У Х В А Л А

іменем  україни

26 січня 2007 року                                                             м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Пшонки М.П.,                      Прокопчука
Ю.В.,               Романюка  Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на
дитину, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на
рішення апеляційного суду Закарпатської області від 7 вересня 2005 року,

в с т а н о в и л а:

1 вересня 1999 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. був розірваний. Від шлюбу
сторони мають двох дітей - сина ОСОБА_3, і сина ОСОБА_4, яких залишено на
утримання матері. Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області
від 23 листопада 1999 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти
на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку. Але оскільки
ОСОБА_4 з серпня 2004 року знаходиться на його утриманні, просив припинити
стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_4 та стягнути аліменти з
відповідачки в розмірі 150 грн. щомісячно і додаткові витрати, пов'язані з
навчанням дитини.

Рішенням
Берегівського районного суду Закарпатської області від               30 червня 2005 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 845 грн. 87
коп. - додаткових витрат, понесених позивачем у зв'язку з навчанням
неповнолітнього сина ОСОБА_4. У задоволенні позову ОСОБА_1 про припинення
стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 та стягнення з неї аліментів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Закарпатської області від 7 вересня           2005 року рішення районного суду в
частині стягнення з ОСОБА_2    845 грн.
87 коп. на користь ОСОБА_1 скасовано  і в
цій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення апеляційного
суду та залишення в силі рішення районного суду, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів
над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного
суду ухвалено з додержанням  норм
матеріального та  процесуального права,
відсутні передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення апеляційного суду Закарпатської області від
7 вересня 2005 року залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Пшонка М.П.                     Прокопчук Ю.В.                  Романюк  Я.М.