Справа № 2-398
травня   2007 року                                                      Ніжинський   міськрайонний   суд
судді Діденко О.П.,
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Ніжині цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1,  третя
особа без самостійних вимог на стороні позивача відділ державної виконавчої
служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської
області,  до комунального підприємства
„Служба єдиного замовника" м. Ніжина про повернення необгрунтовано
отриманих коштів,  відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
до суду позивачка ОСОБА_1 зазначила,  що
рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 12.08.2004 року з неї та її сина
ОСОБА_2.  на користь відповідача стягнуто
319 грн.20 коп.3аборгованості по платі за обслуговування та ремонт будинку за
період з 01.09.2002 року по 01.06.2004 року та 51 грн. мита на користь держави.
Зазначену суму боргу вона сплатила в добровільному порядку у жовтні місяці 2004
року згідно квитанції на загальну суму 587 грн.50 коп.,  але не дивлячись на це,  відповідачем повторно 31.01.2007 року був поданий
до виконання в державну виконавчу службу м. Ніжина виконавчий лист і з неї
безпідставно,  уже в примусовому
порядку,  стягнуто 319 грн.20 коп.
боргу,  виконавчий збір та нею понесені
витрати за послуги банку. Тому просила стягнути з відповідача 319, 20 грн.
необгрунтовано отриманих ним коштів,  34
грн.51 коп.3авданої матеріальної шкоди,
а також 1000 грн. у відшкодування завданої їй моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила і просила стягнути
з відповідача 319 грн.20 коп. в рахунок повернення безпідставно отриманих
коштів,  та в відшкодування завданої їй
матеріальної шкоди 35 грн.92 коп.,  які
складаються з 31 грн.92 коп. виконавчого збору,
стягнутого державною виконавчою службою у зв"язку з примусовим
виконанням рішення,  та 3 грн.51 коп.
витрат на послуги банку,  які вона
змушена була сплатити при перерахуванні на рахунок ДВС суми боргу та
виконавчого збору,  а також просила
стягнути 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. ОСОБА_1 пояснила,  що борг за обслуговування та ремонт будинку в
неї дійсно був,  але він виник тому,  що відповідач не виконував належним чином
взяті на себе зобов"язання по утриманню будинку,  і рішенням суду від 12.08.2004 року з неї та
її сина ОСОБА_2.  в солідарному порядку
було стягнуто 319 грн.20 коп. боргу за період з 01.09.2002 року по 01.06.2004
року,  а в частині стягнення суми

боргу 268 грн.39 коп.,  який був станом
на 01.09.2002 року,  відмовлено. Але не
дивлячись на це,  нею добровільно в
жовтні 2004 року була сплачена вся сума боргу 587 грн.50 коп.,  в яку ввійшли 319 грн.20 коп. і та сума
боргу,  у стягненні якої рішенням суду
було відмовлено,  бо відповідач пообіцяв
їй відремонтувати дах будинку. Але так як відповідач свої зобов"язання по
ремонту будинку не виконував,  то вона в
подальшому не проводила плату за ремонт та обслуговування будинку і коли її на
початку 2007 року викликали до виконавчої служби,  де повідомили про необхідність сплати суми
боргу,  то вона сплатила разом з
виконавчим збором 351 грн.12 коп.,  та 3
грн.51 коп.3а послуги банку,
вважаючи,  що це борг перед
відповідачем за інший період,  який
стягнутий за новим рішенням суду і лише прийшовши в суд для з"ясування
питання,  чому справа розглядалася в її
відсутність,  їй стало відомо,  що відповідачем поданий на виконання в ДВС
виконавчий лист відповідно до рішення суду від 12.08.2004 року. Вважає,  що діями відповідача їй завдана моральна
шкода,  яка полягала в тому,  що вона змушена була ходити по інстанціях та
з"ясовувати питання про причину повторного стягнення з неї суми
боргу,  витрачати свій час,  простудилась,
двічі хворіла,  тому в її
відшкодування просила стягнути 1000 грн.

Представник
третьої особи Колесник
А.О. проти задоволення позову не заперечувала та пояснила,  що 02.02.2007 року на виконання в ДВС від КП
„СЄЗ" надійшли два виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2.  в солідарному порядку 319 грн.20 коп. боргу
на підставі рішення суду від 12.08.2004 року,
який був сплачений ОСОБА_1 09.02.2007року та який перерахований на
рахунок КП „СЄЗ" 15.02.2007 року платіжним дорученням № 146 від
13.02.2007року,  а також стягнуто з
ОСОБА_1 31 грн.92 коп. виконавчого збору,
що передбачено Законом україни „Про виконавче провадження".

Представник
відповідача в судове засідання не з'явилася,
не повідомивши суд про причину неявки,
хоч про час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином - у
попередньому судовому засіданні,  яке
проводилося 07.05.2007 року та в якому приймала участь представник КП
„СЄЗ" Гречкіна Є.В.,  яка не
заперечувала проти того,  що сума боргу
319 грн.20 коп. сплачена позивачкою двічі,
але від повернення коштів відмовлялася у зв"язку з наявністю в
позивачки боргу за інший період та вважала,
що моральна шкода діями відповідача позивачці не завдана.

Оскільки
від відповідача не надійшло клопотання про відкладення справи,  суд визнав можливим провести заочний розгляд
справи,  так як позивач проти такого
вирішення справи не заперечувала.

Даючи
оцінку доказам,  суд приходить до
висновку про необхідність позовні вимоги в частині стягнення необгрунтовано
отриманих коштів у розмірі 319 грн. 20 коп.3адовольнити,  оскільки сплата позивачкою зазначеної суми
боргу в добровільному порядку підтверджується квитанцією на а.с. 18,  а сплата тієї ж суми боргу в примусовому
порядку та перерахування її на рахунок відповідача підтверджується копією
квитанції № 00092 на загальну суму з врахуванням суми виконавчого збору та
послуг банку 354 грн.63 коп. (а.с. 8) та копіями постанов державної виконавчої
служби про відкриття провадження,

платіжним
дорученням про перерахування на рахунок відповідача суми боргу та копіями постанов
про закінчення виконавчого провадження. А копією листа,  що на а.с.
13,  підтверджується,  що відповідачем направлено на виконання у
виконавчу службу виконавчий лист 31.01.2007 року,  тобто після сплати суми боргу позивачкою в
добровільному порядку. Борг,  якщо такий
і є у позивачки перед відповідачем за інший період та в іншому розмірі,  не може бути стягнутий з неї за виконавчим
листом,  виданим на підставі рішення суду
від 12.08.2004 року.

Відповідно
до ч.1  ст. 1166 ЦК України майнова
шкода відшкодовується особою,  яка її
завдала. Приймаючи до уваги,  що
позивачкою понесені витрати в розмірі 31 грн.92 коп. по сплаті виконавчого
збору під час примусового виконання рішення суду про стягнення з неї суми боргу
та 3 грн.51 коп. витрат на послуги банку,
які документально підтверджені,
то суд вважає необхідним стягнути їх з відповідача,  з вини якого відбулося повторне стягнення
суми боргу з позивачки.

Позовні
вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд вважає
необгрунтованими,  не доведеним в суді і
в їх задоволенні слід відмовити,
оскільки позивачка мала реальну можливість з"ясувати в ДВС питання
відносно того,  по якому виконавчому
листу,  ким і коли виданому,  з неї проводиться стягнення суми боргу та
вирішити питання про необхідність сплати в ДВС тієї суми,  але не зробила цього.

Відповідно до  ст.  88 ЦПК України понесені позивачкою і
документально

підтверджені судові витрати: 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат з

інформаційно-технічного
забезпечення                  судового    процесу
суд    вважає

необхідними
стягнути на її користь з відповідача.

Керуючись  ст.
ст.  212,  214- 215,
224,  226 ЦПК України,   ст.
ст.  22,  1166,
1213 Цивільного кодексу України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги   ОСОБА_1 до комунального
підприємства „ Служба єдиного замовника" задовольнити частково.

Стягнути
з комунального підприємства „Служба єдиного замовника" м. Ніжина на
користь ОСОБА_1: 319 грн.20 коп. в рахунок повернення безпідставно отриманих
коштів,  31 грн.92 коп. в відшкодування
завданої їй сплатою виконавчого збору матеріальної шкоди,  3 грн.51 коп. у відшкодування матеріальної
шкоди,  завданої витратами на послуги
банку,  51 (п"ятдесят одну) грн. у
повернення сплаченого судового збору,  30
(тридцять)грн. у повернення понесених витрат з інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу,     а
всього стягнути 435 (чотириста тридцять п"ять) 53 коп.

У
задоволенні позовним вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Рішення  може
бути                                  оскаржено     в
апеляційному  порядку  до

апеляційного
суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції,  або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача,  яка може бути ним подана
протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.