АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1/24 Справа № 22ц-4236 Головуючий у 1 й інстанції - Слюсар Л.П. Доповідач - Колодяжна(Костюченко) (Посунся) Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2007 року м. Дніпро

13 червня 2007р. Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі

суддів:Костюченно Н.Є., Басуєвої Т.А., Поветкіна В.В.

при секретарі - Горобець К.В.

адвокатів: Сватенко Н.A., Головльова С.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну споаву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа КП «ДМБТІ» про визнання права власності на домоволодіння, реєстрацію, усунення перешкод в користуванні виселення; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа КП «ДМБТІ» про усунення від спадкування, встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем 1-ї черги на спадок,-

встановив

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26.03.2007., яким їй відмовлено у позові, а позов ОСОБА_3 задоволено частково: встановлений факт проживання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 однією сім`єю, ОСОБА_8 . Визнано спадкоємицею 1 черги на спадок, що відкрився після смерті ОСОБА_9 , в іншій частині її позову відмовлено.

Апелянт посилається на те, що висновок суду, що ОСОБА_10 спадкоємиця, і, що вона проживала з ОСОБА_11 однією сім`єю в спірному будинку,- не відповідає дійсності; судом порушено матеріальний закон; вимоги ОСОБА_6 не доведені.

Під час вирішення спору суд 1-ї інстанції встановив, що ОСОБА_12 Батькові ОСОБА_13 - належало на праві власності домоволодіння АДРЕСА_1 . 9.04.2004. ОСОБА_14 помер. ОСОБА_15 як спадкоємиці 1-ї черги за законом нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю у неї витягу з реєстру прав власності. ОСОБА_10 також у 6-міс. строк звернулась до нотконтори, зазначивши себе дружиною померлого.

Визнавши факт постійного сумісного проживання ОСОБА_16 в спірному будинку з ОСОБА_17 з січня 1997р. по квітень 2004р., та ведення сумісного господарства, догляд тривалий час нею тяжкохворого ОСОБА_11 , проживання її та її сина ОСОБА_4 в цьому будинку по теперішній час,- районний суд визнав ОСОБА_18 спадкоємицею 4-ї черги, змінив черговість одержання права на спадкування з четвертої та першу чергу, а тому визнав її спадкоємицею першої черги на спадок ОСОБА_11 ; відмовив ОСОБА_15 у визнанні права власності на спадок після смерті батька за законом та в усих інших її вимогах.

В той же час, суд за недоведеністю відмовив у позові ОСОБА_16 в частині усунення від спадщини ОСОБА_19 .

Апеляційний суд вважає, що рішення в частині відмови у позові ОСОБА_20 , в частині задоволення позову ОСОБА_6 щодо встановлення юридичного факту проживання її однією сім`єю з ОСОБА_11 зазначений період часу, визнання ОСОБА_6 спадкоємицею першої черги на право на спадок ОСОБА_11 ; в частині стягнення з ОСОБА_20 на користь Аристової 17 гр. мита підлягає скасуванню, як таке, висновки якого не відповідають обставинам справи, та винесене з порушенням норм матеріального права. У той же час позов ОСОБА_20 повинен бути частково задоволений з ухваленням згідно вимог ч.1пп.3, 4 ст.309 ЦПКУ нового рішення.

Районним судом вірно встановлені обставини щодо належності на праві власності батькові позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 будинку АДРЕСА_1 , який після смерті останнього 9.04.2004. став спадковою масою та на спадкування якого до нотаріальної контори у встановлений строк звернулись позивачка та відповідачка.

Згідно вимог ст.ст.1261, 1264 ЦКУ у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у четверту чергу особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Виходячи із таких вимог закону щодо спадкоємства четвертої черги, та вивчивши усі надані ОСОБА_21 докази за її позовом, апеляційний суд приходить до висновку, що факт її проживання із спадкодавцем однією сім`єю саме на протязі п`яти років не доведений, а висновок суду щодо її сумісного із ОСОБА_17 проживання такий час не відповідає встановленим обставинам справи та доказам, оскільки ці докази: пояснення свідків, фотографії, ін.- свідчать про епізодичні зустрічі ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , про те, що вони разом проводили час відпочинку і, що інколи ОСОБА_10 знаходилась у будинку спадкодавця, допомагала йому; і не свідчать про те, що вона на протязі 5 років, проживаючи з ним однією сім`єю, вела спільне господарство, придбавала разом з ОСОБА_11 побутові речі та інше майно.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.1259 ЦК фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомоги спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Встановлено, що ОСОБА_14 дійсно, 4.03.2004. був госпіталізований у лікарню, де знаходився до 9.04.2004. з діагнозом анемічний синдром неясного генезу. Такий час 34 дні районний суд невірно визначив як тривалий, а відвідування його відповідачкою у лікарні як тривале опікування з її боку та матеріальне забезпечення спадкодавця. Інших доказів, які б свідчили про наявність підстав, визначених вказаною вище нормою закону та давали право районному суду для задоволення вимог про визнання ОСОБА_16 спадкоємцем першої черги не мається. Крім того встановлено, що ОСОБА_10 не має законного права на спадкоємство четвертої черги. А тому рішення в частині визнання ОСОБА_16 спадкоємицею першої черги є також незаконним.

В той же час, апеляційний суд вважає, що судом обгрунтовано відмовлено у вимогах ОСОБА_16 про усунення від спадщини ОСОБА_1 , так як твердження про ухиляння ОСОБА_1 від надання допомоги батькові не знайшли свого підтвердження, спростовані поясненнями і наданими ОСОБА_20 в цій частині доказами.

Виходячи з того, що позивачка єдина спадкоємиця першої черги на спадок ОСОБА_22 її тітка ОСОБА_23 на спадок вимоги не заявляє, про що підтвердила у засіданні апеляційної інстанції/, та враховуючи вимоги ст.ст.1258, 1261 ЦКУ, апеляційний суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання за нею право власності на спірне домоволодіння її батька.

Враховуючи, що останнє без законних підстав займають відповідачі, підлягають задоволенню вимоги позивачки про їх виселення із спірного будинку.

Що стосується рішення суду в частині відмови ОСОБА_15 у зобов`язанні КП МБТІ зареєструвати за нею будинок, то воно повинне бути залишене без змін, оскільки у даний час спір між позивачкою та третьою особою відсутній, такі вимоги ОСОБА_20 є передчасними, оскільки до цього органу з питання реєстрації права власності вона ще не зверталась.

Згідно положень глави 8 ЦПКУ та наданих доказів з відповідачів слід стягнути судові витрати на користь позивачки у сумі 226,08 грн. в рівних частинах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307, 309, ч.1 п.п.2,3,4 ЦПК України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И В

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 березня 2007р. в частині відмови у позові ОСОБА_1 , в частині задоволення позову ОСОБА_3 щодо встановлення юридичного факту проживання її однією сім`єю з ОСОБА_7 з січня 1997р. по квітень 2004р., визнання ОСОБА_3 спадкоємицею першої черги на право на спадок ОСОБА_9 ; в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 17 грн. мита с к а с у в а т и.

Позов ОСОБА_1 частково задовольнити:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 .

Усунути перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні ОСОБА_1 зазначеним будинком, виселивши з цього будинку / АДРЕСА_1 / ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 226 грн. 08 коп. в рівних частинах.

Позовні вимоги ОСОБА_3 , про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_7 , визнання ОСОБА_3 спадкоємицею першої черги на спадкове майно ОСОБА_7 - залишити б е з з а д о в о л е н н я.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку у 2-місячний с т р о к.