РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2007 року справа № 2-5655/07 рік

Малиновський районний суд -міста Одеси в складі:

Головуючого судді Граніна В.Л.,

При секретарі Бєляєвої В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради

про визнання права власності на житловий будинок посилаючись на те, що 06 грудня 1954

року для робітників хлібозаводу № 2. де працював його батько ОСОБА_2 ,

було відведено під посадку садів земельна площа 1.26 га у районі селища „ЗОР. В

подальшому цей масив було поділено та передано у користування робітників та службовців

хлібозаводу № 2, у тому числі земельна ділянка площею 427 квадратних метрів була

закріплена за його родиною.

З цього часу батько позивача самочинно побудував на земельній ділянці площею 427

квадратних метрів за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок , якій

складався з однієї кімнати та літньої кухні площею 12.8 квадратних метрів, тому що необхідно

було житло для проживання сім`ї. 31 серпня 1973 року рішенням виконавчого комітету

Іллічівської районної Ради депутатів трудящих за № 678 «Про оформлення домоволодінь»,

домоволодіння АДРЕСА_2 , тимчасово, до реконструкції району збережено за

ОСОБА_2 та дозволено видати домову книгу та прописати його сім`я.

У процесі експлуатації житлового будинку, вже позивачем, у 1987 році, був

побудований житловий будинок зазначений в технічному паспорті під літерою „А, загальною

площею 56,2 квадратних метрів, якій складається з трьох житлових кімнат : літ. 1-4 площею

18,3 квадратних метрів; літ.1-5 площею 10 квадратних метрів; 1-6 площею 9,9 квадратних

метрів; коридору -літ.1-7 площею 2,2 квадратних метрів; ванної - літера 1-3 - площею 4,9

квадратних метрів; кухні літера 1-2 площею 5,5 квадратних метрів; веранди літ.1-1 площею 5,4 квадратних метрів, а також надвірних та господарчих споруд : гаражу літ. „Б ( площею 44,4 квадратних метрів ); душу літ. „В ( площею 9.9 квадратних метрів); вбиральні літ. „Г (

площею 3,4 квадратних метрів);літньої кухні літ «Е» ( площею 21,8 квадратних метрів);

навісу літера „Ж ( площею 9,1 квадратних метрів).

26 вересня 1990 року, рішенням 111 сесії Іллічівської районної ради депутатів

трудящих, збережене самочинне домоволодіння АДРЕСА_2 було перенумероване на номер 123 та

було прийнято рішення про визнання за усіма самочинно побудованими домами права

власності с подальшим виготовленням та оформленням технічної документації, а також

реєстрацією в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації. Оскільки позивач,

своєчасно не виконав рішення 3 сесії Іллічівськом районної адміністрації депутатів трудящих,

не оформив технічну документацію на домоволодіння та не зареєстрував рішення

Іллічівськом районної Ради депутатів трудящих, він вимушений звернутися з наступним

позовом до суду.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та й

просить суд задовольнити позов.

Представник Одеської міської Ради в судовому засіданні позовні вимоги

ОСОБА_1 не визнав, та показав суду, що позивачу необхідно було своєчасно

зареєструвати рішення 3 сесії Іллічівськом районної адміністрації депутатів трудящих,

оформити технічну документацію на домоволодіння. Оскільки на сьогоднішній час цього не

зроблено, йому необхідно звертатися до Одеської міської Ради з заявою про прийняття

будинку до експлуатації у встановленому законом порядку.

Суд вислухавши позивачку, представника Одеської міської Ради, дослідивши інші

матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають

повному задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 06 грудня 1954 року для робітників хлібозаводу №

2, де працював батько позивача ОСОБА_2 , було відведено під посадку

садів земельна площа 1,26 га у районі селища „ЗОР. В подальшому цей масив було поділено та

передано у користування робітників та службовців хлібозаводу № 2, у тому числі земельна

ділянка площею 427 квадратних метрів була закріплена за його родиною.

У той часу батько позивача самочинно побудував на земельній ділянці площею 427

квадратних метрів за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок , якій

складався з однієї кімнати та літньої кухні площею 12,8 квадратних метрів , тому що необхідно

було житло для проживання сім`ї.

Як вибачається з рішенням виконавчого комітету Іллічівської районної Ради депутатів

трудящих за № 678 „ Про оформлення домоволодінь, від 31 серпня 1973 року, домоволодіння

АДРЕСА_2 , тимчасово, до реконструкції району збережено за ОСОБА_2 та

дозволено видати йому домову книгу та прописати його сім`ю.

В судовому засіданні також встановлено, що у процесі експлуатації житлового будинку

АДРЕСА_2 , вже позивачем, у 1987 році, був знесений та знов

побудований житловий будинок зазначений в технічному паспорті під літерою „А, загальною

площею 56,2 квадратних метрів, якій складається з трьох житлових кімнат : літ. 1-4 площею

18,3 квадратних метрів; літ. 1-5 площею 10 квадратних метрів; 1-6 площею 9,9 квадратних

метрів; коридору -літ. 1-7 площею 2,2 квадратних метрів; ванної - літера 1-3 - площею 4,9

квадратних метрів; кухні літера 1-2 площею 5,5 квадратних метрів; веранди літ. 1-1 - площею

квадратних метрів, а також надвірних та господарчих споруд: гаражу літ. „Б ( площею 44,4

квадратних метрів ); душу літ. „В (площею 9,9 квадратних метрів); вбиральні літ. „Г (площею

квадратних метрів);літньої кухні літ. „Е (площею 21,8 квадратних метрів); навісу літера

„Ж (площею 9,1 квадратних метрів).

Як вибачається з рішення 111 сесії Іллічівської районної ради депутатів трудящих від 26

вересня 1990 року, збережене самочинне домоволодіння АДРЕСА_2 було перенумероване на номер

123 та було прийнято рішення про визнання за усіма самочинно побудованими домами права

власності с подальшим виготовленням та оформленням технічної документації, а також

реєстрацією в міжміському бюро технічної інвентаризації. Дане рішення позивачем у

відповідних інстанціях зареєстроване не було, що стало причиною його звернення з позовом до

суду.

З домової книги для прописки громадян в будинку

АДРЕСА_1 , видно, що ОСОБА_2 , 1938 року народження був прописаний за

даною адресою з 11.02.1974 року, виписаний 17.11.1994 року, у зв`язку зі смертю,

ОСОБА_3 , 1940 року народження була прописана за даною адресою з 11.02.1974

року, виписана 12.09.1994 року, у зв`язку зі смертю. ОСОБА_1 - позивач

по справі ,1963 року народження, прописаний по спірному адресу з 20.11.1979 року по

настпний час ; ОСОБА_4 , 1994 року народження ( син позивача) -

прописаний за даною адресою з 21.05.2003 року по наступний час.

Згідно технічному паспорту, домоволодіння АДРЕСА_1 ,

зазначене в технічному паспорті під літерою „А, має загальну площу 56,2 квадратних метрів,

та складається з трьох житлових кімнат : літ. 1-4 площею 18,3 квадратних метрів; літ. 1-5

площею 10 квадратних метрів; 1-6 площею 9,9 квадратних метрів; коридору -літ. 1-7 площею

2.2 квадратних метрів: ванної - літера 1-3 - площею 4,9 квадратних метрів; кухні літера 1-2 площею 5.5 квадратних метрів; веранди літ.1-1 - площею 5,4 квадратних метрів, а також

надвірних та господарчих споруд : гаражу літ. „Б (площею 44,4 квадратних метрів); душу літ.

„В" площею 9.9 квадратних метрів); вбиральні літ. „Г (площею 3,4 квадратних метрів);літньої

кухні літ. «Е» (площею 21.8 квадратних метрів); навісу літера „Ж' (площею 9,1 квадратних

метрів).

