Справа № 2 -76/07   РІШЕННЯ
31 січня 2007 року Довгинцівський районний суд м.
Кривого Рогу в складі
головуючого судді                                               Середньої Н.Г.,
при секретарі                                                      Збираник Л.В.,
з участю позивача-відповідача                             ОСОБА_1,
представника позивача-відповідача                     ОСОБА_6,
відповідача-позивача                                          ОСОБА_3,
представника відповідача-позивача                     ОСОБА_14,
представника 3-ї особи КЖП № 15                      Баліної Тетяни Євдокимівнн,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа комунально-житлове підприємство № 15 м. Кривого Рогу, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Довгинцівського РВ КМУ
УМВС України у Дніпропетровській області про визнання
такими, що втратили право користування жилим приміщенням та
зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1про вселення ,-
У березні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, вказавши, що на підставі рішення виконкому
Довгинцівської у місті ради від 15.07.1972 року його батьку ОСОБА_4 був виданий ордер на вселення у АДРЕСА_1у м. Кривому Розі. В теперішній час він є основним квартиронаймачем. В спірній квартирі крім нього,
зареєстровані відповідач ОСОБА_1 -його брат, колишня дружина -
ОСОБА_3, та їх неповнолітня донька - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. ОСОБА_1 з грудня 1999 року в квартирі не проживає, забрав всі свої речі та переїхав на
постійне місце проживання до своєї дружини. Рішенням суду 27.11.2002 року був вселений у квартиру, однак
до цього часу у квартиру не вселився, житлом не цікавиться,
комунальні послуга не сплачує, будь-яких зв'язків з ним не підтримує.
ОСОБА_3 в квартирі не проживає з квітня 2005 року, коли забрала свої речі, дитину. Фактично відповідач створила
іншу сім'ю. Шлюб між ними розірвано 18.11.2005 року.
Відповідачі не проживають в квартирі без поважних причин більше шести
місяців, на них нараховуються комунальні
платежі, просив визнати такими, що втратили право користування
квартирою та зняти їх з реєстрації.
У травні 2006 року позивач позовні вимоги
доповнив, що на прохання ОСОБА_3 надав згоду на її реєстрацію у
квартирі, однак брат у наданні такої згоди відмовив. Відповідачка пояснила, що має знайомих у паспортному відділі, тому її
зареєструють без згоди брата, що і зробила.
Враховуючи, що на її реєстрацію не було надано письмової згоди всіх членів сім'ї, просив визнати реєстрацію ОСОБА_3 та їх
неповнолітньої доньки недійсною.
У листопаді 2006 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив, зазначив, що
у зв'язку з тим, що реєстрація була проведена з
порушенням вимог закону, просив з цих підстав
ОСОБА_3 визнати такою, що стратила право користування житловим приміщенням
ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву дб ОСОБА_1
зазначивши, що у спірній квартирі
разом з донькою проживала
до січня 2006 року. З
колишнім чоловіком склались
неприязні стосунки, через це вона змушена була разом з
донькою жити у знайомих. Відповідач
змінив замки на вхідних дверях в квартирі став
проживати з іншою жінкою. Іншого
житла вона не має, просила суд вселити у спірну
У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, зустрічний позов
ОСОБА_3 не визнав, доповнив, що брат з квартири виїхав, забрав речі, відносини
не підтримує, житлом не цікавиться.
ОСОБА_3 квартиру залишила добровільно у квітні 2005 року, вивезла речі, після чого він на початку червня 2005 року поміняв замки. Вимоги щодо
вселення вона не ставила, перешкоду користуванні квартирою їй ніхто не
Вважає її реєстрацію не дійсною,
так як вона проведена без згоди брата.
Представник позивача ОСОБА_6, заявлені вимога підтримала, проти зустрічних
вимог заперечувала з тих же підстав.
Відповідач-позивач ОСОБА_3 суду пояснила, що з 1995 року перебувала з позивачем у
зареєстрованому шлюбі, з 2001 року проживала разом з ним у спірній
квартирі. Документи на її реєстрацію оформляв
позивач, а вона лише підписала. ОСОБА_1 зловживав
спиртними напоями, тероризував її та дитину, тому у 2005 році вони розірвали шлюб, вона забрала свої
речі та стала знімати іншу квартиру. В квартирі залишилась деякі її речі: посуд, постіль, квіти. Ключів від квартири у неї
не має, так як позивач змінив замки, коли
приходила, двері ніхто не відчиняв. Телефонувала ОСОБА_1, однак позивач відмовляється від вселення. Просила вселити її та доньку в
квартиру, так як іншого житла не має. її реєстрацією займався позивач, отримати
згоду від брата на реєстрацію було не можливо, так як з
ним був втрачений зв'язок. Брат позивача не проживав у квартирі з 1999 року, родинних стосунків не
підтримував. Після винесеного рішення суду не вселився у квартиру і спроб не робив.
Представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав з тих же підстав,
при винесенні рішення просив суд застосувати позовну давність до вимог ОСОБА_1 щодо визнання її втратившою право користування житлом
через порушення порядку реєстрації, на позові ОСОБА_3 наполягав.
Представник третьої особи КЖП № 15 м. Кривого Рогу при винесенні
рішення покладалась на розсуд суду.

Представник відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Довгинцівського РВ КМУ УМВС України у Дніпропетровській
області у судове засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, просили
справу розглянути у їх відсутність.

Вислухавши думку позивача, відповідача, їх представників, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд вважає
необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, вимоги
ОСОБА_3 - у
повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_415.11.1972 року на сім'ю з чотирьох осіб, у тому числі синів ОСОБА_1, ОСОБА_1
отримав ордер на АДРЕСА_1 у м. Кривому Розі (ах. 15 -
ордер).

На даний час у спірній квартирі зареєстровані сторони, їх неповнолітня
донька та брат позивача - відповідач ОСОБА_1 (а.с. 6,26 - довідка).

Відповідач ОСОБА_1 у квартирі не проживає з грудня
2002
року, що підтвердили

у судовому засіданні сторони, свідки ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, та підтверджується актами (а.с. 9,10 - акт).

27.11.2002 року рішенням суду ОСОБА_1 вселений у гайртиру, однак до цього часу в квартиру не вселився, спірним житлом не цікавився,
(а.с.. 64 - рішення).

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних
причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 втратив право користування житловою площею у АДРЕСА_1 у м. Кривому Розі.

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, в період шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_12
(ах. 83 - свідоцтво про народження), 18.11.2005 року шлюб
сторін розірвано (а.с. 11 - копія рішення суду). ОСОБА_3 вселилась у спірну квартиру у 2001 році як член сім'ї та проживала у
квартирі до квітня 2005
року.

ОСОБА_3 зареєстрована у квартирі разом з неповнолітньою дитиною у січні 2003 року.

На реєстрацію ОСОБА_3 згоди відповідач ОСОБА_1 не надавав, що підтвердили сторони,
допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11

Однак, відповідно до заявлених позовних вимог, саме з указаних підстав
позивач просить суд визнати ОСОБА_3 такою,
що втратила право користування житлом, позовні вимоги не уточнив і не змінив, а
відповідно до ст. 71 ЖК передбачений вичерпний перелік підстав для визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням. Крім того, позивач,
заявлені вимоги щодо визнання реєстрації не дійсною змінив на інші, а суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог. У
судовому засіданні позивач підтвердив, що безпосередньо сам мав розмову з
братом з приводу реєстрації дружини, і останній
відмовся її надати, однак не зважаючи на це, підписував заяву до КЖП про
реєстрацію дружини. Зазначена обставина мала місце у жовтні 2002 року, а тому відповідно на момент подання позовної заяви (03.03.2006 року) сплинув 3-х річний строк позовної давності,
передбачений ст. 257 ЦК України (ст. 71 ЦК України 1963 року), ОСОБА_1 не заявлено
клопотання про його поновлення. Посилання позивача на те, що він не знав, що дружина зареєструвалась, виходячи з наведеного, суд
вважає необгрунтованими.

Тому в задоволенні позовних вимог у частині, щодо визнання такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням ОСОБА_3 та їх неповнолітньої доньки ОСОБА_12. суд
вважає необхідно відмовити.

Між ОСОБА_13 та ОСОБА_1 склались неприязні стосунки, шлюб між ними
розірвано у листопаді 2005 року. З травня 2005 року ОСОБА_3 в квартирі не проживає. Після її виїзду позивач змінив замки на вхідних дверях,
що не оспорив у судовому засіданні, чим позбавив ОСОБА_3 можливості
користуватися квартирою. ОСОБА_3 цікавилась квартирою, що
підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_9

За таких обставин суд визнає неприязні стосунки в сім'ї сторін поважними причинами не проживання у спірній квартирі, а враховуючи,
що ОСОБА_3 поселилась у квартиру як член сім'ї, тривалий
час проживала у квартирі постійно, заперечень щодо її проживання та вимоги щодо виселення ніхто не заявляв, тому вважає, що
ОСОБА_3 набула права користування житловою
площею і її необхідно вселити разом з неповнолітньою дитиною у квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст. 71, 65 ЖК України, ст. 256, 261 ЦК України, ст. 71 ЦК України 1963 року, ст.ст. 10,11,60,212,213
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_2
втративши право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 у м. Кривому Розі. Зобов'язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Довгинцівського РВ КМУ УМВС України у Дніпропетровській області
зняти ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою.

В решті позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити. Вселити ОСОБА_3разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження у АДРЕСА_1

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного суду протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.