АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-86/2007 р.                                                             Головуючий по 1 інстанції
визнання                                                           Бассак Т.Є.
права власності                                                                           Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"01 "
лютого 2007 р. Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                  Захарової А.Ф.

суддів                            Адаменко Л.В., Подорога В.М.

при секретарі                 Бурдукова О.В.

з участю адвоката          ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ТОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» на ухвалу
Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2006 р. по справі за позовом ОСОБА_1до ТОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» про
визнання права власності на квартиру. Вивчивши
матеріали справи, вислухавши представника ТОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» , який підтримав доводи апеляційної
скарги, та представника ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, які на них заперечували, судова
палата, -

встановила:

В вересні 2006 року ОСОБА_1пред'явила до суду позов
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд
захисту житла та його реконструкції» про визнання права власності на
квартиру.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 28 листопада 2002 року між нею та ТОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» - відповідачем по справі, був укладений договір
будівельного підряду НОМЕР_1

За цим договором
відповідач зобов'язався виконати будівельні роботи з переобладнання та реконструкції житлового приміщення -АДРЕСА_1 в м. Черкаси та
передати їй таку у власність.

ОСОБА_1 зобов'язалася оплатити
відповідачу по справі всі будівельні роботи.

Договір діє до повного виконання взятих на себе сторонами зобов'язань,
тобто і в теперішній час.

Свої зобов'язання по даному договору вона (позивач) виконала в повному
обсязі і згідно квитанцій сплатила
відповідачу по справі за квартиру 11706 гривень.

Незважаючи на те, що в теперішній час майже всі будівельні роботи по
реконструкції даної квартири виконані і квартира повністю придатна для проживання,
відповідач умисно їх не проводить і не вводить квартиру в експлуатацію, тобто
не виконує умов договору. Частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту є незначною.

2

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема
із правочинів.

У відповідності
зі ст. 876 ЦК
України за договором будівельного підряду власником об'єкта будівництва або
результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено
договором. Таким чином, виконавши в повному обсязі умови договору будівельного
підряду, позивачка вважає, що правомірно набула право власності на дану
квартиру.

Керуючись ст.ст.
328, 876 ЦК
України, просила суд постановити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1, право
власності на АДРЕСА_1 стягнути з відповідача на її користь всі понесені судові
витрати та витрати з надання юрдопомоги.

Заявою від 8.11.2006 року представник
позивачки просила накласти арешт на спірну АДРЕСА_1 в м. Черкаси до
повного розгляду справи в суді.

Ухвалою
Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2006
року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заборонено
відчуження АДРЕСА_1, в м. Черкаси, яка належить на праві приватної власності
ТОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції».

В апеляційній скарзі
на цю ухвалу ТОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» просить її
скасувати як незаконну і передати поставлене на розгляд питання на повторне вирішення до суду першої інстанції, так як
ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.09.2004 року порушено
провадження у справі про банкрутство ТОВ «Фонд захисту житла та його реконструкції» і в даний час здійснюється санація
товариства. Відповідно до п. 5
ст. 17 Закону
«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арешт
на майно боржника та інші обмеження дій боржника щодо розпорядження його майном
можуть бути накладені лише в межах процедури санації, у разі, якщо вони не
перешкоджають виконанню плана
санації та не суперечать інтересам конкурсних кредиторів. А в даному
випадку арешт майна загальним судом перешкоджає виконанню плана санації у справі
про банкрутство відповідача.

Обговоривши
матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

По справі
встановлено, що ОСОБА_1, пред'являючи даний позов до суду, стверджувала, що
своєчасно виконала в повному обсязі умови договору підряду від 28.11.2002 року, укладеного між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фонд захисту житла та його реконструкції» та нею, відповідно до якого
відповідач - товариство зобов'язався виконати всі будівельні роботи з
переобладнання та реконструкції квартири, АДРЕСА_1 в м. Черкаси і передати її
замовнику, у власність після закінчення робіт в терміни і на умовах, визначених
в договорі. Вона сплатила підряднику у зазначені в договорі строки визначену
знову ж таки договором суму в обсязі 11706
грн. і їй повинні передати у власність АДРЕСА_1 відповідно до положень ст. 876 ЦК України,
згідно яких власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт
є замовник, якщо інше не передбачено договором. Однак відповідач умисно не
вводить квартиру в експлуатацію, хоча майже всі будівельні роботи виконані.

