Справа № 2-308/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

31 серпня 2007 року                                                                  м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської
області

в складі:   головуючої - судді:                                                Мазай Н.В.

при секретарі                                                           Ставській І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про
розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач 03 липня 2007 року звернулася в суд з позовом до відповідача про
розірвання шлюбу посилаючись на те, що 19
лютого 1994 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження Жовтневої сільської ради
Монастирищенського району Черкаської області зроблено запис за
НОМЕР_1/свідоцтво серіяНОМЕР_2від 19.02.1994 року/. Сумісне життя сторін не склалося через постійні сімейні сварки, складні
взаємовідносини з відповідачем, сторони не могли
досягти психологічної сумісності у взаєминах, відповідач принижує честь
та гідність позивачки.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. позов підтримала повністю та
пояснила, що 19 лютого 1994 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від
шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження; сина -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження; дочку
- ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3року народження. їх сумісне життя не
склалося в зв'язку з тим, що останнім часом взаємовідносини з відповідачем були досить складними. Відповідач постійно
зчиняв сварки, принижував її честь та гідність. їй
відомо, що у відповідача була інша жінка. В даний час відповідач налаштовує дітей проти неї. Збереження сім'ї за таких обставин є
не можливим, в зв'язку з чим вона змушена
звертатися з позовом до суду та просить шлюб розірвати. Миритися з відповідачем вона не бажає та категорично наполягає на
задоволенні позову про розірвання шлюбу. Витрати по розірванню шлюбу просить покласти на
неї.

Відповідач ОСОБА_2, в судовому засіданні позов не визнав повністю, заперечував проти його задоволення та пояснив,
що дійсно в 1994 році він зареєстрував шлюб з
позивачкою у справі ОСОБА_1. Разом вони прожили 13 років. Від шлюбу в них народилося троє дітей, двоє хлопчиків та дівчинка. Він
дуже піклується про дітей, а тому бажає зберегти
сім'ю заради них. їх діти бояться матір позивачки, а його тещу, і тому вони не
хочуть проживати разом з позивачкою. Він не
настроює дітей проти позивачки, це їх власне рішення. Він хоче знайти спільну мову з позивачкою, але не може цього зробити, та як між
ними стоїть теща. Дружину він не зраджував, а лише товаришував з вчителькою,
колегою по роботі і намагався про це пояснити дружині, однак вона його не розуміла.

Свідок ОСОБА_6. в судовому засіданні показала, що
позивачка у справі є її рідною дочкою, а відповідач зятем. Прожили
вони разом 13 років, 10 з яких жили біля батьків зятя, а З роки в своїй хаті.
їй дочка особисто ніколи не скаржилася на їх сімейне життя. Одного разу прийшовши до них додому вона побачила розбите скло, і
онук розповів їй, що зять прийшов додому в нетверезому стані та побив скло.
Декілька разів вона особисто бачила його в барах ввечері, на її запитання, що
він там робить, зять відповідав, що має бажання відпочити. Бійки в них відбувалися неодноразово, хоча дочка їй жодного разу
не скаржилася. Про те, що ОСОБА_2. зраджував свою дружину з іншою
жінкою говорили всі люди в селі. Вона вважає, що за таких обставин буде краще, якщо шлюб між сторонами буде розірвано, оскільки миру
та злагоди в сім'ї не має. В даний час відповідач
налаштував старший дітей проти матері і він продовжує ходити на дискотеки
та в бари, спілкується з молодими дівчатами.

Свідок ОСОБА_7. в судовому
засіданні показав, що відповідач у справі ОСОБА_2.

2

є його рідним братом. Позивачку у
справі він знає дуже давно, оскільки викладав в неї в школі. Коли вони одружилися з відповідачем він зі своєю дружиною
по доброму заздрили їм, їх миру та злагоді в
сім'ї. У сторін від шлюбу народилось троє дітей. Спочатку вони жили в батьків відповідача, а потім переїхали жити окремо, в будинок,
який їм подарували батьки позивачки, хоча назвати
його будинком було неможливо тому, що він був зовсім не добудований. Його з братом батьки допомагали добудовувати будинок. Жили
сторони добре. Він вважає, що ініціатором розлучення є мати
позивачки, яка вигнала з дому свого чоловіка і налаштувала дочку проти її чоловіка ОСОБА_2. їх матері посварилися між
собою і це стало основним приводом для подачі позову
про розірвання шлюбу. Шлюб між сторонами повинен бути збережений заради дітей. Йому відомо про те, що відповідач мав іншу жінку
зі слів їх матері. Однак він вважає, що навіть за такої обставини сторони
повинні жити разом як подружжя.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо
доказів для розгляду справи по суті та постановления рішення, і вважає, що за даних обставин збереження сім'ї є
неможливе і недоцільне, шлюб носить формальний
характер, а тому позов підлягає до задоволення виходячи з наступного :

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів
цивільного стану.

Реєстрація, а отже і наявність шлюбу між ОСОБА_2. та ОСОБА_1., який зареєстрований 19.02.1994 року, підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу серіїНОМЕР_2від 19.02.1994 року, виданого
Жовтневою сільською радою Монастирищенського району Черкаської
області, актовий запис НОМЕР_1(а.с. 6).

Таким чином, у відповідності до ст. 110 СК України у позивачки ОСОБА_1. є
право для пред'явлення позову про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. категорично наполягала на
розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість
спільного проживання та недоцільність збереження сім'ї.

Суд, на виконання вимог ст. 111 СК України вжив заходів щодо примирення
подружжя винісши ухвалу від 30.07.2007 року
про відкладення розгляду справи та надання строку для примирення. Однак, після закінчення строку на примирення позиція сторін у
справі не змінилася.

Таким чином, судом, шляхом з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних
причин позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітніх дітей та інших
обставин життя подружжя встановлено, що взаємовідносини між
подружжям припинено, сторони проживають окремо, миритися та зберегти сім'ю
позивачка не бажає, а тому за даних обставин збереження сім'ї є неможливе і недоцільне, шлюб носить формальний характер і
позов підлягає до задоволення в повному об'ємі.

На підставі викладеного ст. ст. 21, 24, 104, 105, 110-114 Сімейного кодексу
України та керуючись ст.ст. З, 5-8,10,11,14,
60, 88,191,208-209,213-215, 294 ЦПК України, суд

вирішив :

Позов задоволити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5року народження, зареєстрований 19 лютого 1994 року Жовтневою сільською радою Монастирищенського
районного Черкаської області, актовий запис за
НОМЕР_1/свідоцтво серіяНОМЕР_2від 19.02.1994 року/, розірвати.

Витрати по розірванню шлюбу в сумі 17 грн. покласти на ОСОБА_1, звільнивши
від витрат ОСОБА_2.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційний суд Черкаської області через Монастирищенський районний суд Черкаської області
шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне (оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

3

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення чи його апеляційного оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.