УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ЗО" січня 2007 р.
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого                        Вакарук В.М.

суддів                                    Мелінишин
Г.П., Беркій О.Ю.

секретаря                              Пожар Р.

з участю:
апелянтки:
ОСОБА_1

представника                       відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Калуська автобаза", третя особа на
стороні відповідача-ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення зарплати за час
вимушеного прогулу, -

встановила:

ОСОБА_1 оскаржує рішення Калуського міськрайонного суду
від 29.11.2006 p.,
яким їй відмовлено в позові до ВАТ "Калуська автобаза", третя
особа на стороні відповідача ОСОБА_2, про поновлення на роботі та стягнення
зарплати за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 зазначає про
те, що суд безпідставно відмовив їй в позові з тих причин, що нею пропущений
строк звернення до суду. При цьому не взяв до уваги, що даний строк був
пропущений з поважної причини, оскільки велось слідство і розглядалась
кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2, який порушував трудове
законодавство при звільненні працівників. Тому просила рішення суду скасувати,
постановити нове рішення по суті й вимог.

В апеляційній інстанції апелянтка вимоги підтримала з
мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача вимоги скарги заперечив вважає,
що суд постановив обгрунтоване рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд
першої інстанції виходив з того, що порушення кримінальної справи по обвинуваченню
в.о. голови правління ОСОБА_2 не є поважною причиною та підставою для
поновлення позивачці строку звернення до суду.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу НОМЕР_1 позивачку було
звільнено з роботи за вчинений нею 22.06.05
р. прогул по п.4 ст. 40
КзПП України (а.с.
8), а в суд з позовом про поновлення на роботі вона звернулася тільки 14.09.06 р.

Відповідно до вимог п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6.11.1992 р. (з
послід, змінами) "Про практику розгляду судами трудових спорів"

Справа №22-ц-141/2007 р.                                     Головуючий
у І інстанції Кардаш О.І.

Категорія 40                                                             Доповідач
Вакарук В.М.

2 пропущеним      без
поважних      причин
місячного    строку    звернення
до    суду встановленого ст. 233 КзПП України, є
правовою підставою для відмови в позові.

Судом встановлено, що позивачка знала про наказ від 15.07.05 p., згідно
якого її було звільнено з роботи. Даний факт встановлений вироком Калуського
міськрайонного суду від 29.05.06
p., залишеним без зміни ухвалою судової колегії в
кримінальних справах Апеляційного суду від 17.08.05 р. (а.с.
18-23), згідно яких вбачається, що на досудовому слідстві при їх
додатковому допиті позивачка вказувала про те, що була знайома з даним наказом,
підтверджується також даний факт відповідним актом, складеним відділом кадрів (а.с. 74-77 т.2, а.с. 160 т.З кримінальної
справи №1-3332/06), оглянутої
судом.

Однак, до суду вона звернулася більш як через рік.

Суд обгрунтовано не взяв до уваги посилання позивачки на
те, що вона пропустила строк звернення до суду з поважної на її думку причини,
оскільки була потерпілою по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2, якого
було засуджено по ст. 365
ч.І КК України із застосуванням ст. 75
КК України, а по ст. 172
ч.І, 364 ч.2 КК
України-виправдано, так як ОСОБА_1
не була позбавлена можливості звернутися до суду для вирішеня трудового
спору в порядку цивільного судочинства, який не залежав від наслідків розгляду
кримінальної справи. Крім того, органами досудового слідства звільнення
позивачки 15.07.05 p.,
як незаконне, підсудньому не вмінялось.

Тому відмова суду в задоволенні позовних вимог із
зазначених підстав відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а
тому з наведених в апеляційній скарзі мотивів підстав для скасування
постановленого судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307,
308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Калуського
міськрайонного суду від 29.11.2006
р. залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий: Судді:

В.М. Вакарук Г.П. Мелінишин О.Ю. Беркій