Справа №22- 230                                                        Головуючий у 1 інстанції Корнєєва І.В.
Категорія 31                                                                                        Доповідач Висоцька B.C.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

25 січня 2007 року                                                                        м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області

В складі

Головуючого ВИСОЦЬКОЇ B.C.

Суддів               БІЛЯЄВОЇ О.М., ОСИПЧУК О.В.

При секретарі   СЕВАСТЬЯНОВІЙ Л.В.

З участю представника позивача
ФІЛІПОВОЇ О.О., відповідача
ОСОБА_1 Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача комунального підприємства „Управління міського
господарства"  на рішення Красно
арійського міськрайонного суду Донецької області   від 18
жовтня 2006 року по
цивільній справі за позовом комунального підприємства (далі КП) „Управління
міського господарства" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті
за гуртожиток та по оплаті комунальних послуг

ВСТАНОВИВ

Рішенням Красно армійського
міськрайонного суду Донецької області від 18.10.
2006 року в задоволенні позовних вимог КП „Управління міського
господарства" відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач КП
„Управління міського господарства" просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги,
оскільки судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального
права, висновки суду не відповідають обставинам справи. В судовому
засіданні представник позивача Філіпова О.О. підтримала апеляційну скаргу.

Відповідач
ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її
відхилити, рішення залишити без змін.

Апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додер­жанням норм матеріального і процесуального права. Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні плати за гуртожиток, суд першої інстанції виходив з того, що
правовідносини сторін ґрунтувалися на підставі усного договору про проживання
відповідача у гуртожитку з оплатою гуртожитку 50 грн. щомісячно, позивач не повідомляв відповідача про
необхідність укладення договору на проживання
у гуртожитку, не уклав з відповідачем вказаний договір, з 1.08.2005 року не приймав заходів по виселенню з гуртожитку, не
повідомляв відповідача про підвищення з 1
січня 2006 року
плати за проживання у гуртожитку, позивач в односторонньому порядку змінив умови усного договору про оплату
проживання у гуртожитку з 1.01.2006

року.

З обставин справи вбачається, що
рішенням Красно армійської міської Ради від НОМЕР_1 затверджено акт прийому - передачі житлового фонду гуртожитку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 загальною площею
1024 кв.м., від Ясиноватського управління будівельно-монтажних робіт та
цивільних споруд Донецької залізниці, гуртожиток передано на баланс КП
„Управління міського господарства" з правом оперативного управління
(а.с.8-9).

Відповідно до
Положення про гуртожиток КП „Управління міського господарства"
особа, яка мешкає у гуртожитку зобов'язана своєчасно оплачувати за користування жилою площею та отриманими
комунальними послугами.

Відповідно до
п. 38
Положення про гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 3.07.1986 року громадяни, які мешкають в гуртожитках,
вносять оплату за користування жилою площею
та за комунальні послуги за ставками квартирної плати (тарифам), встановленим
для будинків державного та громадського житлового фонду.

За
розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації № 813 від 30
грудня 2003 року,
витребуваного апеляційним судом, на підставі п. 2 ст.28 Закону України „Про місцеве самоврядування в
України", п. 1 постанови
Кабінету Міністрів України №1548
від 25.12.1996 року
„Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів
міських рад щодо регулювання цін (тарифів" з наступними змінами та
доповненнями рекомендовано у тому числі виконкомам міських рад регулювати
(встановлювати) підприємствам та організаціям комунальної власності відповідної територіальної громади граничні
розміри плати за проживання у гуртожитках громадян на законних
підставах.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем всупереч зазначеним нормативним
актам, з січня 2006 року , без узгодження з виконкомом міської ради складалися
калькуляції вартості проживання у гуртожитку.

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених вимог
про стягнення з відповідача нарахованої позивач заборгованості по оплаті
за користування кімнатою у гуртожитку.

Доводи апеляційної
скарги про те, що калькуляція була складена відповідно до методичних рекомендацій, затверджених Держбудом України та відображала
фактично понесені витрати не впливає на висновку суду та не дає
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального законодавства, що
призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин апеляційну скаргу
слід відхилити.

Керуючись
ст.ст.307 - 315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу комунального
підприємства „Управління міського господарства"   відхилити.

Рішення Красно армійського
міськрайонного суду Донецької області від 18
жовтня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двох місяців з дня набрання

законної сили ухвалою апеляційного суду.