Справа №2-35507
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня
2007 року Жовтневий районний суд міста Харкова у складі: головуючого - судді
Камишевої Л.М., при секретарі - Ліннік В.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні  найманим приміщенням та по зустрічному позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1про розірвання договору
найму житлового приміщення і стягнення заборгованості по орендній платі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні найманим приміщенням, при цьому зазначив, що він на підставі
договору найму житлового приміщення від 23.07.2004
р був наймачем кімнати у квартирі відповідачки, яка розташована у АДРЕСА_1.
Договір був укладений строком на 12
місяців. 13.05.2005 року
договір найму було продовжено строком на 5
років. Але останнім часом ОСОБА_2 почала шукати привід для конфлікту та
погрожувати виселенням з найманої кімнати. Через це він звернувся з заявою до
Жовтневого РВ ХГУ УМВС України в Харківській області з проханням провести
бесіду з ОСОБА_2 щодо порушення його прав. 04.04.2006 року отримав від ОСОБА_2 лист, в якому вона повідомила
про те, що вона розірвала договір в односторонньому порядку, посилаючись на те,
що він порушив умови договору. Позивач просить
усунути перешкоди, які створює ОСОБА_2, у користуванні найманим приміщенням.

ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
розірвання договору найму житлового приміщення та стягнення заборгованості по
орендній платі, в якому зазначила, що їй по праву приватної власності належить
трьохкімнатна квартира, яка розташована АДРЕСА_1. На підставі договору найму
житлового приміщення від 13 травня 2005 року у вказаній квартирі мешкає
ОСОБА_1. Свої обов'язки вона виконує повністю згідно умов договору, але в свою
чергу ОСОБА_1порушує умови договору ,
не вносить оговорену плату за користування житловим приміщенням та за комунальні послуги, у зв"язку з чим
утворилася заборгованість у сумі 2516 грн 87 коп. Крім
цього ОСОБА_2 просить розірвати договір НОМЕР_1
найму житлового приміщення від 13
травня 2005 року , укладений між
нею та ОСОБА_1, посилаючись на те, що він використовує надане йому місце для
проживання, але бережно не відноситься до майна, яке знаходиться в кімнаті;
порушує спокій громадян в квартирі; на вхідних дверях встановив замок і вона не
має змоги користуватися предметами побуту ,
що знаходяться в кімнаті; приводить в кімнату свого товариша, який також залишається ночувати ; не вносить самостійно плату за комунальні послуги. У
зв"язку з наведеним просить виселити його з квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні ОСОБА_1 від позовних вимог
відмовився, проти зустрічного позову заперечував та пояснив, що він на підставі
договору найму житлового приміщенням наймав
кімнату у квартирі АДРЕСА_1. Спочатку договір був укладений строком на 12 місяців. 13.05.2005 року договір
було продовжено строком на 5
років. Відповідно до умов договору він повинен сплачувати ОСОБА_2 кожного
місяця по 50 грн, але фактично за усною домовленістю він сплачував по 150 грн. Оплату проводив кожного місяця, гроші передавав
особисто ОСОБА_2.. У період з березня по квітень 2006 року ОСОБА_2 почала
шукати привід для конфлікту та погрожувати виселенням його з найманої квартири.
Через це ОСОБА_1 звернувся з заявою до Жовтневого РВ ХГУ УМВС України в
Харківській області з проханням провести бесіду з ОСОБА_2 відповідно порушення
його прав.У квітні 2006 року він отримав від
ОСОБА_2 лист, в якому вона повідомила про розірвання договору в односторонньому
порядку.

Влітку 2006 року він забрав свої речі та виїхав
з квартири.

