АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-660                                              Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
2007р.                                                               Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21
лютого 2007
року                                                                                    м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:   Кримської О.М.

суддів :                Гончара О.С.

Маловічко С.В. при секретарі: Петровій О.Б. розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства «Мостобудівельне управління-5» на
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2006р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства
«Мостобудівельне управління-5» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась у суд з позовом до ЗAT «Мостобудівельне управління-5», вказавши, що 01.06.2006р. випадково потрапила на
територію місця розташування зазначеного
підприємства, де була покусана собаками, яких утримує відповідач. Собаки порвали її одяг та спричинили фізичний біль, тому
в зв»зку з порушенням правил утримання собак на
підприємстві вона просила стягнути на свою користь з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди 120
грн. та моральної шкоди -
800 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не
визнав, посилаючись на те, що зазначені
в позові наслідки стали можливими в результаті необережних дій самого позивача, яка зайшла вглиб огородженої території
підприємства, не звертаючи уваги на письмові
попередження на паркані про наявність у дворі злих собак. Тому просив в позові відмовити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від
05.12.06р. позов частково задоволений: з ЗАТ «МСУ-5»
стягнуто на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 120
грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 400 грн. та суму судових витрат у розмірі 47
грн. 19 коп. Стягнуто з ЗАТ «МСУ-5» в дохід держави
судовий збір в сумі 28,8 грн.
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 16,95
грн.

В апеляційній скарзі ЗАТ «МСУ-5» просить скасувати
рішення суду першої інстанції як
постановлене з порушенням норм матеріального права, а також з тих підстав, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи, зібраним по справі доказам дана
неналежна оцінка, що призвело до її неправильного вирішення. Після скасування апелянт просить постановити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
осіб, які приймали участь в судовому
засіданні, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає
рішення суду першої інстанції без зміни, якщо
встановить, що воно прийнято з додержанням норм матеріального І процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.06.2006р.
позивач випадково, розшукуючи контейнерну
станцію, опинилась у дворі ЗАТ «МСУ-5», де була покусана собаками, які
утримувались на території підприємства з метою його охорони. Спричинення
позивачеві тілесних ушкоджень підтверджено
думкою лікаря-спеціаліста № 1967 / а.с. 66/, довідкою клінічної
лікарні №
3 від 01.06.2006р.

За даним фактом Шевченківським РО ЗДУ УМВС України в
Запорізькій області було проведено
перевірку, за результатами якої було винесено постанову від 23.06.2006р. про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі
п. 2 ст.
6 КПК
України. В постанові зазначено, що
в діях директора ЗАТ «МСУ-5» Холоденка Б.М. вбачаються ознаки адміністративного правопорушення за ст. 154
КУпАП, проте він не був притягнутий
до адміністративної відповідальності в зв»язку зі спливом
строку.

Стаття 1166 ЦК України передбачає обов"язок винної в спричиненні
шкоди особи відшкодувати її потерпілому в повному обсязі.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини, або незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано
ушкодженням здоров»я внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

У відповідності до ст. 1187 ЦК України діяльність, пов»язана з утриманням службових собак та собак бійцівських пород,
визнається джерелом підвищеної
небезпеки, оскільки створює підвищену небезпеку
для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній
правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє об»єктом, використання, зберігання
або утримання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу потерпілого.

Виходячи з аналізу діючого законодавства з питання
відшкодування шкоди, суд зробив
правильний висновок про те, що саме ЗАТ «МСУ-5» повинно відшкодовувати матеріальну і моральну шкоду, завдану позивачу.

Відповідачем не оспорювався факт спричинення шкоди
позивачеві та розмір визначеного позивачем
відшкодування, однак він посилався на відсутність вини підприємства в заподіянні шкоди, зазначаючи, що саме необережні дії
позивача привели до таких негативних наслідків.

Однак зазначене спростовується наступним. Представник
відповідача підтвердив приналежність собак підприємству, утримання яких
викликано непоодинокими фактами крадіжок
матеріальних цінностей з території підприємства. Ці собаки утримувались на підприємстві з метою його охорони, проте з
порушення п. 2 і
п. З «г» «Правил тримання собак,
котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР», у відповідності до
яких підприємства -
власники собак зобов»язані суворо
дотримуватись санітарно-гігієнічних норм
і правил їх тримання при умові обов»язкового забезпечення безпеки людей, тобто
собаки для охорони мають утримуватись на блоках, в обладнаних приміщеннях або
на прив»язі. Але як вбачається з
матеріалів справи, собаки на підприємстві вільно пересувались по його території.

Крім того, на підприємстві допущені також порушення п.п. 6,
8 «Положення про охорону бази ЗАТ «МСУ-5», у відповідності з якими в
денний час сторож несе чергування у відведеному
приміщенні, слідкує за тим, щоб не було самовільного виносу та вивозу з бази

матеріальних цінностей, вхід сторонніх осіб на територію бази дозволяється
лише після їх реєстрації в журналі.

Як встановлено в ході слухання справи, 01.06.2006р.
черговий на вхідних воротах підприємства був
відсутній, ворота були розчинені, тому стороння особа могла безперешкодно
ввійти на територію ЗАТ «МСУ-5». Отже, зазначені порушення вищенаведених Правил та Положення знаходяться у
прямому причинному зв»язку з наступними
негативними наслідками, тобто з нападінням собак на позивача, пошкодженням її
одягу та спричиненням тілесних ушкоджень.

За таких обставин, посилання апелянта на вину самої
позивачки щодо проникнення на територію підприємства, наслідком чого ї стало
спричинення їй тілесних ушкоджень собаками, є
неспроможними.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при
розгляді справи суд повно та всебічно
встановив обставини справи, відповідні ним спірні правовідносини та правильно застосував норми матеріального права. Не
встановлено колегією і порушень судом норм процесуального права, а тому підстав
для зміни або скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 305,313, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства
«Мостобудівельне управління-5» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5
грудня 2006
року по цій справи залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржено до Верховного Суду України
протягом двох місяців.