13 березня 2007 року
Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1на
рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від            6 липня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Чернігівської області від 1 листопада 2006 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернігівської
міської ради про визнання права на користування (оренду) земельною ділянкою,
посилаючись на те, що в 1990 році її чоловіку ОСОБА_2 було дозволено
встановлення збірно-розбірного металевого гаража на земельній ділянці поблизу
їх місця проживання - біля АДРЕСА_1, після смерті чоловіка вона є власником
гаража, має право на користування земельною ділянкою для його обслуговування,
проте не може використати таке своє право, оскільки у грудні  2004 року відповідач уклав договір оренди
земельної ділянки із ВАТ “ПМК-210”. Позивачка просила визнати за нею право
користування (оренди) земельною ділянкою загальною площею 32,5 кв.м.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 6
липня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської
області від 1 листопада 2006 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити ухвалені в
справі судові рішення та задовольнити її позов, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з таких
підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що відмовляючи в
задоволенні позову, суд виходив із того, що чоловіку позивачки було дозволено
тимчасове встановлення збірно-розбірного металевого гаража, без права забудови
чи переходу права користування до інших осіб, тому після його смерті у             2001 році до позивачки не перейшло
право користування земельною ділянкою, натомість договір про оренду земельної
ділянки загальною площею 0,2125 га, укладений відповідачем з ВАТ “ПМК-210” 29
грудня 2004 року, є чинним.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права на користування
(оренду) земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Деснянського районного суду м.Чернігова від 6 липня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Чернігівської області від 1 листопада 2006 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін