Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу
акціонерно-комерційного банку соціального розвитку (далі - АКБ) “Укрсоцбанк” на
рішення Рожнятівського районного суду від 25 жовтня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2006 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

АКБ “Укрсоцбанк” звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що відповідач,
працюючи на посаді директора КП “ІНФОРМАЦІЯ_1” і зловживаючи службовим
становищем, у особистих інтересах реалізував товарно-матеріальні цінності, які
були передані                 КП “ІНФОРМАЦІЯ_1” в заставу банку в
забезпечення кредитного договору, що призвело до заподіяння банку шкоди в сумі
50046 грн. 81 коп., оскільки сума кредиту та відсотків за користування ним
банку не сплачена; за скоєний злочин відповідача засуджено вироком суду від 14
червня 2006 року. Позивач просив стягнути з ОСОБА_1          50046 грн. 81 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної злочином.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 25 жовтня 2006
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області
від 20 грудня                2006 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі АКБ “Укрсоцбанк” просить скасувати
ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий розгляд,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що відмовляючи в
задоволенні позову, суди виходили із того, що обов'язок по поверненню кредиту
лежить на КП “ІНФОРМАЦІЯ_1”, оскільки саме підприємство укладало із банком
договір кредиту, крім того, рішенням господарського суду від 11 грудня 2001
року та ухвалою цього суду від 26 квітня 2002 року було стягнуто з КП
“ІНФОРМАЦІЯ_1” на користь АКБ “Укрсоцбанк” заборгованість по кредиту та
відсотках в сумі 51930 грн. і накладено арешт на майно, також за ініціативою
банку ухвалою господарського суду від 18 жовтня 2005 року до КП “ІНФОРМАЦІЯ_1”
була застосована процедура банкрутства та ліквідації, у результаті якої майно
боржника реалізоване, підприємство визнане банкрутом.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити
у відкритті касаційного провадження у справі за позовом                    АКБ “Укрсоцбанк” до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою АКБ “Укрсоцбанк” на
рішення Рожнятівського районного суду від 25 жовтня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Івано-Франківської області від                 20 грудня 2006 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити АКБ
“Укрсоцбанк”.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін