Справа
211                                Доповідач
УХВАЛА

Іменем  України

31 січня 2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Дніпршетровеької області в складі:
головуючого: судді Неклеси В.І. суддів: Митрофанової Л.В.,Братіщєвої Л.А. при
секретарі:Савчук Н.О.

за участю-.представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2;
представників Українського науково-дослідного інституту промислової медицини -Вотінова
Сергія Вініаміновича, Швець Євгена Трохимовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому
Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 05 червня 2006 року за позовом
ОСОБА_1 до Українського науково-дослідного інституту промислової медицини про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 1999
рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ "Суха Балка",
Українського науково-дослідного інституту промислової медицини про поновлення
на роботі, визнання шкоди спричиненої здоров*ю пов*язаною з виробництвом,
відшкодування шкоди спричиненої здоров*ю та моральної шкоди. У грудні 2003 року позивач
відмовився від позовних вимог до ВАТ "Суха Балка" та відмова прийнята
судом.

В обгрунтування своїх позовних вимогОСОБА_1 посилався на
те, що працював з 1994 року на
шахті "Фрунзе"
підземним черговим електрослюсарем. За період 1996-1997 року, при
проходженні медичного огляду, з вини відповідача Українського
науково-дослідного інституту промислової медицини, не було виявлено
захворювання на туберкульоз. У травні 1998
року в 7-й Криворізькій
міській лікарні виявлено захворювання у зв*язку з чим з 25.05.1998 року по 22.01.1999 року він
знаходився на стаціонарному лікуванні. Потім, з 23.02.1999 року по 26.04.1999
року лікувався у відповідача - Український науково-дослідний інститут
промислової медицини.

Вважає, що несвоєвчасне виявлення туберкульозу з вини
відповідача Українського науково-дослідного інституту промислової медицини,
призвело до витрат, тому просив суд стягнути з відповідача на його користь 3363,65 грн. витрати на
додаткове харчування, 297,15
грн. витрати рідних на поїздки до нього в лікувальні установи, 400 грн.

на правову допомогу, 90,46 грн. ведення телефонних розмов у зв*язку з проведенням
експертиз, 105,16 грн.-
витрати на поїздки у зв*язку з проведенням експертиз, 50.000 грн.-моральної
шкоди.

Представник позивача збільшив позовні вимоги та просив
суд стягнути 250000 грн.
моральної шкоди, 4370,95
грн. суму матеріальної шкоди, мотивуючи тим, що за період з 1998-2000рр.
зросли ціни на продукти харчування, 115,28
грн. - поїздка до м. Києва на експертизу.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 05.06. 2006 року
позовОСОБА_1 задоволено частково.

Суд стягнув з Українського науково-дослідного інституту
промислової медицини на користь ОСОБА_1 5117,95
грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 400 грн. витрати на
правову допомогу, а всього: 12517,95
грн.

З Українського науково-дослідного інституту промислової
медицини на користь держави суд стягнув 59,68
грн. судового збору та 1,50
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзіОСОБА_1 ставить питання про
скасування рішення суду в частині стягнення суми моральної шкоди у зв*язку з
невідповідністю висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог відносно розміру моральної шкоди.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи частково позовні
вимогиОСОБА_1, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до ст. 1167 ЦК України
відповідачем спричинено позивачу моральну шкоду.

На думку колегії суддів, при з*ясуванні фактів, з якими
закон пов*язує відшкодування моральної шкоди, суд обгрунтовано виходив з вимог
ст. 1167 ЦК
України, яка визначає підстави покладення обов*язку по відшкодуванню такої
шкоди та обставин, які мають враховуватися при визначенні розміру
відшкодування.

Крім того, рішення суду першої інстанції ухвалено
відповідно до роз*яснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 31.03.1995 року №4 "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди", де
вказано, що обов*язковому з*ясуванню при вирішенні справ про відшкодування
моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв*язку між шкодою та протиправними діяннями її
заподіювача та вина останнього в заподіянні. Зокрема, суд повинен з*ясувати,
чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань
або витрат немайнового характеру,
за  яких  обставин
та  якими  діями
бездіяльністю  вони заподіяні, в
якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при
цьому.

Як встановлено в суді першої інстанції, що неналежним
виконанням своїх обов'язків, працівником відповідача - лікарем терапевтом
Шапошніковою І.А., яка не прийняла належних заходів для проведення дообстеження
позивачаОСОБА_1 та дала згоду на роботу, чим було завдано шкоду його здоров'ю.
З вини відповідача хвороба не була своєчасно діагностована і була виявлена лише
через 2 роки, що
потягло за собою тривале лікування, в результаті якого позивач поніс
матеріальні витрати, а також йому було завдано моральної шкоди.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано визначив розмір моральної шкоди із урахуванням конкретних обставин
по справі, характеру і тяжкості завданих моральних страждань та наслідків, що
наступили.

Доводи позивача в апеляційній скарзі, що суд першої
інстанції при визначенні розміру моральної шкоди не достатньо врахував ступень
його страждань, їх тривалість та тяжкість, що він продовжує знаходитись на
обліку, спростовується матеріалами справи та висновками суду.

На думку колегії суддів, вирішуючи питання про стягнення
суми моральної шкоди, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив
права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм
правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції по справі ухвалено законне та вмотивоване рішення, а доводи
апеляційної скарги безпідставні.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України в
двомісячний строк з дня набрання нею законної сили.