У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

21 лютого 2007 року

м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л., Романюка Я.М., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
казначейства України, прокуратури Автономної Республіки Крим, прокуратури м.
Євпаторії про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2004 року ОСОБА_1.
звернувся в суд із позовом до Державного казначейства України, прокуратури
Автономної Республіки Крим, прокуратури м. Євпаторії про відшкодування
моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної
відповідальності.

Зазначав, що 15 квітня 2002 року
прокуратурою Автономної Республіки Крим відносно нього була порушена
кримінальна справа.

29 травня 2002 року він був
затриманий працівниками УБОЗ МУ МВС України і утримувався в ІТМ м. Євпаторії.

31 травня 2002 року йому пред'явили
звинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України і обрали
міру запобіжного заходу - утримання під вартою.

30 липня 2002 року міра запобіжного
заходу утримання під вартою була замінена на підписку про невиїзд.

9 липня 2003 року, порушена
відносно нього кримінальна справа, була закрита на підставі п. 2 ст. 6, ст. 213
КПК України.

Посилаючись на те, що незаконним
притягненням до кримінальної відповідності йому заподіяна моральна шкоди на її
відшкодування просив стягнути 500 000 грн.

Ухвалою Євпаторійського міського
суду Автономної Республіки Крим від 23 квітня 2004 року, залишеною без зміни
ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 4 жовтня 2004 року,
заява ОСОБА_1. задоволена частково - стягнуто на його користь з єдиного
казначейського рахунку Державного бюджету України на відшкодування завданої
моральної шкоди 150 000 грн.

У касаційному поданні прокурор м.
Євпаторія просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, а справу передати
на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Касаційне подання підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Судами встановлено, що 18 квітня 2002 року начальником
відділу прокуратури АР Крим була порушена кримінальна справа по факту
навмисного знищення майна ОСОБА_2.

29 травня 2002 року ОСОБА_1. був затриманий у зв'язку з
підозрою у вчиненні зазначеного злочину.

30 травня 2002 року йому було
пред'явлено звинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 194 ч. 2 КК
України, а 31 травня 2002 року обрана міра запобіжного заходу - утримання під
вартою.

29 липня 2002 року постановою
слідчого управління МУ МВС України міра запобіжного заходу ОСОБА_1. була
замінена на підписку про не виїзд.

9 липня 2003 року кримінальна
справа, порушена відносно заявника була закрита на підставі п. 2 ст. 6, ст. 213
КПК України, у зв'зку з відсутністю його вини.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд,
виходив з того, що незаконним притягненням до кримінальної відповідальності
ОСОБА_1. заподіяно моральну шкоду, розмір відшкодування якої з урахуванням
характеру, обсягу заподіяних страждань, їх тривалості та інших обставин повинен
становити 150 000 грн.

Проте з такими висновками суду
повністю погодитися не можна.

Згідно п. ст. 1, п. ст. 5 Закону
України “Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду” від 1 грудня
1994 року N 266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові
внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого,
незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході
розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи
(посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках,
зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в
повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 13
зазначеного Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин
справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної
шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру
не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством чи судом.

Таким чином, законом прямо
передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом
із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Однак ці вимоги закону залишилися
поза увагою судів як першої так і апеляційної інстанцій.

За таких обставин, судові рішення
не можна визнати законними і обґрунтованими.

Зважаючи на те, що обставини справи
судом встановлені повно та всебічно, однак неправильно застосовані норми
матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалені у
справі судові рішення.

Законом України “Про встановлення
розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік” встановлено з 1 січня 2002
року розмір мінімальної заробітної плати 140 гривень на місяць, а з 1 липня
2002 року - 165 гривень на місяць.

Законом України “Про встановлення
розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік” встановлено з 1 січня 2003
року розмір мінімальної заробітної плати 185 гривень на місяць, а з 1 грудня
2003 року - 237 гривень на місяць. .

Враховуючи період перебування
ОСОБА_1. під слідством - з             29
травня 2002 року по 9 липня 2003 року, тобто 1 рік 1 місяць і 10 днів, розмір
відшкодування моральної шкоди не може бути меншим 2 240 (дві тисячі двісті
сорок) грн. та враховуючи конкретні обставини справи, характер моральних
страждань та їх наслідки, та інші негативні впливи внаслідок притягнення
заявника до кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає, що розмір
відшкодування моральної шкоди слід визначити у розмірі 20 000 грн.

За таких обставин, ухвалені у
справі судові рішення підлягають зміні в частині визначення розміру моральної
шкоди з підстав, передбачених
ст. 341 ЦПК України,

Керуючись статтями 336, 341 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у х в а л и л а:

Касаційне подання прокурора м.
Євпаторії задовольнити частково.

Ухвалу Євпаторійського міського
суду Автономної Республіки Крим від 23 квітня 2004 року та ухвалу Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 4 жовтня 2004 року змінити, зменшивши суму,
що підлягає стягненню з Державного казначейства України за рахунок коштів
Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди
визначивши її у розмірі 20 000 грн.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін

Я.М. Романюк