АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-873 2007 р.                          Головуючий
у 1 інстанції Куценко О.В.
Категорія 29                                                  Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

23
травня 2007 р. Судова палата в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

Головуючої -
Спірідонової Л.С.

Суддів -
Белінської І.М., Кодрул М.А.

при секретарі -
Шевченко Н.П. розглянула   у   відкритому
судовому   засіданні   в
м.   Кіровограді   цивільну
справу   за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від ІНФОРМАЦІЯ_1
р.

Заслухавши
доповідача, судова палата, -

ВСТАНОВИЛА:

ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1. Зазначав, що як член сім'ї
відповідачки має право на проживання в зазначеній квартирі, але вона
перешкоджає цьому, встановила нові вхідні двері та новий замок і не дає
можливості потрапити до квартири.

Після
доповнень до позовної заяви просив вселити його в квартиру та зобов'язати
ОСОБА_2 передати ключі від квартири.

У
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву про усунення перешкод
в користуванні квартирок), пізніше позовні вимоги змінила, визнати ОСОБА_1
таким, що не має права користування квартирою.

Зазначала,
що відповідач не набув права власності на квартиру, має інше житло АДРЕСА_6 у
м. Кіровограді.

Вважає,
що у своїй квартирі дозволяла відповідачу проживати тимчасово.

Рішенням
Кіровського районного суду м. Кіровограда від ІНФОРМАЦІЯ_1 року в задоволенні
як основного, так і зустрічного позову відмовлено.

Суд
прийшов до висновку, що єдиним власником спірної квартири є ОСОБА_2 право
власності якої не оспорюється. Набути права користування квартирою ОСОБА_1. не
міг, оскільки на момент розірвання шлюбу сторони в квартирі не проживали,
оскільки вона знаходилась в стадії будівництва.

На
момент дачі ОСОБА_2 згоди на проживання ОСОБА_1. квартира не перебувала у
приватній власності і позивачка по зустрічному позову була лише наймачем
квартири. Свідоцтво про право власності було видано у ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду у
зв'язку з порушенням норм матеріального права та ухвалення нового рішення.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої інстанції колегія суддів вважає, що підстав для
задоволення спору немає.

З матеріалів справи вбачається наступне:

Сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_5 року, який згідно свідоцтва НОМЕР_1
ІНФОРМАЦІЯ_6 року було розірвано.

На момент вступу
до шлюбу ОСОБА_1. вже мав у користуванні квартиру по АДРЕСА_6 у м. Кіровограді,
де й зареєстрований по даний час (а. с. 75).

За повідомленням
Кіровоградського обласного об'єднання бюро технічної інвентаризації
ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_1. набув права власності на зазначену квартиру (а. с.
72).

ОСОБА_1ордер на
спірну квартиру по АДРЕСА_1 в м. Кіровограді отримала ІНФОРМАЦІЯ_8 року, тобто
після розірвання шлюбу.

Як член сім'ї в ордері зазначена лише її неповнолітня
дочка ОСОБА_3 (а. с. 40).

Свідоцтво про
право власності на квартиру ОСОБА_2 отримала 25 листопада ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.
с. 42). Таким чином вона є єдиним власником квартири.

Доводи ОСОБА_1.
про те, що відповідачка квартиру отримала як член будівельного кооперативу і
він безпосередньо приймав участь у сплаті внесків в зв'язку з чим і набув права
власності на квартиру не знайшли підтвердження в судовому засіданні. З даного
приводу позивач не надав будь-яких доказів, в т. ч. і правоустановлюючих документів.
В судовому порядку про визнання права власності на квартиру він не звертався.

Отже, на
правовідносини сторін не розповсюджуються зазначені позивачем норми ст. ст.
386,391 ЦК України,
що регулюють захист права власності суб'єкта права власності.

Враховуючи те,
що на момент вселення в квартиру ОСОБА_1. зберіг за собою житло по АДРЕСА_6,
яке з ІНФОРМАЦІЯ_9 р. належить йому на праві власності, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не набув
права користування спірним жилим приміщенням.

Роз'яснення з
цього приводу викладені в п. п. 13,14,18 "Правових позицій, щодо розгляду
судами окремих категорій судових справ" Верховного Суду України від
26.05.2001 року.

Зокрема в п. 13
Позицій зазначено, що оскільки за змістом ст. ст. 64, 65 ЖК України наймач і
члени його сім'ї, що проживають разом з ним, набувають права користування одним
жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, особа,
яка вселилась до наймача як член сім'ї, не набуває права користування займаним
ним приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим
приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду.

З дозволу бувшої
дружини ОСОБА_1. вселився в квартиру по АДРЕСА_1 у ІНФОРМАЦІЯ_10 року, маючи в користуванні
квартиру державного житлового фонду по АДРЕСА_6, яку у лютому ІНФОРМАЦІЯ_9 р.
він оформив у власність.

Посилання
позивача на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від ІНФОРМАЦІЯ_11
р. є безпідставними. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове
рішення про відмову в задоволенні позову, колегія судців виходила із суті
заявлених позовних вимог. У ІНФОРМАЦІЯ_12 р. ОСОБА_1ставила питання про
виселення ОСОБА_1. на підставі ст. 116 ЖК України.

В
задоволенні позову було відмовлено не через те, що відповідач набув права
власності чи користування квартирою по АДРЕСА_1, а через недоведеність
позивачкою факту систематичного порушення відповідачем правил співжиття, тобто
предметом розгляду були інші підстави, ніж ті, на які посилається ОСОБА_1.

Оскільки доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом
Допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені
ст. ст. 309, 311 ЦПК України, як підстави для скасування рішень, колегія суддів

2

вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення
суду узгоджується з наявними у справі доказами і відповідає вимогам закону, а
тому підстав для його скасування немає.

Керуючись
ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу - відхилити.

Рішення
Кіровського районного суду м. Кіровограда від ІНФОРМАЦІЯ_1 р. залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуюча:  підпис

Судді: підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду