УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

7 червня 2007р.                                                                             м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої                Ясеновенко Л.В.,

суддів                         Девляшевського
В.А., Мелінишин Г.П.,

секретаря                   Логажевської М.Б.,

з
участю:      адвоката                       ОСОБА_1.,

сторін                         представника
ОСОБА_2.

та ОСОБА_3.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
звільнення жилого приміщення та знесення самовільно збудованого гаражу та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до Снятинської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання
недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та встановлення права
власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного
суду від 12 лютого 2007 року, -

встановила:

Рішенням Снятинського районного суду від 12 лютого 2007 року задоволено
позов ОСОБА_3. до ОСОБА_2. про звільнення жилого приміщення та знесення
самовільно збудованого гаражу.

Постановлено зобов'язати ОСОБА_2. звільнити приміщення
площею 16,7 кв.м,
яке належить до квартири АДРЕСА_1 та
знести самовільно збудований гараж.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2. до Снятинської міської ради,
ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7 про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на квартиру та встановлення права власності
відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2. посилається на незаконність
рішення суду та вказує на необґрунтованість висновку суду про те, що спірне
приміщення фактично було надано ОСОБА_3. На
думку скаржниці, суд не взяв до уваги окремих фактів, а саме того, що
ОСОБА_3. був виданий ордер лише на жиле приміщення площею 16,89 кв.м, а спірним приміщенням користується вона з 1981 року і ОСОБА_3. раніше не заявляв вимог про
звільнення цього приміщення.

ОСОБА_2. також
вважає неправильним висновок суду про те, що до спірних відносин не поширюються
норми чинного Цивільного кодексу про набувальну давність.

Справа № 22-ц-648/2007р.                                Головуючий у 1 інстанції
Потятинник Ю.Р.

Категорія 5                                               Доповідач
Ясеновенко Л.В.

2

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позов.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2. апеляційну скаргу підтримав та
пояснив, що спірним приміщенням вона користувалась з 1981р. на підставі
договору найму, а тому набула право
власності на нього, оскільки після закінчення п"ятирічного строку цього договору
міська рада не ставила питання про повернення приміщення.

ОСОБА_3. апеляційну скаргу не визнав та пояснив, що спірне приміщення знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і відноситься до
його квартири за цією ж адресою, а ОСОБА_2. проживає за адресою АДРЕСА_1, і має у
користування своє підсобне приміщення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення
з таких підстав.

З матеріалів справ вбачається, що згідно
розпорядження органу приватизації НОМЕР_1 від 08.06.2006
року ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_6., ОСОБА_5. та ОСОБА_7 приватизували однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з жилої кімнати площею 17,5
кв.м, кухні та кладовки.
Загальна площа квартири становить 46,7
кв.м

ОСОБА_2. проживає по АДРЕСА_1
і спірне приміщення (кладовка
площею 16,7 кв.м) не
відноситься до її квартири.

Судом встановлено, що ОСОБА_2. фактично користується
спірним приміщенням без належних документів, що підтверджено актом перевірки
депутата міської ради від 20.09.2006р. та актом Снятинського УЕГГ від 15.03.2005 року.
Відповідачкою-позивачкою не представлено доказів того, що спірне приміщення
було надано їй в установленому законом порядку.

При таких обставинах справи суд прийшов до правильного висновку про
обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_3. та безпідставність вимог по зустрічному
позову.

Посилання ОСОБА_2. у скарзі на те, що у неї виникло право
власності на спірне приміщення за набувальною давністю не заслуговують на
увагу, оскільки згідно п. 8
Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного
кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто 1 січня 2001 року. На момент розгляду справи строк користування
ОСОБА_2. спірним приміщенням менше десяти років.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.
ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Снятинського районного суду
від 12 лютого 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців.