Справа
№ 22ц - 183/07                                         Головуючий
Доповідач Осіпук В.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 лютого 2007 р.
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого Завидовської О.Г.

суддів Данилюк В.А. Осіпука В.В.

при секретарі Губарик К.А.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Міжнародного
громадського об'єднання «Волинське братство» про видачу належно оформленої
трудової книжки, стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової
книжки, стягнення оплати за виконання додаткових робіт та відшкодування
моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 20
грудня 2006 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2006
року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом. Покликався на те, що по
2 грудня 2005 року на підставі угоди з виконавчим директором Міжнародного
громадського об'єднання «Волинське братство» (далі об'єднання) ОСОБА_2 працював
сторожем у Волинському регіональному музеї українського війська та військової
техніки.

Крім того вказував, що під час чергувань у 2003 та 2004 році виконував
різні додаткові роботи, які не входили в обов'язки сторожа і не оплачувались.

Також зазначав, що відповідач після звільнення не
повернув йому трудову

книжку.

В зв'язку з чим просив суд зобов'язати відповідача видати
йому трудову книжку з відповідним записом про роботу в об'єднанні, стягнути з
відповідача 2100 грн.,
середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки, 1237 грн. 50 коп. оплати за
виконання додаткових робіт та450 грн. за спричинену моральну шкоду.

2

Під час розгляду справи представником відповідача було
видано трудову книжку позивачу ОСОБА_1

20 грудня 2006 року рішенням
Луцького міськрайонного суду в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
просить дане рішення місцевого суду скасувати як незаконне, постановлене судом
без з'ясування всіх обставин справи та ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі,
з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу НОМЕР_1 від 24 лютого 2003 року начальника
центрального музею Збройних Сил України ОСОБА_1 з ініціативи власника було
звільнено з посади сторожа Волинського регіонального музею Українського війська
та військової техніки (а.с. 14, 35).

Крім того встановлено, що 24 лютого 2003
року між Міжнародним громадським об'єднанням «Волинське братство», в особі
виконавчого директора ОСОБА_2,
та позивачем ОСОБА_1 було укладено письмовий договір про надання послуг.
Згідно умов договору позивач зобов'язувався здійснювати за встановлену плату
чергування у Волинському регіональному музеї Українського війська та військової
техніки і виконання робіт, пов'язаних з облаштування майданчика. Строк дії
даного договору 2 роки і 9 місяців з дати
його підписання сторонами.

Жоден наказ чи розпорядження власника або уповноваженого
ним органу про зарахування ОСОБА_1 на роботу не видавався.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що між
сторонами мала місце цивільно-правова угода, а не трудовий договір як вважає
позивач.

Оскільки ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем не
перебував то знаходження трудової книжки у адміністрації відповідача не може
бути підставою для стягнення у його користь середнього заробітку за затримку її
видачі, як це передбачено ч.4 ст.235 КПпП України.

Згідно ст.60
ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так як позивач не довів тих обставин, що він виконував
додаткові роботи, які не передбачені договором то місцевий суд цілком підставно
відмовив йому у задоволенні даної вимоги.

Також, враховуючи той факт, що відповідач не допустив
жодних порушень прав ОСОБА_1 у сфері трудових відносин то суд першої інстанції,
врахувавши вимоги ст.2371 КЗпП України, правомірно відмовив йому у
стягненні моральної шкоди.

Висновки суду грунтуються на повно і всебічно з'ясованих
обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є посилання в рішенні
суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

3

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.303,'-308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення
Луцького міськрайонного суду від 20
грудня 2006 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути
оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з часу її проголошення.

Головуючий