Справа
№ 2-578/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

10
квітня  2007 року                           Індустріальний
районний суд м.

Дніпропетровська

в  складі:
головуючого

судді        Слюсар Л.П.,

при

секретарі                 Олексенко М.В;

розглянувши
у відкритому судовому засіданні  в м.
Дніпропетровську цивільну

справу
за позовною заявою   ОСОБА_1 до
Виконавчого

комітету
Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська про визнання  права

власності
на 22/100 частини домоволодіння за набувальною
давністю,  суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач  в січні 2007 року  звернувся до суду з позовною заявою до

виконавчого
комітету Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська,    про

визнання
права власності на 22/100 частини домоволодіння за набувальною

давністю
.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач в своїй позовній заяві і в

ході
судового засідання   посилався на те,
що   його
рідна бабуся ОСОБА_2 знаходилася в фактичних шлюбних відносинах  із ОСОБА_3 із 1938 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, по
день його  трагічної

загибелі  на фронті.
За період спільного проживання і знаходження в фактичних

шлюбних
відносинах , його бабуся і ОСОБА_3 почали будівництво жилого

будинку
А-1, розташованого  АДРЕСА_1 .

Після   загибелі ОСОБА_3 , його бабуся
залишилася  проживати в будинку А-1

і
закінчила його будівництво.  В подальшому
бабуся прибудувала до житлового

будинку
сіни а-1, а також прибудову до будинку А1-1, площею 7,2 кв.м. , ганок -

а,
погріб -Г, а також викопала на подвір'ї колодязь №5.  ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_2
померла, після її смерті відкрилася спадщина на

спірне
домоволодіння.   Позивач вважав, що  оскільки він проживав в спадковому

будинку
разом із спадкоємцем однією сім'єю та був
єдиним  спадкоємцем на

спадщину
і фактично прийняв її,  тому в
нотаріальну контору не звертався.

Відповідно
до рішення Виконкому Індустріальної районної ради НОМЕР_1 було встановлено  право власності за ОСОБА_3 ( померлим)

на
житловий будинок АДРЕСА_1, і 24 липня

1996
року виконкомом Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська було

видано
свідоцтво на домоволодіння АДРЕСА_1

на
ім'я ОСОБА_3.  В подальшому , на земельній
ділянці,

біля  будинку бабусі, позивач почав будівництво
нового жилого будинку Б-1,

гаражу-В,
сараю -Г, туалетна -Д і навісу -Е.
Відповідно до акту ідеальних

часток  від 01 грудня 2000 року  за ОСОБА_3
знаходиться 22/100 частини

домоволодіння,
за позивачем 78/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1.   Позивач постійно, більше 20 років проживає

в
спірному домоволодінні, здійснює ремонт і доглядає за земельною ділянкою.

Просив   визнати за ним право власності на 22/100
частини домоволодіння №17 по

вул.
Белінського в м. Дніпропетровську за набувальною давністю, який

складається
із : житлового будинку - А-1, прибудови А1-1, сіней а-1, ганку -а,

погребу
-Г і колодязя - №5.

Відповідач
в судове засідання не з'явився.
відповідно до листа  від

10.04.2007
року № 18/5-121  просили розглядати
справу за відсутністю

представника
виконкому і винести рішення суду в межах діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
адвоката, свідків,  вивчивши матеріали

справи,  матеріали справи 2-2712/04, вважає, що   позовні вимоги   підлягають

задоволенню  з наступних підстав.

У
ході судового розгляду встановлено, що
рішення виконкому  Індустріальної

районної
ради НОМЕР_1  встановлено право власності
на житловий

будинок
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ( померлим) та затверджено акт прийомки житлового
будинку.  Будинок зведений

ОСОБА_3  в 1940 році відповідно до договору  на право будівництва від

19.07.1940
року.  В 1941 році ОСОБА_3 помер. До 1980
року в будинку мешкала

його
жінка. ( а.с.11). 24.07.2006 року видано свідоцтво  про право власності на

житловий
будинок  АДРЕСА_1 на ОСОБА_3

(
а.с.10).  Відповідно до акту ідеальних
часток від 01.12.2000 року  за
ОСОБА_3  значиться 22/100 частини
домоволодіння, а у користуванні ОСОБА_1

знаходиться
78/100 частин домоволодіння  АДРЕСА_1 (
а.с.12-13).   Рішенням Індустріального
районного суду від

21.05.2004
року за  ОСОБА_1 визнано право власності
на

78/100
частин домоволодіння ( а.с.25-26).

Як
показав позивач його  рідна бабуся
ОСОБА_2 знаходилася в

фактичних
шлюбних відносинах  із ОСОБА_3 із 1938
року

по
ОСОБА_5у, по день його  трагічної
загибелі  на фронті.  За період

спільного
проживання і знаходження в фактичних шлюбних відносинах, його бабуся

і
ОСОБА_3 почали будівництво жилого будинку А-1, розташованого  АДРЕСА_1.
Після   загибелі ОСОБА_3 , його

бабуся
залишилася  проживати в будинку А-1 і
закінчила його будівництво.  В

подальшому
бабуся прибудувала до житлового будинку сіни а-1, а також прибудову

до
будинку А1-1, площею 7,2 кв.м. , ганок -а, погріб -Г, а також викопала на

подвір'ї
колодязь - №5.  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

померла.  Вказав, що він постійно, більше 20 років
проживає в спірному

домоволодінні,  що підтверджується актами  квартального комітету №3 від

22.01.2007
року та показаннями свідків   ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 ( а.с.

28,29).

Відповідно
до ст. 344 ЦК України  особа, яка  добросовісно заволоділа чужим

майном
і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом

десяти
років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право

власності  на це майно
( набувальна давність), якщо інше не встановлено цим

Кодексом.

У
зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що  дії позивача

при  вселенні в спірне домоволодіння  було добросовісним.

Згідно
до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за

зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в

межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які

беруть
участь у справі.

Таким
чином, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді

справи,
у їх сукупності, суд приходить до висновку проте, що вимоги позивача

знайшли
своє підтвердження в судовому засіданні
і підлягають задоволенню.

Керуючись:  ст.
344  ЦК України  ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги  ОСОБА_1   - задовольнити.

Визнати  за ОСОБА_1 право власності за набувальною

давністю
на 22/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, який складається із: жилого будинку
-А-1, прибудови А1-1,

сіней
а-1, ганку - а,  погребу -Г, і колодязя
№5,  право власності на які

зареєстровано
за ОСОБА_3, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення
може  бути оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги,  або без
подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя:

Л.П.Слюсар