У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24 січня 2007 року                                                                 м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Лященко Н.П.,  Панталієнка П.В.,  Прокопчука Ю.В., Пшонки М.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1. до сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю (СТОВ) “Маяк” про визнання права власності та самостійного
господарювання на земельній ділянці, розірвання договору оренди земельного паю,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2004 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2003 року ОСОБА_1. звернувся
до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що, маючи намір самостійно
господарювати на своїй земельній ділянці, відмовився переукладати договір
оренди земельної частки (паю) з відповідачем, який заперечує проти розірвання
договору оренди.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18
грудня 2003 року за ОСОБА_1. визнано право приватної власності на земельну
ділянку, засвідчену Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_2; визнано
право  самостійного господарювання на цій
земельній ділянці площею 4,430 га, розірвано договір оренди частки (паю)
НОМЕР_1, укладений між сторонами, стягнуто
з  СТОВ “Маяк” на користь позивача
542 грн. 50 коп.  У решті позову
відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 квітня 2004 року рішення суду першої інстанції
скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на її необґрунтованість, порушення норм матеріального та
процесуального права і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи указане рішення апеляційний суд виходив із того, що судом було
порушено норми матеріального та процесуального права, а саме вимог Розділу IX Перехідних
положень та ст. 32 Закону України “Про оренду землі”, відсутність належних
повноважень представників сторін, а також порушення вимог ст. 202 та ст. 198
ЦПК України 1963 року, тому справа підлягає
направленню на новий розгляд.

З таким висновком апеляційного суду погодитися не можна, оскільки він
ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права.

Підстави для скасування рішення суду в апеляційному порядку та передачі
справи на новий розгляд були визначені ст. 307 ЦПК України (у редакції 1963
року), який діяв на час розгляду справи, проте таких підстав в ухвалі
апеляційного суду не наведено.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України (у редакції 1963 року) неповне
з'ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи,
визначено як підставу для скасування
рішення і ухвалення нового рішення судом апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційний суд не виконав
своїх обов'язків, визначених законом, а тому ухвала підлягає скасуванню з
направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28
квітня 2004 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд у суд апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                М.В.
Патрюк

Н.П. Лященко

П.В. Панталієнко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка