Справа 22ц-957                                                  Головуючий в 1 інстанції Макаганчук В.І.
Категорія 21                                                          Доповідач Біяяева О.М.
РІШЕННЯ                    ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

08 лютого 2007 року                         Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Висоцької B.C.,

суддів                    Біляєвої О.М., Осипчук О.В.,

при секретарі
Пометун СМ.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Жданівка про
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення
з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Жданівка моральної
шкоди, що заподіяна ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

Позивач
зазначав, що він з 20 червня 1997 року працював на вугільному підприємстві в
шкідливих і небезпечних умовах. 28 грудня 2004 року під час виконання трудових
обов'язків з ним стався нещасний випадок, під час якого він отримав виробничу
травму у вигляді закритого перелому основної фаланги п'ятого пальця правої
стопи зі зміщенням. Згідно висновку МСЕК від 17.05.2005 року, йому встановлена
стійка втрата професійної працездатності 15% з наступним переоглядом.

У відповідності
із Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування..." він має право на відшкодування моральної
шкоди, яка заподіяна здоров'ю при виконанні трудових обов'язків.

Внаслідок
ушкодження здоров'я він має складності у побуті, постійно відчуває фізичний
біль; йому потрібні додаткові зусилля для організації життя.

Позивач просив
стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 15000 гр.

Рішенням Жданівського міського суду Донецької області від 03 листопада 2006
року позов задоволений частково; на користь ОСОБА_1 з Фонду стягнуто в
відшкодування моральної шкоди 8000 гр.

Не погодившись
із рішенням суду, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Жданівка подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення на підставі
п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України та відмовити позивачеві в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування
скарги апелянт посилається на те, що висновком МСЕК не встановлений факт
моральної шкоди; позивач не надав доказів на підтвердження позовних вимог.
Також суд не врахував, що Фонд відшкодовує позивачу шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, та що Законом України „Про Державний бюджет України на
2006 рік" зупинена норма Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього, суд
не навів в рішенні мотивів, з яких він виходив при визначенні суми компенсації,
та не звернув уваги на те, що позивач пропустив строк, встановлений ст.233 КЗпП
України.

Позивач в
судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, просив її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Апеляційний суд,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Згідно п.З ч1
ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Суд першої
інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що позивач 28
грудня 2004 року під час виконання трудових обов'язків отримав травму, що
потягло стійку втрату професійної працездатності 15%. Ушкодження здоров'я спричиняє ОСОБА_1 моральні та фізичні страждання,
тому відповідно до Закону відповідач повинен відшкодувати потерпілому
моральну шкоду.

Відповідно до
положень статей 21, 28, 34 ч.З Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", саме на Фонд соціального страхування покладено
обов'язок своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду потерпілому
внаслідок ушкодження його здоров'я, зокрема, сплатити йому грошову суму за
моральну шкоду при наявності факту заподіяння шкоди. Сума страхової виплати за
моральну шкоду визначається у судовому порядку.

Суд першої
інстанції правильно встановив, що ушкодженням здоров'я при виконанні трудових
обов'язків позивачу завдана моральна шкода, відшкодувати яку зобов'язаний
відповідач.

Однак з
висновком суду щодо визначення розміру моральної шкоди в 8000 гр., що підлягає
стягненню на користь позивача, погодитися не можна.

Відповідно до
роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"
від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди
суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних
позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються
характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої
травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих
і виробничих стосунках.

Суд при визначенні
розміру моральної шкоди виходив з неможливості відновлення професійної
працездатності потерпшого, зміни звичайного способу життя.

Між тим з
матеріалів справи видно, що втрата працездатності встановлена на певний строк,
потерпілий підлягає черговому переогляду у 2008 році, що не виключає можливість
відновлення або покращення стану здоров'я.

Судом першої
інстанції також не було враховано, що шкода, завдана здоров'ю позивача,
компенсована чітким виконанням держави щодо сплати тих виплат, які передбачені
частинами 1, 2 статті 34 вищевказаного Закону, і при визначені суми компенсації відшкодування моральної шкоди слід
керуватися принципом справедливості.

Будь-яких
переконливих доказів з приводу зміни ритму життя та звичок позивач суду не
надав. Як вбачається з трудової книжки, ОСОБА_1 продовжує працювати на тій же
посаді, що і до нещасного випадку.

Враховуючи
викладене, обставини справи, тривалість моральних страждань позивача, право
якого на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг виникло з
настанням нещасного випадку, який є страховим, та який не надав переконливих
доказів про істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, апеляційний
суд вважає за можливе зменшити розмір стягнутої моральної шкоди до 5000 гр.

Доводи відповідача про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так
як відсутній висновок МСЕК про наявність факту заподіяння моральної шкоди,
не ґрунтуються на законі, який в даному
випадку не вимагає обов'язковість такого висновку, оскільки ушкодження
здоров'я, що потягло втрату працездатності , свідчить про наявність моральних
страждань.

Також
непереконливі посилання на Закон України „Про Державний бюджет України на 2006
рік", яким зупинена дія статей Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині
відшкодування моральної шкоди та який набрав чинності з 1.01.2006 року,
оскільки спірні правовідносини виникли в 2004 році.

Крім цього,
відповідно до статті 25 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" усі види страхових виплат і
соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а
також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього
Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за
рахунок коштів цього Фонду.

Інші доводи апеляційної скарги також не ґрунтуються на
вимогах закону.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.З, 309 ч.1 п.З,   316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Жданівка задовольнити частково.

Рішення Жданівського
міського суду від 03 листопада 2006 року змінити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Жданівка на користь
ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди 5000 (п'ять тисяч) гр.

Рішення набирає
чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.