Справа №2-208/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2007 року

Малиновський районний суд міста
Одеси в складі:

головуючого судді                           Джабурія О.В.

при секретарі:                                   Філімович І.М.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської філії ВАТ «Укртелеком» про
стягнення грошей за встановлення телефону та відшкодування моральної
шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення грошей за
встановлення телефону та відшкодування моральної шкоди за тими підставами, що
відповідач встановив їй телефон із порушенням строків, після встановлення
телефон майже не працював, а якщо працював то погано, що призвело до
необхідності звернення до іншого оператору телефонного зв'язку з метою
встановлення іншого телефону, та завдало моральної шкоди.

У судовому
засіданні позивачка зазначила, що 11
лютого 2003 року між
нею та відповідачем був укладений договір про надання послуг телефонного
зв'язку. Відповідно до договору її квартира була підключена до телефонної
мережі та вона одержала телефонний номер у мережі - НОМЕР_1. Згідно з п. 2.1.1 Договору,
відповідач зобов'язаний забезпечувати безперебійне і якісне надання послуг
телефонного зв'язку. Відповідно до п. 2.1.4
Договору, відповідач зобов'язаний усувати ушкодження телефонного зв'язку й
радіомережі в контрольні технологічні строки (п'ять діб). Зобов'язання, узяті
на себе відповідачем, не виконуються, у зв'язку з чим, на підставі п. 5.1. Договору,
Підприємство зв'язку несе матеріальну відповідальність перед Споживачем за
невиконання або неналежне виконання послуг електрозв'язку.
Якість телефонного зв'язку не задовільна. При розмові, чутні сторонні шуми:
тріск, шум, радіомовлення, розмова сусідів. Знайомі постійно скаржаться,
що до неї дуже складно додзвонитися. У неї
відмінялися зустрічі, оскільки знайомі кажуть, що гудок іде, але ніхто не бере
трубку, при цьому в неї виклик не йшов. її обвинувачують, що нікого ніколи
немає будинку, хоча практично завжди хтось вдома є. У період з осені
2004 року мала місце часта відсутність телефонного зв'язку взагалі. До того ж,
відключення телефону тривають набагато довше, чим передбачено контрольними
технологічними строками п'ять діб. На її
багаторазові усні й письмові звертання до дирекції ОФ ВАТ «Укртелеком», вона одержала
лише обіцянки поновлення телефонного зв'язку, а так само відписки із приводу
ушкодження кабелю гризунами. 26
січня 2005р. вона зверталася письмово до начальника центру обслуговування споживачів і продажі послуг, а так само до
директора ОФ ВАТ «Укртелеком», із проханням повернути їй кошти, витрачені на
підключення телефону. У поверненні зазначеної сумі їй відмовлено. При цьому їй надісланий
лист-відписка, де зазначені причини ненадання послуг телефонного зв'язку й
обіцянки, що телефонний зв'язок буде надаватися якісно. Проте, якість зв'язку
не покращилася, відключення тривають. З 21
березня 2006 року по 15 травня 2006 року телефон не
працював взагалі. У зв'язку з тим, що не працював телефон, її чоловік не зміг
працевлаштуватися на довгоочікувану роботу, тому що на фірмі, куди він хотів
працевлаштуватися, був залишений контактний домашній телефонний номер. 10 квітня 2006 року, вона
змушена була звернутися в іншу телефонну компанію ТОВ "Фарлеп" із
проханням установити їй новий телефонний номер та він був встановлений.
Позивачка вважає, що діями відповідача їй заподіяний значна моральна шкода,
оскільки вона тривалий час не має змоги спілкуватися з абонентами в межах міста
по мінімальних тарифах за користування телефонним зв'язком, у зв'язку із чим
змушена була спілкуватися з абонентами в межах міста за допомогою мобільного зв'язку, що приводило до додаткових
істотних витрат. Крім того, відносно їй необхідний був міський зв'язок з
органами міліції, прокуратури, із судом внаслідок порушена кримінальна справа
відносно її сина. Це заподіювало додаткові незручності. Через ненадання їй
належного телефонного зв'язку був порушений
її уклад життя, у сімейному спілкуванні панувала дратівливість, що призвело до зривів.
Так само, у період неякісної роботи телефону вона була постраждало! в ДТП і не мала

можливості
екстреного зв'язку з медичним персоналом поліклініки й карети «швидкої
допомоги» для одержання невідкладної медичної допомоги.

Позивачка
просила суд стягнути з відповідача кошти за встановлення телефону у загальному
розмірі 738,85 грн. та у
відшкодування моральної шкоди 20
ООО грн.

Відповідач у
судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що дії підприємства цілком
засновані на законі, підтвердження завдання матеріального збитку та моральної
шкоди не має. Всі неполадки, що мали місце усунуті, за час непрацездатності
телефону позивачці зроблений перерахунок. На думку представника відповідача,
позивачка не обґрунтувала розмір моральної шкоди та факт її заподіяння. У
позові просив відмовити.

Заслухавши
пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм
правовідносини.

11 лютого 2003 року між позивачкою та відповідачем
був укладений договір про надання послуг телефонного зв'язку. Відповідно до
договору квартира позивачки була підключена до телефонної мережі та вона
одержала телефонний номер у мережі -
НОМЕР_1. Згідно з п. 2.1.1
Договору, відповідач зобов'язаний забезпечувати безперебійне і якісне
надання послуг телефонного зв'язку. Відповідно до п. 2.1.4 Договору,
відповідач зобов'язаний усувати ушкодження телефонного зв'язку й радіомережі в
контрольні технологічні строки (п'ять діб).

Відповідно до
вимог ст. ЗО ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона
посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 була абонентом ВАТ «Укртелеком» та користувалась
послугами зв'язку по т.НОМЕР_1 згідно з договором №НОМЕР_2 ОСОБА_1 в
позовній заяві вказує, що якість телефонного зв'язку не задовільна. Це
ствердження не відповідає дійсності. На АТС-748, абонентом якої була ОСОБА_1,
встановлено цифрове обладнання „EWSD" німецького виробництва фірми „Сіменс", що
має Сертифікат відповідності Державного комітету України по
стандартизації, метрології та сертифікації №020672 від 09.02.2001р. Також,
відповідно до Керівного нормативного документа Державного комітету зв'язку та
інформатизації України №4507698, який затверджено Наказом Держкомзв'язку
України №78 від 16.05.2001 р, п.11.3. встановлені показники якості надання
телефонних послуг, а саме обґрунтування норм для показників обслуговування та
успішних спроб встановлення з'єднання". Відповідно до п. 11.3.1. -
коефіцієнт успішних спроб встановлення з'єднання поділяється на: менше 30% -
низький рівень якості надання послуги: від 30% до 60% - нормальний рівень
якості надання послуги: від 60% і більше - високий рівень якості надання
послуги. Контролем за якістю надання телефонних послуг займається Група
виробничого контролю Центру технічної експлуатації місцевого телефонного
зв'язку (ЦТЕ МТЗ) Одеської філії ВАТ „Укртелеком".
Відповідно до Наказу ВАТ „Укртелеком" №74 контроль якості надання послуг проводиться 1 раз на місяць по
всім АТС. Відповідно
до довідки про якість роботи АТС-748 в 2006р, коефіцієнт успішних спроб
встановлення з'єднання відповідає нормативному значенню від 54,5% - 58,7% що є нормальним
рівнем якості надання телефонних послуг. Тобто надання послуг телефонного
зв'язку абонентам АТС-748, у тому числі ОСОБА_1, є належної якості та
відповідає нормальному рівню.

Суд вважає,
необґрунтованим ствердження позивачки про те, що у період з осені 2004р по
теперішній час має місце часта відсутність телефонного зв'язку взагалі, та
відключення тривають довше контрольних строків. Відповідно до ст.40 Закону
України „Про телекомунікації" моментом з якого рахується пошкодження
телефону є зафіксований момент подання абонентом заявки щодо пошкодження
телекомунікаційної мережі. Саме з цього моменту фіксується пошкодження та
проводяться роботи по його усуненню з урахуванням контрольних строків
передбачених законодавством. Нормами Закону України „Про телекомунікації"
чітко передбачено відповідальність оператора телекомунікацій щодо усунення пошкоджень.
Відповідно до ст.40 п.6 - у разі не усунення протягом однієї доби із
зафіксованого моменту подання абонентом заявки щодо пошкодження
телекомунікаційної мережі, яке унеможливило доступ споживача до послуги або
знизило до неприпустимих значень показники якості телекомунікаційної послуги,
абонентна плата за весь період пошкодження не нараховується, а оператор
телекомунікацій у разі не усунення пошкодження протягом п'яти діб із
зафіксованого моменту подання абонентом відповідної заявки сплачує споживачу штраф
у розмірі 25 відсотків добової абонентної, плати за кожну добу перевищення
цього терміну, але не більше ніж за 3
місяці". Також ця відповідальність ВАТ „Укртелеком" передбачена
п.5.2. договору про надання послуг зв'язку укладеного з ОСОБА_1.
Відповідно, абоненту ОСОБА_1 було зроблено перерахунок
абонентної плати, з урахуванням штрафу у відношенні ВАТ „Укртелеком".

Проаналізувавши
довідку про перерахунки за 2003-2006р абонента ОСОБА_1 суд зробити такі
висновки. За 2003 р було
зафіксовано лише 1 звернення
абонента - в
квітні, та після усунення пошкодження зроблено перерахунок абонентської плати
на суму 13,60грн (з урахуванням 25%
пені). За 2004р було зафіксовано 1
звернення абонента -
в листопаді, та після усунення пошкоджень зроблено перерахунки абонентської
плати на суму 9,92грн., з урахуванням 25
% пені. За 2005р було зафіксовано 4
звернення абонента -
в січні, березні, квітні та грудні. Відповідно після усунення пошкоджень
зроблено перерахунки абонентської плати за січень - на суму 1,47 грн., за березень - на суму 1,99 грн., за квітень на
суму 2,36 грн., в т.ч. пені 25% - 0,31 грн.), за
грудень на суму 0,85
грн. За 2006р було зафіксовано 2
звернення абонента -
в березні та травні. Відповідно після усунення пошкоджень зроблено
перерахунок абонентної плати з урахуванням пені у відношенні ВАТ „Укртелеком" за березень - на суму 2,77
грн., в т.ч. пені 25% - 0,24 грн., за квітень - на суму 10,42 грн., в т.ч.
пені 25% -1,84 грн., за травень - 3,79 грн. в т.ч. пені 25 % - 0,42 грн.

Щодо звернень в
Сервісний центр, то абонент ОСОБА_1 зверталась з трьома скаргами на непрацюючий
телефон: 26.01.2005р,
01.04.2005р та телеграмою 19.04.2006р. По даним скаргам Сервісним центром було
направлено запити за належністю до Центру технічної експлуатації місцевого телефонного зв'язку Одеської філії ВАТ
„Укртелеком" (далі - ЦТЕ Х4ТЗ), та ЦТЕ МТЗ після перевірки та усунення
пошкоджень надав відповіді абоненту відповіді: від 04.02.2005р про те що
усунуто 2 пошкодження розподільного кабелю та 2 рази телефон відключався по
абонентській сигналізації авто залу, так як
абонент не поклав трубку; від 04.05.2005р про те що усунуто пошкодження
розподільного кабелю та телефон працює; від 25.05.2006р про те що
усунуто лінійне пошкодження та пошкодження розподільного
кабелю причиною якого є гризуни в зоні дії АТС. За час відсутності зв'язку
абонентським відділом Сервісного центра зроблено перерахунок
абонентської плати з урахуванням штрафу (пені) у відношенні ВАТ „Укртелеком" відповідно до ст.40 п.6 Закону України
„Про телекомунікації"".

Також, проаналізувавши
роздрукування даних про розмови абонента ОСОБА_1, проведених по т.НОМЕР_1 за
2005р - 2006р
суд робить висновок про те, що послуги зв'язку надавались абоненту в повному
обсязі: в лютому 2005р у абонента відбулись вихідні розмови місцевого телефонного
зв'язку (МТЗ) з 01.02.2005р по 28.02.2005р більш ліміту автоматичного
щохвилинного обліку розмов згідно Граничних
тарифів (175хв. - АПОР), а саме 485 хвилин на суму 11,17 грн., та вхідні розмови
з 01.02.2005р по 27.02.2005р загальною тривалістю 42,54 хвилини (це тільки з
абонентами мережі „Укртелеком"). В
березні 2005р у абонента відбулись вихідні місцеві розмови з 01.03.2005р по 25.03.2005р
більш ліміту АПОР - 386,13 хв. на суму 7,61 грн., та вхідні розмови з
03.03.2005р по 23.03.2005р загальною тривалістю 99,47 хвилин, перерахунок абонплати з урахуванням пені 25% за період
пошкодження 23.03.2005р -26.03.2005р. 28.03.2005р - 30.03.2005р на
суму 1,99 грн. В квітні
2005р відбулись вихідні місцеві розмови з
08.04.2005р по 30.04.2005р більш ліміту АПОР - 528,28 хв. на суму 12,72
грн., та вхідні розмови з 08.04.2005р по 30.04.2005р загальною тривалістю 100,38
хвилин, перерахунок абонплати 28.03.2005р - 06.04.2005р на суму 2,05 грн. В
травні 2005р відбулись вихідні місцеві
розмови з 01.05.2005р по 31.05.2005р більш ліміту АПОР - 955,53 хв. на суму
28,12 грн., та вхідні розмови з 01.05.2005р по 31.05.2005р загальною
тривалістю 52,13 хвилини. В червні 2005р відбулись вихідні місцеві розмови з
01.06.2005р по 30.06.2005р більш ліміту АПОР - 935,35 хв. на суму 27,38 грн.,
та вхідні розмови з 03.06.2005р по 29.06.2005р загальною тривалістю 179,42
хвилин. В липні 2005р відбулись вихідні
місцеві розмови з 01.07.2005р по 31,07.2005р більш ліміту АПОР - 884,09 хв. на
суму 25,52 грн., та вхідні розмови з 01.07.2005р по 31.07.2005р загальною
тривалістю 336,19 хвилин. В серпні 2005р відбулись вихідні місцеві
розмови з 01.08.2005р по 31.08.2005р більш ліміту АПОР - 905,21 хв. на суму
26,29 грн., та вхідні розмови з 01.08.2005р по 29.08.2005р загальною тривалістю
130,59 хвилин. В вересні 2005р відбулись вихідні місцеві розмови з 01.09.2005р
по 30.09.2005р більш ліміту АПОР -489,04 хв. на суму 11,30 грн., та вхідні
розмови з 01.09.2005р по 30.09.2005р загальною тривалістю 153,40 хвилини. В
жовтні 2005р відбулись вихідні місцеві розмови з 01.10.2005р по 31.10.2005р
більш ліміту АПОР - 650,08 хв. на суму 17,10 грн., та вхідні розмови з
01.10.2005р по 31.10.2005р загальною тривалістю 281,22 хвилини. В листопаді
2005р відбулись вихідні місцеві розмови з 01.11.2005р по 30.11.2005р більш
ліміту АПОР - 911,03 хв. на суму 26,50 грн., та вхідні розмови з 01.11.2005р по
29.11.2005р загальною тривалістю 192,28
хвилини. В грудні 2005р відбулись вихідні місцеві розмови з 01.12.2005р
по 31.12.2005р більш ліміту АПОР - 693,42 хв. на суму 18,67 грн., та вхідні
розмови з 03.12.2005р по 31.12.2005р загальною тривалістю 379,20 хвилин,
перерахунок абонплати 17.12.2005р -19.12.2005р на суму 0,85 грн. В січні 2006р
за заявою абонента відбулась заміна категорії (відкрита „категорія 8"),
відбулись вихідні місцеві розмови з 01.01.2006р по 31.01 20Ю6р більш ліміту
АПОР -657,39 хв. на суму 17,41 грн., вхідні розмови з 01.01.2006р по
31.01.2006р загальною тривалістю 574,53

хвилини, міжміські розмови з 28.01.2006р по 31.01.2006р на суму 32,29 грн. В лютому 2006р відбулись вихідні місцеві розмови з
01.02.2006р по 28.02.2006р більш ліміту АПОР - 496,12 хв. на суму 11,57 грн., вхідні розмови з 01.02.2006р по
28.02.2006р загальною тривалістю 331,44
хвилини, міжміські розмови з 03.02.2006р по 28.02.2006р на суму 36,13 грн. В березні 2006р
відбулись вихідні місцеві розмови з 01.03.2006р по 20.03.2006р більш ліміту
АПОР - 490,16 хв. на
суму 11,39 грн., та
вхідні розмови з 01.03.2006р по 20.03.2006р загальною тривалістю 157,40 хвилин,
перерахунок абонплати 22.03.2006р -30.03.2006р
на суму 2,80 грн. В квітні
2006р проводились роботи по усуненню пошкодження розподільного кабелю,
тривалість робіт було обумовлено перемонтажем розподільної муфти в 2 місцях. В травні
2006р відбулись вихідні місцеві розмови з 05.05.2006р по 31.05.2006р більш
ліміту АПОР -321,02 хв. на суму 5,31 грн., вхідні розмови з 05.05.2006р по
27.05.2006р загальною тривалістю 205,32
хвилин, міжміські розмови з 11.05.2006р по 31.05.2006р на суму 39,62 грн.

06.06.2006р
абонент ОСОБА_1 звернулась в Сервісний центр з заявою про розірвання договору.
Вихідних розмов в червні зафіксовано не було, а вхідні розмови відбулись з 01.06.2006р по
30.06.2006р загальною тривалістю 330,47
хв. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги те, що послуги зв'язку
абоненту ОСОБА_1 надавались, пошкодження після заявок абонента усувались та
проводились перерахунки абонплати за час відсутності зв'язку з урахуванням
штрафу, при перевищенні контрольних строків, згідно з умовами договору та
діючим законодавством -порушень
з боку ВАТ „Укртелеком" не було. Ствердження позивача щодо невиконання
зобов'язань по договору з боку ВАТ „Укртелеком" є безпідставними.

Відповідно до
ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 в
позовній заяві просить стягнути суму оплачену при встановленні телефону. Але це
ствердження є необґрунтованим та не заснованим на Законі. Відповідно до «Правил
надання та отримання телекомунікаційних
послуг», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 720 від 09.08.2005р,
обов'язковою вимогою при укладанні договору на послуги зв'язку є оплата за
встановлення згідно діючих Граничних
тарифів, затверджених Наказом Державного комітету зв'язку та інформатизації України
№120 від 07.06.2002р - п.1.1. для фізичних осіб 220грн. Оплата за встановлення
поверненню не підлягає. Також при укладенні договору позивачці було
запропоновано придбати сертифікат опціону, який дає певні пільги при наданні
телекомунікаційних послуг. ОСОБА_1 придбала сертифікат опціону класу-V, cepi'i-F (450 грн.), що дає право на
позачергове встановлення основного телефону. Згідно „Положення про залучення
коштів від підприємств, організацій та населення на розвиток місцевих
телефонних мереж шляхом реалізації опціонів ВАТ „Укртелеком",
затвердженого Наказом №147 від 26.06.2000р, п.2.5. виконанням опціону є -
встановлення телефону та укладення договору на послуги зв'язку, що і було
виконано з боку ВАТ „Укртелеком". Відповідно вимога позивачки про
повернення оплати за опціон є безпідставною.

Таким чином позивачкою не надані докази причинно-наслідкового зв'язку між
будь-якими протиправними діями відповідача та зазначеними нею
наслідками. Внаслідок цього суд вважає, що в діях позивача відсутня вина, яка є
невід'ємною складовою частиною заподіяння шкоди.

Вирішуючи
питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, у відповідність з якими, моральна
(немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої
особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла
шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна
шкода відшкодовується в грошовій або іншій
матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір
відшкодування визначається судом з урахуванням змісту позовних вимог, характеру
діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого,
а також інших негативних наслідків.

Позивачка
вимагає стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000
грн., тому що, у зв'язку з неякісним наданням послуг їй та її родині доводиться
витрачати додатковий час, вона перенесла моральні страждання, порушений її
звичайний режим дня та роботи, життєві зв'язки, що встоялися, вона змушена
відстоювати свої права в суді та перенесла стрес.

Суд вважає, що
порушень з боку ВАТ „Укртелеком" не було, умови договору виконувались, всі
дії було строго регламентовано діючим законодавством. Крім того, Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995р „Про судову практику у справах про відшкодування моральної
шкоди" п.5 ч.2 передбачено: «Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві
моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі
позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а
також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».

Проаналізувавши
доводи позивачки можливо зробити висновок про те, що вони носять надуманий
характер та нічим не підтверджуються. Відсутнє належне обґрунтування моральної
шкоди, з яких підстав виходить ОСОБА_1 встановлюючи такий розмір шкоди та якими
доказами це підтверджується. Зв'язок з нібито протиправними діями відповідача,
та неможливістю дзвонити по її справах, справах її сина, чоловіка суду не
підтверджений будь якими доказами.

На підставі наведеного, суд відмовляє позивачці у вимогах
стягнення моральної шкоди.

Суд покладає судові витрати на позивачку по справі.

Керуючись ст.ст.
10,11,209, 212,214-215 ЦПК
України Законом України „Про телекомунікації", Постановою КМУ №385 від 22.04.1997р „Про затвердження Правил користування місцевим телефонним зв'язком",
Постановою Кабінету Міністрів України №
720 від 09.08.2005р „Про затвердження Правил надання
та отримання телекомунікаційних послуг", Постановою Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995р „Про судову практику у справах про
відшкодування моральної шкоди", Положенням про залучення коштів від
підприємств, організацій та населення на розвиток місцевих телефонних мереж
шляхом реалізації опціонів ВАТ „Укртелеком", затвердженим Наказом №147 від
26.06.2000р, ст. 1167 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Одеської філії ВАТ «Укртелеком» про стягнення грошей за
встановлення телефону та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави судовій збір у розмірі 59,50 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі ЗО грн.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.