Згідно технічному висновку про можливість експлуатування домоволодіння

АДРЕСА_1 та вводу його до експлуатації, конструктивні і планові

рішення самочинного будівництва придатні для вводу в експлуатацію та відповідають

вимогам ДБН В 2.2-15-2005 „ Житлові будівлі. Загальні положення, ДБН В 1.1-7, СНіП

2.01.01, СНіп 2.01.07, СНІП 2.02.01, СНІП 2.03.01, СНІП П-23, СНІП П -25. Загальні

положення. Зберігання виконаних реконструкцій можливо. Пожежна безпека загальних

конструктивних елементів домоволодіння АДРЕСА_1

відповідає вимогам ДБН В 1.1 -7, а також вимогам розділу 4 ДБН В 2.2-15-2005 „ Житлові

будівлі. Загальні положення "та придатна для подальшої експлуатації та проживання .

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що побудоване спірне

домоволодіння не має негативного впливу на планування, забудову, благоустрій вулиці, на

зручність утримання дворової ділянки, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України „ Про власність, встановлено, що праця

громадян є основою створення і примноження їх власності. До теперішнього часу позивачка

яка своєю працею створила зазначене майно, несе тягар усіх витрат, пов`язаних з утриманням

квартири, користується та володіє нею, відповідно до її функціонального призначення.

Згідно вимог ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене майно (житлові

будинки, будівлі, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Власники інших

домоволодінь за адресою АДРЕСА_1 , не заперечують проти визнання за

позивачем права власності на новостворене майно.

Як вибачається з рішення 111 сесії Іллічівської районної ради депутатів трудящих

від 26 вересня 1990 рок , збережене самочинне домоволодіння АДРЕСА_2 було перенумероване на

номер 123 та було прийнято рішення про визнання за усіма самочинно побудованими домами права власності с подальшим виготовленням та оформленням технічної документації, а також

реєстрацією в міжміському бюро технічної інвентаризації. Дане рішення позивачем у

відповідних інстанціях зареєстроване не було, що стало причиною його звернення з позовом

до суду.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його

права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин, суд вважає можливим визнати за

ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок зазначений в технічному паспорті під літерою „А, загальною площею 56,2 квадратних метрів, якій складається з трьох житлових

кімнат: літ.1-4 площею 18,3 квадратних метрів; літ. 1 -5 площею 10 квадратних метрів: 1-6

площею 9,9 квадратних метрів; коридору -літ.1-7 площею 2,2 квадратних метрів: ванної -

літера 1-3 - площею 4,9 квадратних метрів; кухні літера 1-2 площею 5.5 квадратних метрів;

веранди літ.1-1 - площею 5,4 квадратних метрів, а також надвірних та господарчих споруд:

гаражу літ. „Б (площею 44,4 квадратних метрів); душу літ. «В" (площею 9.9 квадратних

метрів); вбиральні літ. „Г (площею 3,4 квадратних метрів);літньої кухні літ. «Е» (площею

21,8 квадратних метрів); навісу літера „Ж (площею 9.1 квадратних метрів).

Рішення суду підлягає обов`язковій державній реєстрації у КП „ОМБТІ та РОН ,,. яке на

підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,

затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № N 7/5, 07.02.2002, в редакції

19.05.2005 року, здійснює реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.319, 331, 376 п.5 ЦК України, ст.ст. 10, 58,

60,209, 212, 213, 214. 215. 224-228 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий

будинок зазначений в технічному паспорті під літерою „А, загальною площею 56,2

квадратних метрів, якій складається з трьох житлових кімнат : літ. 1-4 площею 18,3

квадратних метрів; літ. 1-5 площею 10 квадратних метрів; 1-6 площею 9,9 квадратних метрів;

коридору -літ. 1-7 площею 2,2 квадратних метрів; ванної - літера 1-3 - площею 4,9

квадратних метрів; кухні літера 1-2 площею 5,5 квадратних метрів; веранди літ. 1-1 площею 5,4 квадратних метрів, а також надвірних та господарчих споруд: гаражу літ. „Б (площею

квадратних метрів); душу літ. „В (площею 9,9 квадратних метрів); вбиральні літ. „Г

(площею 3,4 квадратних метрів); літньої кухні літ. „Е (площею 21,8 квадратних метрів);

навісу літера „Ж (площею 9,1 квадратних метрів).

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом

подання заяви про апеляційне оскарження в 10-ти денний термін з дня проголошення рішення

та апеляційної скарги протягом 20-ти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий