Справа № 2-349/07 2007 рік
РІШЕННЯ ім'ям    УКРАЇНИ

1? лютого 2007 року

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Швайковського
А.А. при секретарі Пось С.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3про витребування майна від
добросовісного набувача, -

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2007 року ОСОБА_1звернулася до суду з позовом, в якому означає, що вона позивачка за цим позовом - ОСОБА_1 за
кредитним договором від 03.08.06 року з Комерційним банком
„Дельта" придбала в кредит в магазині ,Дтлант" в м. Оріхові для свого
користування телевізор і ДВД програвач марки „ВЕСТ" вартістю 990 грн.

її син - ОСОБА_3 раніше співмешкав з відповідачкою ОСОБА_2, з якою 28.09.06
року в нічний час в п'яному вигляді прийшов
до неї додому, забрав телевізор і програвач і передав відповідачці в користування, за що остання йому дала 350 грн., які вони
спільно витратили на придбання спиртних напоїв.

Вона стала вимагати у відповідачки - повернути їй її речі, за які вона ще
навіть не виплатила кредит повністю, але вона до
теперішнього часу користується її телевізором і програвачем і не бажає це
питання вирішити без суду.

Впевнившись в тому, що відповідачка їй не поверне її майно, вона звернулася
до міліції з заявою, але їй в порушенні
кримінальної справи було відмовлено і рекомендовано захищати її цивільні
права через суд.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі і
прохає задовільнити повністю, і стягнути з
Відповідача вартість майна у розмірі 990 грн., що було передано Відповідачу
відплатно за 400 грн. від Третьої особи.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та заперечила проти його
задоволення, так як вона добросовісно набула майно, що Третя особа сам
добровільно продав їй телевізор і ДВД-програвач і на тепер це майно вона
вже продала і воно у неї відсутнє.

Третя особа в судовому засіданні вважає за необхідне задовольнити позов,
так як він дійсно продав Відповідц^і за 400 грн. телевізор та ДВД-програвач, що
належали його матері -Позивачу по справі. Потім вад Ц*магався назад
викупити продане майно, але Відповідач відмовилася повернути назад.

Суд, заслдошши Позивача, Відповідача, Третю особу та вивчивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному об'ємі з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Позивач на підставі кредитного договору № НОМЕР_1 від
03 серпня 2007 року придбала в кредит у ПП
Фелингер майно на суму 990 грн. - телевізор „^езг" та ОУО-програвач „Уе8г". На виконання зобов'язань
цього договору, Позивачем на підставі наданої ксерокопії товарного чекуНОМЕР_6 було сплачено 200 грн. першого внеску, та
потім були внесені поточні платежі на погашення
кредиту, а саме на підставі ксерокопій: фіскальний чек № НОМЕР_2 від 07.11.2006
р. на суму 50 грн.; фіскальний чек № НОМЕР_3 від 11.12.2006 р. на суму 50 грн.;
фіскальний чек № НОМЕР_4 від 15.01.2007 р. на
суму 50 грн.; фіскальний чек № НОМЕР_5 від 07.02.2007 р. на суму 50 грн.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на
підставах, іщ> не заборонені законом, зокрема з правочинів. Звідси, Позивач
на законних підставах з правочину набула право
власності на телевізор „>Уе8г" та ОУО-програвач „Шезг", а саме на
підставі кредитного договору.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і
розпоряджатися своєю власністю, право приватної
власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право
приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 49 Закону України „Про власність", володіння майном
вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України в порушенні кримінальної справи у
відношенні ОСОБА_2 за фактом придбання майна ОСОБА_1у
її сина ОСОБА_3який не мав прав відчужувати його
відмовлено, згідно наданої Позивачем ксерокопії постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи від 18.10.2006 року.

Як зазначалося вище у рішенні, ОСОБА_2 визнала, що вона у ОСОБА_3 придбала
за 400 грн. телевізор „>^Є8Г та
БУЮ-програвач „Уе8Г, та пояснила що, зазначені речі вже продані невідомій
їй особі.

Тому, суд вважає доведеним факт придбання Відповідачем речей що належать
Позивачу, і тому зазначений факт не підлягає доведенню.

ОСОБА_3 - третя особа по справі, пояснив, що дійсно ним ОСОБА_2 за 400 грн.
були продані телевізор „Уе8ї" та
ВУЕ>-програвач „№е8і", що належали його матері - ОСОБА_1 Це майно знаходилося у нього дома і після сварки з
співмешканкою, вирішив відвезти телевізор та ОУО-програвач до матері, але після того як забрав зі свого будинку не відвіз до
будинку матері а продав їх ОСОБА_2

Згідно п. З ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і
не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника, не з
його волі іншим шляхом.

При таких обставинах, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному
обсязі, так як Відповідач набула право на телевізор та ОУО-програвач Позивача у
особи що не мала права на відчудження цього майна. Так як
майно, яке було придбано у особи що не мала права на відчудження, у Відповідача не збереглося, виникли підстави для
відшкодування Позивачу вартості майна у грошовому виразі.

Звертаючи увагу на вимоги ст. 79 ЦПК України, що витрати на правову
допомогу відносяться до судових витрат, то у
відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Так, Позивачкою витрачено на правову допомогу 120 грн., що стверджується
наданою квитанцією б/н від 14.12.2006 р.

Керуючись ст.ст. 2', 11, 27, 31, 57, 58, 59, 60, 74, 76, 88, 167, 199, 208,
209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 16,202-214, 257, 316-319, 328, 388 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3про витребування майна від добросовісного набувача задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1суму набутого майна у розмірі
990 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1витрати на правову допомогу
у розмірі 120 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1сплачене державне мито у
розмірі 51 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1сплачені витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Запорізької області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.