УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2007 р.
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого
Девляшевського В.А.

суддів:                        Пнівчук О.В.;
Соколовського В.М.

секретаря
Шпилик В.В.

з участю:
апелянта                   ОСОБА_1;

позивача                    ОСОБА_2 та його
представника-ОСОБА_3

адвоката                    ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Городенківського районного суду від 13 листопада 2006 р.,-

встановила:

ОСОБА_2 у серпні 2006
р. пред"явив позов до ОСОБА_1 про стягнення 20614 грн.майнової
шкоди і 1000 грн.
моральних збитків. Позовні вимоги аргументовано тим, що 2.06.2006 р.
відповідачу було дано в якості завдатку 4 тис. доларів США для забезпечення
укладення угоди купівлі-продажу 2-х кімнатної картири АДРЕСА_1. Після цього,
вказував ОСОБА_2, він з дружиною за згодою продавця поселився у згадану
квартиру і виявив там істотні недоліки: відсутність водопостачання та опалення,
непрацюючий санвузол та відсутність по одному шклу у кожному вікні. Оскільки
відповідач не погоджувався на зменшення обумовленої раніше ціни квартири і на
повернення вже отриманих коштів, ОСОБА_2 просив стягнути названу суму боргу.
Крім того вважає, що незаконними діями відповідача йому спричинено моральну
шкоду в сумі 1000 грн.,
оскільки ним перенесено стрес, нервові переживання, він змушений був брати в
борг кошти для розрахунку за придбану ним іншу квартиру.

Рішенням Городенківського районного суду від 13.11.2006 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково: в його користь з ОСОБА_1 стягнуто у повернення
завдатку 20280 грн.; 250 грн. моральної
шкоди і 200 грн. за
надання юридичної допомоги, ЗО грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи і 202
грн. 80 коп.
судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що
місцевий суд, постановляючи назване рішення, допустив порушення норм
матеріального права, зокрема, ст.ст. 570,
571 ЦК України. Апелянт вказує, що позивачу була передана квартира ним після її
огляду. Квартира була у належному санітарно-технічному стані. Для укладення з
ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири ним було проведено ряд підготовчих
дій, і витрачено кошти. Скаржник вказує, що договір купівлі-продажу згаданої
вище квартири не був укладений з вини ОСОБА_2, який вирішив придбати іншу
квартиру. За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що у суду не було правових підстав
для задоволення позову ОСОБА_2. Тому просив оскаржене рішення скасувати,
ухваливши нове рішення про відмову у позові ОСОБА_2

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу з
наведених підстав

Справа №22-ц-68/2007 р.                              Головуючий у 1 інстанції
Буждиган О.В.

Категорія 5
Доповідач Девляшевський В.А.

2

підтримав. Апелянт вважає, що стягнення з нього коштів,
які є завдатком, не грунтується на нормах матеріального права, оскільки
укладення договору купівлі-продажу квартири не відбулось з вини ОСОБА_2

Представник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечила,
зазначивши, що кошти, передані 2.06.2006
р. ОСОБА_2 відповідачу на її думку, являються авансовим платежом, а не завдатком.
Тому, посилаючись на істотні недоліки згаданої вище квартири, вважає, що угода
купівлі-продажу між сторонами не відбулась не з вини ОСОБА_2 У зв"язку із
цим вказує, що передана ОСОБА_1 сума коштів підлягає поверненню ним.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, думку
адвоката, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 2.06.2006 року ОСОБА_1
отримав від ОСОБА_2 кошти в сумі 4 тис. доларів США (розписка а. с. 8). На
думку колегії суддів, таку суму, яка є істотною, і яка названа в розписці
завдатком, в дійсності є авансовим платежом за квартиру, щодо якої мав бути
укладений договір купівлі-продажу.

До такого висновку можна дійти у зв"язку із тим, що
названа вище сума орієнтовно дорівнює сумі, яку сплатив ОСОБА_1 банку за кредит
для зняття арешту із згаданої квартири. З довідки реєстратора ( а. с. 32) випливає, що
арешт з квартири знято 05.06.2006
p., тобто
фактично одразу після передачі коштів позивачем ОСОБА_1

За твердженням позивача, його представника і свідка
ОСОБА_5, частина коштів за квартиру, яка дорівнює 4 тис. доларів
США, передана відповідачу саме на погашення кредиту. За таких обставин спірну
суму не можна вважати завдатком, переданим ОСОБА_1 з метою підтвердження
зобов"язання і забезпечення укладення угоди. Тому, згідно ч.2 ст. 570 ЦК України
спірна сума не підлягає залишенню у кредитора після відмови покупця від
укладення угоди.

У зв"язку із викладеним колегія суддів вважає, що
рішення місцевого суду про задоволення позову ОСОБА_2 постановлено з
дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта не спростовують висновків місцевого суду.
Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

Керуючись ст.ст. 307;
308; 314; 319; 324; 325 ЦК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення
Городенківського районного суду від 13
листопада 2006 року по
даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на
протязі двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
В.А. Девляшевський