У Х В А Л А

Іменем  України

24
січня 2005 року                                                                м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Григор'євої Л.І.                                 Гуменюка В.І.
Прокопчука Ю.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
"ПМК-139" про поновлення на роботі,
виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

встановила:

У жовтні 2002 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ "ПМК-139" про поновлення на роботі,
виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди у сумі 60
000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що про звільнення йому стало відомо  лише 10 вересня 2002 року; звільнення вважає
незаконним, оскільки був прийнятий на роботу на невизначений термін і підстав
для звільнення за ч. 2 ст. 36 КЗпП України відповідач не мав. Звільненням
позивачу завдані моральні збитки, оскільки він був змушений звертатись до
різних інстанцій для вирішення питання про поновлення на роботі і довгий час
перебув без засобів для існування.

Справа розглядалась неодноразово.

Рішенням Ізмаїльського районного суду
Одеської області від 15 березня 2005 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з
вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області.

Рішенням апеляційного
суду Одеської області від 17 серпня 2005 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: рішення Ізмаїльського
районного суду Одеської області від 18
березня 2005 року скасовано та прийнято нове рішення. Позов задоволено частково: поновлено ОСОБА_1 на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1
ділянки ВАТ "ПМК-139" і стягнуто
з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу
у сумі 12 679, 50 грн. та 5 000 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ВАТ
"ПМК-139" 144 грн. державного
мита в дохід держави.

У поданій до Верховного Суду України
касаційній скарзі, ВАТ "ПМК-139" просить рішення апеляційного суду
Одеської області від 17 серпня 2005 року скасувати, а рішення Ізмаїльського
районного суду Одеської області від 18 березня 2003 року залишити в силі, посилаючись на порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального і процесуального
права.

Згідно з частиною 2
статті 234 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне
застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог
статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що
оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і
процесуального права та передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для його
обов'язкового скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за
необхідне відмовити у задоволенні касаційної
скарги.

Керуючись статтями 331,
332, 337 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України,

ухвалила:

Касаційну   скаргу
Відкритого   акціонерного   товариства
“ПМК-139” відхилити.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                 В.І.
Гуменюк

Ю.В.
Прокопчук