Справа №
22ц-4552    від________ 2006р.    Головуючий у І Інстанції: Тихомиров І.В,
Категорія 17-19                                                     Доповідач: Калиновський А.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року січень «25» дня колегія суддів Судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Калиновського А. Б.

Суддів:             : Кузнецова В.О., Кіктенко О.М.

При
секретарі: Костюк Т.М. Розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1.На
рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02
серпня 2005 року по справі за позовом
ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Житлово-експлуатаційна контора №
10 про визначення порядку користування житловою площею та усунення перешкод в
користуванні квартирою.

встановила:

У березні 2005 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом ОСОБА_1.і посилалась на те, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі
з ним з 1991 року, від якого мають
неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

В 1996 році АДРЕСА_1 була приватизована і знаходиться в їх спільній частковій власності, по 1/3 частині на кожного члена сім'ї.

ІНФОРМАЦІЯ_2 шлюб з відповідачем було розірвано, а в серпні 2002 року, повернувшись з місць
позбавлення волі, він став чинити перешкоди в користуванні квартирою, вигнав її
з дитиною з житлової площі, тому позивачка просила визначити порядок
користування житловою площею, вселити її в квартиру та усунути перешкоди в
користуванні нею.

В судовому засіданні ОСОБА_2 уточнила свої позовні вимоги
і просила також визнати за нею право власності на жилу кімнату розміром 22,8 кв.м.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2005 року позов ОСОБА_2 про визначення
порядку користування житловою площею та усунення
перешкод в користуванні квартирою задоволено частково.

Визначено порядок користування жилим приміщенням в
АДРЕСА_1. В користування ОСОБА_2 і її
неповнолітнього сина ОСОБА_3 надана кімната площею 22,8 кв.м., а в користування відповідача кімната площею 13,2 кв.м. Інші приміщення залишені в спільному
користуванні. Відповідач зобов'язаний не чинити перешкод в
проживанні позивачки та їх сина в спірній квартирі.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування
рішення суду і ухвалення нового в зв'язку з порушенням судом
норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає за
необхідне скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 1991 року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. В 1996 році ними була приватизована АДРЕСА_1, яка складається з двох жилих кімнат площею 13,2 кв.м. та 22,8 кв.м., і згідно свідоцтва про право
власності на житло від ІНФОРМАЦІЯ_3
належить їм на праві спільної власності.

2

В серпні 2002 року відповідач, повернувшись з
місць позбавлення волі, створив неможливі умови для проживання
позивачки в квартирі, змінив замки на вхідних дверях, в зв'язку з чим вона була вимушена піти з дитиною проживати до своїх батьків.

За таких обставин суд, відповідно до ст. 358 ЦК України обгрунтовано частково задовольнив вимоги ОСОБА_2, визначив порядок користування спірною житловою площею та зобов'язав відповідача не чинити позивачці з
сином перешкоди в користуванні нею,

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що спірна
квартира ними не приватизовувалась не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки це твердження спростовується копією свідоцтва про право власності на житло від ІНФОРМАЦІЯ_3, а також технічним паспортом на квартиру, виданим
Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації.

Крім того, якщо відповідач вважає, що порушено порядок
приватизації квартири, він не позбавлений можливості звернутись
до суду з позовом про визнання свідоцтва про право власності на
житло від ІНФОРМАЦІЯ_3
недійсним.

Посилання в скарзі на те, що висновки суду про створення
ним неможливих умов для проживання позивачки в квартирі не основані на доказах,
позивачка добровільно покинула квартиру - не обґрунтовані і спростовуються
його поясненнями в судовому засіданні про те, що між ним та позивачкою були
постійні сварки та скандали, а також тим, що він змінив замок в квартирі (а.с. 20, 35,). Це підтверджується також зверненнями
позивачки в березні 2003
року до Нікопольського MB УМВС (а.с. 59).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 02 серпня 2005 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може
бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців,

Головуючий Судді: