УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО січня 2007
року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої
Вакарук В.М.,

суддів:                       Мелінишин Т.П., Беркій О.Ю.,

секретаря
Логажевської М.Б.,

з участю:                   позивача ОСОБА_1 та його
представника,

відповідача ОСОБА_2 та його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, визнання недійсним рішення сесії Снятинської міськради,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про знесення стіни будинку, влаштування
водостоку та позовом Снятинської міської ради про вилучення земельної ділянки у
ОСОБА_2, -

встановила:

ОСОБА_1 оскаржує рішення Снятинського районного суду від
6.12.2006р., яким йому відмовлено в позові до ОСОБА_2, Снятинської міської ради
про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, вилучення землі для
обслуговування стіни будинку та про визнання незаконним рішення Снятинської
міської ради від 25.03.04р. ,JIpo
передачу у приватну власність 0,0952
га земельної ділянки". Також відмовлено в позовах: ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про знесення 2 м стіни будинку вздовж межі, замурування вікна, відступу від
межі і водовідведення та в позові Снятинської міської ради до ОСОБА_2 про
вилучення частини земельної ділянки.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 та Снятинська
міська рада зазначають, що суд не взяв до уваги, що апелянт є власником
трьохквартирного будинку АДРЕСА_1, для
його обслуговування йому необхідна спірна земельна ділянка. Оскільки згідно
плану забудови площа земельної ділянки відповідача складає 0,087 га, то міська
рада безпідставно передала йому у власність 0,09 га, адже за рахунок лишків
землі шириною 1,5 м,
довжиною 14,2 м,
загальною площею 21,3
кв.м, які необхідно вилучити для його потреб, можна було б забезпечити доступ до
стіни будинку для його обслуговування. Тому просили рішення суду скасувати та
постановити нове рішення по суті позовних вимог.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 вимоги підтримав з
мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

ОСОБА_2 вимоги скарги заперечив, вважає, що суд
постановив обґрунтоване рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд
першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку
передано у приватну власність 0,0925
га земельної ділянки, а тому вирішення спору між ним та ОСОБА_1 стосовно
побудови відмостки та можливості доступу до стіни будинку

Справа №22-ц-151/2007р.                                  Головуючий у
І інстанції Боднарук В.М.

Категорія 33
Доповідач Вакарук В.М.

АДРЕСА_1
можливий шляхом застосування земельного сервітуту.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, який став власником
будинковолодіння АДРЕСА_2 після
смерті матері, що побудувала його ще в 50-х роках, передано у встановленому
законом порядку згідно рішення міської ради НОМЕР_1 0,095
га земельної ділянки (а.с.
84-86).

Будинок АДРЕСА_1, який
побудований в 50-х роках і на який відсутня технічна документація в БТІ,
складався із трьох державних квартир, кожна з яких була приватизована ще в 95-х
роках, в тому числі і ОСОБА_1, який разом із матір'ю приватизував квартиру №1.

В 2001
та 2005р. згідно договорів купівлі-продажу він став власником квартир №2 і №3 і таким чином на
час розгляду справи він є власником всього будинку АДРЕСА_1. Однак, земельна
ділянка нікому, в тому числі і ОСОБА_1,
не надавалася у встановленому законом порядку.

За таких обставин його посилання на порушення будівельно-архітектурних
норм та вимога щодо необхідності відступу від стіни до межі на 1,5 м за рахунок
вилучення цієї землі у ОСОБА_2 є необгрунтованими.

Не заслуговують також на увагу доводи апелянтів на те, що
рішенням міської ради від 28.02.75р. було вирішено вилучити із земельної
ділянки ОСОБА_2 земельну полосу шириною 1,5
м по всій довжині фундаменту будинку, оскільки дане рішення не було
виконано відповідно до вимог діючого на той час земельного законодавства із
відповідною компенсацією, а рішенням цього ж виконкому від 13.07.79р. за
будинковолодінням АДРЕСА_2 було
залишено в користуванні лишки землі, які рішенням сесії від 25.04.2004р.
передані ОСОБА_2 у власність - в розмірі 0,095 га в межах існуючого з 1954р.
будинковолодіння і межі якого було погоджено з усіма сусідами, в тому числі і
ОСОБА_1

Таким чином, оскільки згідно вимог діючого земельного
кодексу не передбачено вилучення земельної ділянки одному громадянину за
рахунок земельної ділянки іншого, то суд обґрунтовано відмовив з цих підстав в
позові ОСОБА_1 та Снятинської міської ради, зазначивши про можливість
врегулювання даного питання шляхом встановлення земельного сервітуту.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307,
308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення
Снятинського районного суду від 6.12.06р. залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Суддя