Справа №2-37
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2007 року                                                                               м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого - одноособово судді Острої Н.С.

при секретарі - Джаббарової В.П.

за участю
адвокатів - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Білгород-Дністровському справу за уточненим позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
договору дарування частково недійсним, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на
гараж та не перешкоджання у користуванні ним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з уточненим позовом до відповідачки про визнання договору дарування частково недійсним гаража по
АДРЕСА_1, виключив дарування гаража
за літ. « 3», про витребування майна з чужого
незаконного володіння - належного йому гаража по АДРЕСА_2, та визнання права власності на цей гараж та не перешкоджання у користуванні ним, вказуючи, що 29.07.1983 року він отримав дозвіл згідно наказу СПМК-512 за НОМЕР_1 на будівництво гаража по АДРЕСА_2, ним було проведено оплату за будівництво гаража, після
чого він став ним користуватися, але у МБТІ не оформив права власності у
зв'язку з частими від'їздами по роботі та
командировками. 25.08.2000 року ОСОБА_6 самовільно розбив стіну гаража, викинув з нього майно позивача, а ворота заложив камінням, що
зробило неможливим позивачу користуватися
своїм майном. 10.12.2003 року йому стало відомо, що власником спірного гаража згідно договору дарування стала
відповідачка.

У судове засідання з'явилися позивач, адвокат в інтересах позивача,
представник відповідачки за довіреністю, адвокат в інтересах
відповідачки.

Позивач та адвокат в його інтересах позовні вимоги підтримали у повному
обсязі та просили задовольнити позов.

Представник відповідачки за довіреністю та адвокат в інтересах відповідачки
заперечували проти задоволення позовних вимог,
вказуючи, що рішенням виконкому Білгород-Дністровської міськради НОМЕР_2 за чоловіком відповідачки було встановлено право власності на гараж, розташований поАДРЕСА_1, який потім згідно договору дарування перейшов її у
власність. Крім того, позивач в 2003 році звертався до суду зі скаргою про
часткову відміну рішення виконкому Білгород-Дністровської міськради про залишення гаража у власність ОСОБА_6 і ухвалою суду скарга
залишена без розгляду.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, адвоката в інтересах
позивача, представника відповідачки за
довіреністю, адвоката в інтересах відповідачки, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_6 являвся власником гаража за літ. „З" поАДРЕСА_1 згідно рішення виконкому Білгород-Дністровської
міської ради НОМЕР_2 (а.с. 7, 8, 95).

Відповідно до договору дарування від 10.12.2003 року ОСОБА_6подарував ОСОБА_4
належні йому 11/20 частин житлового будинку поАДРЕСА_1, у склад яких входить гараж під літ. „З"
(а.с. 34- 39).

В судовому засіданні позивач стверджував, що в 1983 році на границі
земельної ділянки СПМК-512 він зОСОБА_6
побудував гараж розміром 9 м. кв. за його кошти, яким користувався до 1999
року. Із наданої довідки позивачем ( без номеру і дати) вбачається, що за
його замовленням, в серпні 1983 року РСУ побудувало гараж на межі з територією СПМК-512 та пустирем. За виконанні роботи по будівництву гаража
було сплачено 278руб. 10коп. (а.с. 10).

В судовому
засіданні були допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8які пояснили, що вони допомагали ОСОБА_3 будувати гараж який
виходив на АДРЕСА_2, та
складався із двох приміщень але під одним дахом. Там же був присутній і
ОСОБА_6, яки й собі теж щось будував.

Відповідно до
відповіді начальника КП „ПСХРСУ" НОМЕР_4 вбачається, що заява ОСОБА_3 на виконання
ремонтно-будівельних робот РСУ по замовленням, не збереглася у зв'язку зі
строком давності. Дійсно, начальником КП „ПСХРСУ", за особистим проханням ОСОБА_3, та з його слів і
на підставі наданих ним документів, видана довідка про те,
що документів, підтверджуючих будівництво гаража поАДРЕСА_2 в архіві КП „ПСХРСУ" немає. Згідно форми 2, наданою ОСОБА_3 РСУ проводило кладку стін із цегли
на складному розчині, за що ним було оплачено 278руб. 10коп. (а.с. 40).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він дійсно працював на
посаді начальника РСУ з 1988 року, архівних документів зараз не має, так як вони
зберігаються лише десять років. Довідки були видані
ОСОБА_3 на підставі дублікатів документів, пред'явлених
ним, але який об'єкт і де будувався він сказати не може.

В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки КП « Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» від 05.06.2006 року позивач являється власником 1/5 частки кв.НОМЕР_3 по АДРЕСА_2, м. Білгород-Дністровський Одеської області на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.06.1994 року, господарські будівлі до складу його власності
не входять (а.с. 100).

Крім того,
згідно довідки Білгород-Дністровського міського відділу земельних ресурсів від 05.06.2006 року вбачається,
що земельні ділянки під будівництво гаражів на території СПМК-512 поАДРЕСА_2 у м. Білгород-Дністровський Одеської області
- громадянам не
виділялись (а.с. 101).

Суд критично
відноситься до стверджень свідків про те, що вони допомагали будувати гараж
ОСОБА_3, який розташований по АДРЕСА_2,
так як в судовому засіданні не добуто
доказів що дійсно мається побудований гараж по АДРЕСА_2. Більше того, судом встановлено, що ОСОБА_4 ніколи не була
власником і користувачем гаража по АДРЕСА_2- А, м. Білгород-Дністровський Одеської області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не надав суду доказів
про те, що він будував гараж по АДРЕСА_2, м. Білгород-Дністровський Одеської області і що являється його власником, а також не довів
суду доказів про те, що гараж по АДРЕСА_2, належить
ОСОБА_4, тому його позовні вимоги в частині
повернення належного йому гаража по АДРЕСА_2, м. Білгород-Дністровський і
не перешкоджанні користування ним, а також визнання права власності на гараж - не підлягають
задоволенню.

Вимоги позивача про визнання
частково недійсним договору дарування від 10.12.2003 року домоволодіння АДРЕСА_1 в частині цегляного гаража
під літ « 3 « являються    безпідставними, оскільки рішенням виконкому

Білгород-Дністровської міської ради НОМЕР_2 ОСОБА_6 залишено у власність гараж за літ. „З" поАДРЕСА_1. Позивач його зареєстрував в КП «
Білгород-Дністровське МБТІ» користувався ним зі своєю сім'єю як власник,
і потім розпорядився на свій розсуд.

Крім того, позивач у 2000 році звертався до суду зі скаргою на
рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради
народних депутатів НОМЕР_2 в частині залишення у власність ОСОБА_6 гаража за лит «З» поАДРЕСА_1. Ухвалою місцевого
Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 28.02.2003 року скарга залишена без розгляду, яка заявником не
оскаржувалась в установленому законом поряду і набрала законної чинності. Ці матеріали
були оглянути судом у процесі судового слідства.

Згідно довідки від 07.12.2000 року РСУ з серпня 1983 року і до 2000 року за адресою поАДРЕСА_1 і прилеглій території ніяких гаражів не будувало (а.с.91). Ця обставина також найшла
своє підтвердження в судовому засіданні.

У відповідності
до ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, ретельно вивчивши всі обставини справи, суд приходить до
висновку, що позивачем не надано доказів про
визнання частково не дійсним договору дарування від 10.12.2003 року домоволодіння АДРЕСА_1 в частині цегляного гаража
під літ « 3 «ОСОБА_6 - ОСОБА_4 і його позовні
вимоги в цій частині позову також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 213-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування від
10.12.2003
року частково недійсним поАДРЕСА_1
виключив із дарування гараж за літ. «
З»; зобов'язатиОСОБА_4 повернути
ОСОБА_3 гараж по АДРЕСА_2, та не
перешкоджання у користуванні ним, і визнання права власності за ОСОБА_3
на гараж по АДРЕСА_2 м. Білгород-Дністровський - відмовити.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.