У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши  2 квітня      2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 січня  2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Львівський міський відділ реєстрації актів цивільного
стану громадян Львівського міського управління юстиції, про виключення запису про особу як батька дитини з
актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що її чоловік, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться батьком в актовому записі про народження відповідача.

Вважаючи, що її чоловік
не був батьком відповідача, про що свідчить
висновок судово-медичної експертизи, а також те, що її чоловік за життя
батьківства відповідача не визнавав, просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Галицького
районного суду м. Львова від 14 грудня               2006 року позов задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 29 січня
2007 року зазначене рішення суду першої інстанції й ухвалено нове, яким
в задоволенні позову відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на
невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм процесуального права  та ставить питання про скасування зазначеного
рішення апеляційного суду й залишення в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,  апеляційний суд виходив з того, що
передбачені ст. 137 Сімейного кодексу підстави для оспорювання батьківства після смерті особи,
яка   записана батьком дитини,
відсутні, чоловіку позивачки було відомо, що він записаний батьком позивача,
він підписав актовий запис про встановлення його батьківтсва від 1 лютого 1983
року, він в примусовому порядку виконував постанову суду від                    8 серпня 1989 року про
стягнення з нього аліментів на утримання відповідача, а потім добровільно
надавав утримання відповідачу як сину, представлявся батьком відповідача
тощо,  крім того, оспорювання батьківства
можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття, відповідач
досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2, а
позивачка звернулася до суду в серпні 2006 року.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Львівський міський відділ реєстрації актів
цивільного стану громадян Львівського міського управління юстиції, про виключення запису про особу як батька дитини з актового
запису про народження дитини за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 січня  2007 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду
України                                                      А.Г. Ярема