Справа № 2-757/07 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
квітня  2007 року           Індустріальний  районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі : головуючого  судді   -
Слюсар Л.П.

при секретарі             -        Олексенко М.В.

розглянувши у   судовому засіданні в залі суду  м.

Дніпропетровська
цивільну  справу за позовом  Міського комунального

підприємства
“  Дніпропетровські міські теплові
мережі”  до   ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про

стягнення
суми боргу  по оплаті за теплопостачання,
-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2007 року МКП “
Дніпропетровські міські теплові

мережі”
звернулося до суду з позовом до відповідачів
про стягнення суми боргу

за
теплопостачання. В судовому засіданні позовні вимоги були уточнені. В

уточнюючій
позовній заяві позивач  і в ході судового
розгляду представник

позивача  посилався на те, відповідачі за період з
01.10.2002 року по

01.07.2006
року включно  використовували теплову
енергію у вигляді гарячого

водопостачання
та опалення квартири    АДРЕСА_1 на суму
2671 грн. 95 коп. Просили суд,

стягнути
солідарно  із відповідачів на користь МКП
“ Дніпропетровські міські

теплові
мережі”  суму боргу  по оплаті за теплопостачання в розмірі 2671
грн.

95
коп., за період з 01.10.2002 року по 01.07.2006 року включно,  а також

судовий
збір у сумі 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення -

30
грн..

Відповідачка ОСОБА_1  у
судове засідання з`явився. Позовні

вимоги
не  визнала.  Просила в задоволені позову відмовити.

Представник
відповідача  позовні вимоги не визнала.
Просила в задоволені позову

відмовити.  Вважає, що оскільки між сторонами не укладено
угоди щодо надання

гарячого
водопостачання та опалення квартири то відповідачі не зобов'язані

оплачувати
послуги.  Звернула увагу на те, що  позивач подав позов  не в межах

строку
позовної давності.

Суд
вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі,

вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню.

Так, у судовому засіданні встановлено, що
відповідно до договору

купівлі-продажу
від 30.08.1995 року  ОСОБА_1 купила
квартиру

АДРЕСА_1.     Відповідно до

довідки
КЖЕП №50  НОМЕР_1 в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1, чоловік ОСОБА_2 та

син
ОСОБА_3.    Відповідачі  за період з 01.10.2002 року по

01.07.2006
року включно  використовували теплову
енергію у вигляді гарячого

водопостачання
та опалення квартири    АДРЕСА_1  на суму
2671 грн. 95 коп.

Суд не може прийняти до уваги
твердження відповідачки та її

представника
, про те,  що оскільки між сторонами не
укладено договору про

теплопостачання
то і вимоги незаконні, оскільки відповідачі фактично

користувалися
послугами, не відмовлялися від них.

Відповідно до ст.160ЖК України  члени сім'ї
наймача, які проживають

разом
з ним у будинку ( квартирі), що належить громадянинові на праві приватної

власності,
користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'

язки,
що випливають з договору найму.
Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну

з
наймачем майнову  відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають із

зазначеного
договору.

Відповідно до ст.162 ЖК України  плата за комунальні послуги

береться
крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку

тарифами.

Відповідно до ст. 1212  ЦК України особа, яка набула,   майно,
або

зберегла
його у себе за рахунок іншої особи  без
достатньої правової допомоги,

зобов'язана
повернути потерпілому це майно.

Відповідно
до ст. 1213  ЦК України, у разі не
можливості повернути в натурі

потерпілому
безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість.

Твердження
представника  відповідачки про те, що
вони самостійно опалюють

квартиру
електричним каміном   не знайшло свого
підтвердження в судовому

засіданні.  Відповідачкою надано до суду товарний
чек  від 21.10.2006 року на

купівлю
водонагрівача.

Відповідно до ст.360 ЦК України
співвласник   зобов'язаний брати

участь
у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у

сплаті  податків, зборів ( обов'язкових платежів).

Відповідно ст.257 ЦК України, загальний строк для захисту порушеного

права
встановлюється в три роки.

Позивачем
не доказана поважність пропуску строку позовної давності,

тому
за таких обставин суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню

частково,
тобто  з відповідачів необхідно
стягнути  солідарно заборгованість в

межах
строку позовної давності за період з 01.02.2004 року по 01.07.2006 року в

сумі
1499 грн. 88 коп.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачів
необхідно стягнути  на

користь
позивача судові витрати в сумі 81 грн..

Приймаючи до уваги вищевикладене
та керуючись п.п. 10,33,35,40

Правил
надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення ,

затверджених
Постановою КМ України від 30.12.1997 року №1497 та п.30 Правил

надання
послуг з централізованого опалення, постачання
холодної  та гарячої

води
і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року

№630,
ст.  160, 162 ЖК України, ст.ст.  360,1212,1213
ЦК України ,   ст.ст.11,

15,
60, 88,  212-215  ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Міського комунального підприємства
“  Дніпропетровські міські

теплові
мережі” - задовольнити частково .

Стягнути
солідарно  з   ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3на
користь  Міського комунального
підприємства “

Дніпропетровські
міські теплові мережі” суму боргу по оплаті за теплопостачання

за
період з 01.02.2004 року по 01.07.2006 року у розмірі 1499 грн. 88 коп. та

судові
витрати в розмірі 81 грн., а всього 1580 грн. 88  коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного
суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі у 10-ти

денний
строк, з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги,  або без подання

заяви
про апеляційне оскарження, шляхом подачі апеляційної скарги на протязі

10-ти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя:

Л.П. Слюсар