що держава захищає права та інтереси
дітей при вчиненні правочинів із нерухомим майном та при цьому є неприпустимим зменшення
або обмеження прав дітей при вчиненні будь-яких право чинів стосовно жилих
приміщень - суд
першої інстанції прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних
вимог щодо звернення стягнення на заставлене квартиру, при цьому посилаючись на
те, що в іншому разі можуть бути порушені права малолітньої дитини /доньки
відповідачки/ на користування житловим приміщенням .

Проте з такими
висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені з порушенням вимог
процесуального законодавства.

Зокрема.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
вважає, що наведені вище висновки суду як мотив щодо неможливості задоволення позовних вимог про звернення
стягнення на заставлену квартиру зроблені судом за межами позовних вимог у цій
справі, оскільки у справі не заявлялись позовні вимоги щодо законності
укладених угод відносно спірної квартири. Як вбачається з матеріалів справи
такі угоди ніким не оспорюються.

Крім того, у
суду першої інстанції не було підстав для вказівки про звернення стягнення «у
тому числі за рахунок майна, яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме: простих іменних акцій ТОВ
"Шосткинське АТП 15909", у кількості 191964 акції,
Загальною номінальною вартістю 47991
грн.», оскільки відповідні позовні вимоги з цього приводу не заявлялись .

Приймаючи до
уваги те, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи /ч.1
ст.575 ЦК/ та
що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або законом /ч.1
ст.590 ЦК/, колегія суддів вважає такими, що не грунтуються на законі і
висновки суду про те, що задоволення вимог Банку за рахунок предмета іпотеки
можливо на стадії виконання судового рішення.

При розгляді
даного спору судом були допущені порушення норм матеріального і процесуального
права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення у
справі з наступних підстав .

З матеріалів
справи вбачається, що 08
червня 2005 року між
ТОВ "КБ "Володимирський" та ТОВ "Автомир"
/Позичальник/ був укладений Кредитний договір №17/980-ОК/030, за яким Банк
надавав Позичальнику короткострокові кредити /«овердрафт»/ на строк до 06.06.2006 року; за п.2.4
названого Кредитного договору на момент укладення цього договору ліміт овердрафту встановлювався в
сумі 120 000 грн. / ас.6-9/.

В цей же день,
тобто 08 червня 2005 року між ОСОБА_1
- Поручителем та
ТОВ "КБ "Володимирський"- Кредитором був укладений Договір
поруки, за яким Поручитель брала на себе зобов'язання перед
Кредитором в повному обсязі солідарно
відповідати за виконання ГОВ "Автомир"-
Позичальником своїх зобов'язань, що випливають з Кредитного договору №17/980-ОК/030 на здійснення овердрафтного
обслуговування від 08 червня 2005 р. Виконання зобов'язання Поручителем по цьому договору
забезпечувалось всім належним Поручителю майном та грошовими коштами / ас.24/.

20 жовтня 2005 року між ТОВ "КБ
"Володимирський" та ТОВ "Автомир" /Позичальник/ був укладений Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № 17/980-ОК/ОЗО від 08 червня 2005 року, за яким сторони домовились
викласти п.2.4 названого Кредитного договору від 08.06.2005 року з 20.10.2005 року в наступній редакції : «Ліміт овердрафту
встановлюється в сумі 200
000 грн.» /ас. 10/.

11 листопада 2005 року між ТОВ "КБ
"Володимирський" та ТОВ "Автомир" /Позичальник/ був укладений Додатковий договір № 2 до Кредитного договору №17/980-ОК/030 від 08 червня 2005 року, за яким сторони домовились
викласти п.2.4 названого Кредитного договору від 08.06.2005 року з 11.11.2005 року в наступній редакції : «Ліміт овердрафту
встановлюється в сумі 350
000 грн.» /ас. 11/.

В цей же день, тобто 11 листопада 2005 року між ТОВ "КБ "Володимирський"-Іпотекодержателем та ОСОБА_1- Іпотекодавцем був укладений
Договір іпотеки.

Відповідно до цього Договору для забезпечення в повному обсязі всіх
зобов'язань Позичальника перед
Іпотекодержателем за Кредитним договором №17/980-ОК/030, укладеним з ТОВ "Автомир" - Позичальником, цим договором
Іпотекодавець, діючий як майновий поручитель у відповідності
до ст. 11 Закону «Про іпотеку», передає в
іпотеку Іпотеко держателю належне йому на
праві власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 / ас.20-23/.

Приймаючи до уваги фактичні обставини даної справи колегія суддів вважає,
що у суду першої інстанції не було підстав для
стягнення з відповідачки 350 000 грн., як з «майнового поручителя» за Кредитним договором № 17/980-ОК/ОЗО від 08 червня
2005 року.

З огляду на вимоги ст. 11 Закону «Про іпотеку» колегія суддів
вважає, що відповідальність Іпотекодавця не
може перевищувати межі відповідальності його, як майнового
поручителя, по основному зобов'язанню. Тобто за Договором Іпотеки відповідачка повинна нести відповідальність в тих
же межах, які вона взяла на себе за Договором
поруки від 08 червня 2005 року без наступних змін, які були внесені до нього без участі
відповідачки, а саме в межах 120
000 грн.

За таких обставин та з врахуванням вимог ч.З ст. 303 ЦПК України позовні вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором підлягають частковому
задоволенню, в межах 120
000 грн.

Ніяких перешкод щодо задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, колегія суддів не вбачає, оскільки вони грунтуються
на вимогах діючого законодавства, зокрема, ст. 526, ч.1 ст.575, ст.590 ЦК України, Закону України «Про іпотеку».

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів -

Вирі шила :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний
банк "Володимирський" задовольнити частково.

Заочне рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2006
року скасувати і ухвалити нове рішення .

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний
банк "Володимирський" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Володимирський"
заборгованість за кредитним договором в сумі 120 000 грн., в т.ч. і шляхом звернення стягнення на
належну їй квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні
іншої частини позовних вимог відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Володимирський" 1200 грн. - повернення виплат, пов'язаних
зі сплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу
може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців.