У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду
України Ярема А.Г., розглянувши                        15 червня 2007
року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського
районного суду Закарпатської області від 3 січня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 4 квітня 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Пийтерфолвівської сільської ради про визнання
державного акта на право приватної власності на землю недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що державний акт на право приватної
власності на землю було видано 1 листопада 2002 року на ім'я матері
відповідачки  - ОСОБА_3, на підставі
рішення Петрівської сільської ради від 31 січня 1994 року.

Вважаючи, що частина земельної
ділянки в розмірі 0,06 га, якою користується відповідачка входить до його
земельної ділянки, просив позов задовольнити.

Рішенням Виноградівського  районного суду Закарпатської області від 3
січня 2007 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 4 квітня 2007 року, позов
задоволено,  визнано недійсним  зазначений державний акт.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального
права,  порушення норм процесуального
права,  невідповідність висновків судів
обставинам справи та ставить питання про скасування вказаних судових рішень й
ухвалення нового рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої  інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з
ним, виходили з того, що ОСОБА_3 користувалася в розмірі 0,25 га, але державний
акт видано на земельну ділянку в розмірі 0,31 га, рішення сільської ради на
виділення ОСОБА_3 додаткових 0,6 га відсутнє.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Пийтерфолвівської сільської ради про визнання державного
акта на право приватної власності на землю недійсним за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Виноградівського
районного суду Закарпатської області від                    3 січня 2007 року та ухвалу Апеляційного
суду Закарпатської області від                     4 квітня 2007 року
відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги
матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України
А.Г. Ярема