Справа № 2-524/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

5 лютого 2007року     Бердянський міськрайонний суд Запорізької
області у складі -       головуючого - судді Пустовіт
З.П. при секретарі Гоноболіній О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: комунальне
підприємство „Житлосервіс-7", орган опіки
та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про визначення порядку користування та зміну договору найму житлового
приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в липні 2006 року звернулась до суду з позовом до
відповідача, в якому просила виділити їй разом з
неповнолітньою дочкою в користування кімнату площею 17,3 кв.м., а відповідачу - кімнату площею 12,0 кв.м., а коридор, кухню,
ванну, туалет, шафу залишити в загальному
користуванні, зобов'язавши КП „Житлосервіс-7" укласти договори найму з нею на користування кімнатою 17,3 кв.м.,
а з відповідачем - на користування кімнатою 12,0 кв.м. В
позовній заяві зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона одружилась з відповідачем ОСОБА_2., від шлюбу народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. На склад сім'ї із 3-х чоловік ІНФОРМАЦІЯ_3 їм була
надана двокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1. Наймачем зазначеної квартири є
відповідач. На даний час квартира не приватизована
і складається з двох кімнат площею 12,0 кв.м, та 17,3 кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_4 шлюб з відповідачем було розірвано. В даний час позивач
бажає, щоб з нею було укладено окремий договір найму
житлового приміщення на кімнату 17,3 кв.м.

20.12.2006 року позивач доповнила позов та просила виділити їй в користування кімнату
площею 17,3 кв.м, з балконом, а відповідачу - кімнату площею 12,0 кв.м., коридор, кухню, ванну кімнату, туалет, шафу
залишити в загальному користуванні, зобов'язавши КП „Житлосервіс-7"
укласти з нею та відповідачем окремі договори найму на користування
кімнатами в квартирі.

В судовому засіданні позивач та її представник за дорученням ОСОБА_4 підтримали додатковий позов та уточнили в частині того,
що позивач просить виділити їй разом з неповнолітньою дочкою в користування кімнату
площею 17,3 кв.м, з балконом, а відповідачу
- кімнату площею 12,0 кв.м. При цьому пояснили, що після розлучення в 1999 році позивач з дочкою спочатку
займала більшу кімнату площею 17,3 кв.м.,
але вже більше року відповідач проживає в більшій кімнаті, а вона з дитиною - в
кімнаті площею 12,0
кв.м. Спори щодо порядку користування квартирою тривають з

відповідачем давно, але
приватизувати квартиру після її отримання він відмовився. Позивач повністю
оплачує рахунки за електроенергію, користування телефоном і частково за
опалення в сумі 50 грн. Інші
комунальні платежі сплачує відповідач. З дитиною відповідач не спілкується,
вона не заходить до нього в кімнату, бо боїться батька. Згідно ордера, жила площа квартири складає 29,26 кв.м. Іншого житла позивач не має. Тому після визначення порядку користування квартирою і укладення
окремого договору найму позивач має намір
приватизувати  свою частину квартири.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, він та його представник ОСОБА_5  за дорученням пояснили, що в разі
виділення позивачу з дочкою кімнати площею 17,3 кв.м., будуть порушені права неповнолітньої дитини. Згідно ордера,
жила площа квартири складає 29,26 кв.м., тобто на кожного припадає по 9,75
кв.м, житлової площі, а в разі виділення в користування позивачу однієї кімнати
різниця складе 2,2 кв.м., яка є суттєвою, а тому при наступній приватизації
будуть порушені житлові права дитини. В теперішній час відповідачем не
створюються перешкоди в користуванні всією квартирою
як позивачем, так і дитиною, просили в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому
Бердянської міської ради Шостак С.В. (за
дорученням) позов не визнала та пояснила, що в разі приватизації
всієї квартири дитина набуде права власності на 9,75 кв.м.. А якщо відбудеться розділ особових
рахунків і позивачу з дитиною буде виділена в користування
одна кімната, то в разі її наступної приватизації дитина отримає меншу житлову
площу, що є недопустимим.

Представник КП
„Житлосервіс-7" Свяжина М.Ф. (за дорученням) позов не визнала, оскільки
при наступній приватизації будуть порушені житлові права неповнолітньої дитини.

Заслухавши сторони, їх представників, представників третіх осіб, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачу
ОСОБА_2 на склад сім'ї із 3-х чоловік: дружину ОСОБА_1 та дочку ОСОБА_3, була надана
двокімнатна квартира АДРЕСА_1 жилою площею 29,26 кв.м., що підтверджується копією ордера НОМЕР_1.

Згідно особового рахунку НОМЕР_2, основним квартиронаймачем є
відповідач ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_4 сторони розірвали шлюб, що
підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, але продовжують проживати
разом в зазначеній квартирі.

Відповідно до ч.ч.І, 2 ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших
членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на
нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам
ст. 63 цього
Кодексу.

У разі відмовляння членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору
найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може
бути вирішено в судовому порядку.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач, яка просить
виділити їй в користування з дочкою кімнату площею 17,3 кв.м, з балконом, а відповідачу 12,0 кв.м., не заперечувала,
що в подальшому має намір її приватизувати.

Згідно ч.З ст.48 ЖК України, громадяни, які одержали житло у державному
фонді, мають право на його приватизацію
відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду- це
відчуження квартир, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і
більше наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень на користь громадян України.

Таким чином, суд вважає, що в разі приватизації позивачем виділеної їм з
дочкою в користування кімнати площею 17,3 кв.м., неповнолітня
дитина отримає у власність 8,65 кв.м,
житлової площі замість 9,75 кв.м., на яку вона має право в разі приватизації всієї
квартири.

Відповідно до
ч.2 ст. 12 Закону України „Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей"
від 02.06.2005р №2623-VI неприпустимо зменшення або обмеження прав та
охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно жилих приміщень.

Враховуючи, що виділенням в користування позивача однієї кімнати
обмежується право користування дитиною
нерухомим майном, а в-подальшому і право власності на належну їй частину, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 48,104 ЖК України, ст. 1 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", ст. 12 Закону України „Про основи
соціального захисту бездомних громадян та безпритульних
дітей", суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
комунальне підприємство „Житлосервіс-7", орган опіки та піклування
виконавчого комітету Бердянської міської ради про визначення порядку
користування та зміну договору найму житлового приміщення відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі протягом
десяти днів з дня його проголошення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.