Встановлено, що,
дійсно, всі необхідні суми за вказаним договором позивачкою ОСОБА_1 сплачені у
визначені в договорі строки (
ар. спр. 9). Але
відповідач, посилаючись на відкриту процедуру його банкрутства за ухвалою
Господарського суду Черкаської області від 01.09.2004 року, відмовив в задоволенні вимог позивачки. А у відзиві
на заявлений нею позов до суду про визнання за нею права власності на АДРЕСА_1 - просив зупинити
провадження по справі.

За заявою
представника ОСОБА_1 про накладення арешту на АДРЕСА_1 ухвалою від 09 листопада 2006 року задоволив

З

клопотання позивачки і заборонив
відчуження вказаної квартири, яка в даний час належить на праві власності
відповідачу - ТОВ-ву
«Фонд захисту житла та його реконструкції».

При цьому суд
керувався п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України про
те, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, і що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення
суду.

На думку судової
палати, виходячи з обставин справи, такий висновок суду являється
обґрунтованим.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Господарського суду Черкаської
області від 01
вересня 2004 року
порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фонд захисту житла та його реконструкції» за заявою ДПІ у м.
Черкаси. Зазначено про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів та
накладення арешту на все майно боржника (
ар. спр. 28). Ухвалою
цього ж Господарського суду від 16
лютого 2006 року
ОСОБА_1 поряд з іншими особами визнано конкурсним кредитором ( ар. спр. 30 -31), а ухвалою від 21 квітня 2006 року введена
процедура санації ( відновлення
платоспроможності) боржника строком на 12
місяців ( ар. спр.
29). Призначено
керуючим санацією ОСОБА_2 з передачею йому повноважень органів управління
товариства, повноваження яких припиняються.

З мотивувальної
частини даної ухвали вбачається, що суд вважає за необхідне розглянути питання
про скасування накладеного арешту на майно боржника після подання на
затвердження суду плана санації
боржника. Такий план відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України, Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» керуючий санацією
зобов'язаний подати комітету кредиторів протягом трьох місяців з дня винесення
ухвали про санацію боржника, - для схвалення.

Однак даних про
те, що такий план є в даний час в наявності і схвалений комітетом кредиторів
ОСОБА_2, як представник відповідача, в суд не надав.

Згідно ч. 2 ст. 18 вищевказаного
закону одним із заходів санації є продаж частини майна боржника. Тому
обгрунтовані побоювання позивачки щодо можливості продажу квартири, в
переобладнання і реконструкцію якої вона вклала кошти.

Оскаржуючи
ухвалу суду про заборону відчуження спірноїАДРЕСА_1 в м. Черкаси,
відповідач і його представник в засіданні апеляційної інстанції посилався на
порушення судом п. 5 ст. 17 Закону України
«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ( а фактично це п.
4 ст. 17) за положеннями
якого арешт на майно боржника та інші обмеження дій боржника щодо розпорядження
його майном можуть бути накладені лише в межах процедури санації, у разі, якщо
вони не перешкоджають виконанню плану санації та не суперечать інтересам конкурсних кредиторів. При цьому представник
відповідача - керуючий санацією ОСОБА_2 стверджував, що арешт майна
боржника загальним судом в даному випадку перешкоджає виконанню плана санації у
справі про банкрутство відповідача. Проте жодних доказів на підтвердження того,
що саме заборона відчуження спірної квартири перешкоджає виконанню плана санації
представник відповідача не навів.

До того ж, слід
взяти до уваги, що заборонено відчуження спірної квартири ухвалою суду від 09 листопада 2006 року в інтересах
позивачки ОСОБА_1, яка являється одним із конкурсних кредиторів відповідача - боржника , яка вказує на
фіктивність процедури банкрутства ТОВ-ва «Фонд захисту житла та його
реконструкції», який намагається уникнути обов'язку передати їй у власність
квартиру, яка на сьогодні коштує значно більше, ніж сума, яку вона сплатила
відповідачу. Вважає, що замість того, щоб захищати її житлові права, Фонд сам
порушує їх.

Аналізуючи все
наведене у сукупності, судова палата вважає, що ухвала суду , що оскаржується,
- постановлена судом з дотриманням норм процесуального і матеріального права і
підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарга, - не вбачається.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 314 ЦПК
України, судова палата, -

4  ухвалила:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд захисту житла та його
реконструкції» відхилити.

Ухвалу
Придніпровського райсуду
м. Черкаси від 09 листопада
2006 року, - залишити без
змін.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі
двохмісячного строку.