АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року
м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Щолокової О.В., Морозовського В.І.

При секретарі: Яблонській І.Л.

За участю: сторін розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м.Вінниці від 29.11.2006 року по справі за позовом
виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_1, за участю третьої
особи на стороні позивача МКП «ЖЕК -3» про виселення з самовільно зайнятого
жилого приміщення та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Вінницької міської ради, за участю третьої особи на стороні відповідача МКП
«ЖЕК -3» про визнання права користування квартирою та зобов'язання укласти
договір найму житлового приміщення, -

встановила:

Рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 29.11.2006 року було
задоволено первісний позов. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

На таке рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,
зазначаючи, що воно є незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального
права, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 58
Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий
комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних
депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 самовільно
заселилась в квартиру АДРЕСА_1 в 1994 році, до цього
проживала та є зареєстрованою в цьому ж будинку, в квартирі НОМЕР_1.

Справа №
22 -378 2007 р.

Категорія: 30

Рішення постановлено під головуванням: Зайцева А.Ю.

Доповідач: Міхасішин І.В.

Згідно ст.61 Житлового кодексу України, користування
жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму
жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду
укладається у письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією ( а в разі її
відсутності - відповідним
підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на
ім'я якого видано ордер.

Розрахункова книжка, з приміткою «без права на жилу
площу», видана ОСОБА_1 начальником ЖЕК-3 у 2001р., по сплаті нею за спірну
квартиру комунальних послуг не є доказом законності її вселення.

У ч.З ст. 116
Житлового кодексу України зазначається, що осіб, які самоправно зайняли
жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення.

Оскільки, на ім'я ОСОБА_1 ордер на квартиру АДРЕСА_1 не видавався, а
тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права користування квартирою та
зобов'язання виконкому укласти з нею договір найму житлового приміщення не
підлягають до задоволення.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, постановленим з
додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 29 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на
протязі двох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду України.

Суддя