ОСОБА_2
у судовому засіданні проти позову ОСОБА_1а про усунення перешкод в користуванні найманим приміщенням заперечувала,
зустрічний позов підтримала та пояснила, що

у липні 2004 року вона уклала
договір найму житлового приміщення з ОСОБА_1 . Відповідно до умов договору ОСОБА_1 забов'язався
використовувати надане приміщення тільки для проживання, дотримуватись правил
гуртожитку, не проводити у приміщенні ніяких переобладнань. Але вказані умови
договору ОСОБА_1 порушив. За умовами договору ОСОБА_1 повинен платити кожного
місяця по 150 грн, але в
обумовлений строк свої обов'язки не виконав, припускаючи заборгованість по
сплаті за оренду найманого житла та комунальні послуги. Таким чином, станом на 13.06.2006 року виникла
заборгованість у розмірі 2516
грн.87 коп. В теперішній
час ОСОБА_1 вивіз належні йому речі та в квартирі не проживає.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши
матеріали справи приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні найманим приміщенням
зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору найму житлового
приміщення і стягнення заборгованості по орендній платі задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до договору від 23 липня 2004
року, посвідченого начальником ПФ "ПЖЕП-85" м.Харкова ,
ОСОБА_2 здала наймачу кімнату АДРЕСА_1, яка належить їй на праві приватної
власності, строком на 12
місяців з оплатою 50
гривень в місяць. ОСОБА_1, як наймач приміщення, зобов"язаний
зберігати житло в полагодженому стані; використовувати приміщення для
проживання; дотримуватися правил гуртожитку та не порушувати покій інших
громадян; повертати збитки у разі пошкодження приміщення; не проводити
будь-яких переобладнань ,
тощо./а.с.8/. 13 травня 2005 року аналогічний
договір НОМЕР_1 був
укладений строком на 5 років
/а.с.7/.

Свідки ОСОБА_3
та ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснили, АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_2,
у якої у період з 2004 р. по літо 2006 р. на підставі договору найму мешкав
ОСОБА_1, з яким у ОСОБА_2 виникали конфлікти ,в тому числі і з приводу оплати
за житло.

Відповідно до розписки ОСОБА_2 в липні 2006 року
ОСОБА_1 звільнив займане ним приміщення; приміщення залишив у цілісності та
порядку; всі належні їй речі в кімнаті та ключі залишені; а належне йому майно
забрав.

Відповідно до ст. 150
Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності
будинок/частину будинку/, квартиру ,
користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і
мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати,
здавати в оренду, обмінювати...

Відповідно до ст. 158
ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку /квартирі/, що
належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору
найму жилого приміщення.

Сторонами дотримана письмова форма договору з наступною реєстрацією в
житлово-експлуатаційному підприємстві.

Згідно ст. 162 ЖК
України плата за користування жилим приміщенням , що належить громадянинові
на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими
в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за
комунальні послуги визначається угодою
сторін. Наймач зобов"язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату
за комунальні послуги.

Умовами договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1передбачено оплата
складає 50 гривень
в місяць.

Відповідно
до ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено,
що ОСОБА_1проживав у належній ОСОБА_2
квартирі з 1 серпня 2004 року по 4 липня 2006 року.

ОСОБА_1надав до суду копію квитанцій про оплату ним
найманого приміщення в травні та червні 2006
року на загальну суму 300
гривень.

Доказів про проведення оплати в інший період часу проживання ОСОБА_1не   надав.

Посилання ОСОБА_2 на те, що між нею та ОСОБА_1 мала місце домовленість про оплату у розмірі 150 гривень щомісячно, спростовуються наданими договорами
здачі в найом житлового приміщення.

Таким чином,
сума заборгованості складається:

за 2004 рік: 50 грн х 5 міс = 250 грн

за 2005 рік: 50 грн х 12 міс = 600 грн

за 2006 рік: 50 грн х 6 міс = 300 грн, а всього 1150 гривень.
Враховуючи сплачену та підтверджену суму у розмірі 300 гривень, сума
заборгованості складає 850
гривень /1150 грн -
300 грн/.

Зазначена сума підлягає стягненню з ОСОБА_1.

Позовні заяви ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні найманим
приміщенням задоволенню не підлягають, так як він в кімнаті АДРЕСА_1 не
проживає, про що не заперечували сторони по справі. Від своїх позовних вимог
ОСОБА_ 1відмовився.

Керуючись ст. 209,213, 215 ЦПК України, ст.ст. 150, 158, 159, 162 ЖК України,
суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні найманим приміщенням   відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання
договору найму житлового приміщення і
стягнення заборгованості по орендній платі, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 заборгованість по
договору найму житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_1 у сумі 850
/вісімсот п'ятдесят/ гривень.

В іншій частині
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Харківської області через районний суд шляхом подачі
в 10
денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної
інстанції.

Суддя