АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем  України

15 лютого 2007 року Апеляційний суд Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Головчук С.В.

суддів   Миніч Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі         Прищепа О.А.

розглянувши у відкритому (закритому)
судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2  до ОСОБА_3 про поділ спадкового
майна за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської
області від ІНФОРМАЦІЯ_1року, -

встановив:

У НФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна.
На обгрунтвання своїх вимог зазначали, вони та відповідачка після смерті ОСОБА_4 отримали свідоцтва про право на спадщину за
законом. Кожному з них належить по 47/600 ідеальних частин жилого будинку по АДРЕСА_1 м.
Коростишеві. Спадкова частина будинку складається з кімнати, кухні та веранди. Поділ цієї частини будинку в натурі неможливий, як і неможливе спільне володіння ним, через конфлікти між
ними та відповідачкою. Тому позивачі просили
залишити 47/200 частин жилого будинку, який залишився після смерті ОСОБА_4 у власності одного із спадкоємців, стягнувши на користь двох інших спадкоємців
грошову компенсацію.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від ІНФОРМАЦІЯ_1року позов задоволено частково. Суд постановив 47/200 частин жилого будинку з господарськими
будівлями, які розташовані по-АДРЕСА_1 м. Коростишеві
виділити у власність ОСОБА_3 Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 5053 грн. грошової компенсації та на користь ОСОБА_2.
53 грн. грошової компенсації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, а справу направити на новий розгляд.   Апелянт вважає,     що
суд постановив

Справа № 22 ц/379                                               Головуючий у суді 1-ї інст. Мосійчук В.І.

Категорія 24                                                                  Суддя-доповідач Павицька Т.М.

рішення в
порушення вимог ч.2 ст.365 ЦК України, висновком експертизи занижена дійсна вартість спадкового майна. Крім того,
апелянт, зазначає, суд закінчив розгляд справи у відсутності її представника.

Перевіривши законність та обгрунтованість ухвали відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, суд
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер
ОСОБА_4, після його смерті відкрилася
спадщина на 47/200 частин жилого будинку по АДРЕСА_1
м. Коростишеві. Право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 перейшло до його матері ОСОБА_1, дружини ОСОБА_3
та сина ОСОБА_2. Сторони в Коростишівській
нотаріальній конторі ІНФОРМАЦІЯ_4 року та ІНФОРМАЦІЯ_5 року отримали свідоцтва про право на спадщину законом, за
якими кожному з них належить по 47/600 ідеальних частин
спадкової частини будинку.

Судом встановлено, що спірна частина будинку складається з кімнати площею
20,80 кв.м., кухні 11,10 кв.м., та веранди 5,5 кв.м.

Згідно із ч.2 ст. 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його
частки в натурі.

Відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є
неможливим ( ч.2 ст. 183 цього Кодексу) співвласник,
який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації
вартості його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана. лише за його згодою.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 погоджувалася отримати грошову компенсацію за належну їй частину в
спадковому будинку, оскільки виділити належну їй частину
спадщини у натурі неможливо, як і неможливе спільне володіння та
користування спадковим майном через конфлікти між
нею та відповідачкою. Крім того вона зазначала, що житлом забезпечена. Такі
обставини ОСОБА_1 не заперечувала і в суді першої інстанції.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює. право приватної
власності громадян на жилий будинок» роз'яснив, що при неможливості виділу частки в натурі, власнику за його згодою
присуджується грошова компенсація.
Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється
грошова сума, за яку він може бути проданий у даному
населеному пункті. Для її визначення при необхідності призначається
експертиза.

Відповідно до
висновку будівельно-технічної експертизи від ІНФОРМАЦІЯ_6 року дійсна вартість 47/200 частин жилого будинку з господарськими будівлями становить 15160 грн.

Доказів щодо іншої дійсної вартості частини будинку ОСОБА_1 суду не надала і не заявляла клопотання про проведення
повторної або додаткової експертизи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 5000 грн. грошової компенсації за належну йому частку в спадковому
будинку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення 47/200 частин жилого будинку по АДРЕСА_1 м.
Коростишеві у власності ОСОБА_3 та .стягнув з неї на користь ОСОБА_1 5053грн. 30 коп. грошової компенсації за належну їй частину у спадковому будинку, а на користь ОСОБА_2. 53 грн. недоплаченої грошової
компенсації, з врахуванням сплачених коштів ОСОБА_3 в сумі 5000 грн.

Рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, підстав для його
скасування або зміни немає.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 308,
313 - 315 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  відхилити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від ІНФОРМАЦІЯ_1року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.