Справа №22ц-168/2007 рік.
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Заболотний
УХВАЛА

іменем       України

26 січня 2007 року                                                                                       місто
Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області в складі: головуючого - судді Литвиненко
І. В. суддів - Заболотного
В.М., Шемець Н.В. при секретарі -
Куксі М.В.

з участю - позивача,
представників позивача та відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 23 листопада 2006 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Національної акціонерної компанії (далі - НАК) „Нафтогаз
України" про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за вимушений
прогул, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 23.11.2006
року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Суд першої інстанції
виходив з того, що ніяких порушень трудового законодавства при звільненні
позивача адміністрація НАК „Нафтогаз" не допустила.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду і
постановити нове про задоволення його позовних вимог. Апелянт вказує, що суд
фактично вірно встановив обставини справи, але не прийняв до уваги надані
докази і не дав їм належної правової оцінки. Зокрема, відповідач не проводив
ліквідацію юридичної особи, а тому будь-яке твердження про відсутність
можливості працевлаштування позивача із запропонуванням іншої посади є
невірним. Відповідні професії і спеціальності в НАК „Нафтогаз" були. Доказом
наявності вільних посад є лист-відповідь начальника департаменту з питань
безпеки від 14.03.2006 року, в
якому пропонувалось ознайомитись з запропонованими вакантними посадами в
Департаменті по роботі з персоналом. Тобто, суд не вивчив питання щодо можливості
працевлаштування ОСОБА_1
в компанії.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового
розгляду, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

На підставі п.1 ст.40 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган
може розірвати трудовий договір зі своєї ініціативи у випадку змін в
організації виробництв і праці, в тому числі і ліквідації, реорганізації,
скорочення чисельності або штату працівників. Таке звільнення допускається,
якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав,
передбачених в п.1 ст.40 Кодексу, може бути проведено лише за згодою виборного
органу, первинної профспілкової організації.

Згідно ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і
праці власник пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, а при
відсутності роботи за відповідною професією на тому ж підприємстві працівник, а
також власник звертаються до державної служби зайнятості.

По справі встановлено, що з 23 травня 2005 року ОСОБА_1 працював на посаді
заступника начальника управління - начальника Контрольно-методичного відділу
підрозділів безпеки підприємств Управління організації роботи підрозділів
безпеки підприємств та методичного забезпечення департаменту з питань безпеки
НАК „Нафтогаз України", що підтверджується наказом НОМЕР_1 (а.с. 17).

Відповідно до наказу голови правління НАК „Нафтогаз
України" №650 від 04.11.2005 року „Про внесення змін до організаційної
структури та штатного розпису апарату Компанії" та розпорядження НОМЕР_2,
позивача 19 грудня 2005 року було попереджено про скорочення його посади і
подальше звільнення (а.с.80-82).

Профспілковий комітет працівників апарату НАК „Нафтогаз
України" на своєму засіданні від 24-27 березня 2006 року дав згоду на
звільнення ОСОБА_1 у зв'язку зі скороченням штату, оскільки вакантних посад не
було і працевлаштувати позивача не було можливості, (а.с.84-85).

Наказом НОМЕР_3 ОСОБА_1 був звільнений з посади заступника начальника
управління - начальника Контрольно-методичного відділу підрозділів безпеки
підприємств Управління організації роботи підрозділів безпеки підприємств та
методичного забезпечення Департаменту з питань безпеки НАК „Нафтогаз" з
29.03.2006 року за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням посади
(а.с.83).

Тобто, суд першої інстанції вірно встановив, що порушень з боку НАК
„Нафтогаз України" при звільненні позивача не було.

Посилання ОСОБА_1 на те, що при скороченні посади, яку він займав, не були
враховані його переваги перед іншими працівниками, оскільки він є інвалідом
війни 3 групи,
також не можуть бути взяті до уваги.

Так, положення ст.42 КЗПП України передбачають, що при рівних умовах
продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається
сімейним, учасникам бойових дій, інвалідам війни, особам, в сім'ї яких немає
інших працівників з самостійним заробітком, та іншим особам.

Хоча позивач і відноситься до таких осіб, але переваги у нього ні перед ким
не було, так як посади, на які можливо було б перевести ОСОБА_1 - відсутні, що
підтверджується матеріалами справи (а.с.86-90).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303, 307-308, 313-315, 317 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області
від 23 листопада
2006 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: