У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М.,

Григор'євої Л.І., Гуменюка В.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного сільськогосподарського підприємства (далі - ПСП) “Янтарне” і
виробничо-комерційної фірми (далі - ВКФ) “НІЛ” про зобов'язання виконати умови
договору, за касаційною скаргою ПСП “Янтарне” на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду від 18 березня 2005 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області
від 16 січня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2004 року ОСОБА_1. звернувся в порядку ст.ст.
11, 13, 530, 541, 572, 574, 576, 584, 586, 589, 590, 591, 1130, 1131 ЦК України
до суду з позовом, в якому просив зобов'язати ПСП “Янтарне” і ВКФ “НІЛ”
виконати умови договору про спільну діяльність (спільний обробіток землі). В
обґрунтування своїх вимог позивач указував, що між ним та ПСП “Янтарне” і ВКФ
“НІЛ”, ІНФОРМАЦІЯ_1 яких є ОСОБА_2, 13 квітня 2004 року було укладено договори
про спільний обробіток 600 га землі для вирощування соняшника і кукурудзи,
згідно з якими він зобов'язався фінансувати витрати, пов'язані з вирощуванням,
збором, доставкою, зберіганням і реалізацією урожаю, а  відповідачі - передати не менше         1 000 тон кукурудзи і 150 тон соняшника.
На забезпечення виконання зобов'язання по договорах про спільний обробіток
землі між сторонами були укладені договори застави. Оскільки після закінчення
збору врожаю відповідачі відмовилися розрахуватися з ним, ОСОБА_1. просив
зобов'язати ПСП “Янтарне” і ВКФ “НІЛ” солідарно передати йому 1 000 тон
кукурудзи вартістю 400 000 гривень та 150 тон насіння соняшника вартістю 180
000 гривень.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 18
березня 2005 року, залишеним без зміни ухвалою колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Київської області від 16 січня 2006 року,
позов задоволено. Постановлено зобов'язати відповідачів у солідарному порядку
передати позивачу      1 000 тон
кукурудзи вартістю 400 000 гривень та 150 тон насіння соняшника вартістю 180
000 гривень.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 10
червня 2005 року за поданням відділу державної виконавчої служби змінено спосіб
виконання рішення суду й ухвалено стягнути з ПСП “Янтарне” на користь ОСОБА_1
580 000 гривень.

ПСП “Янтарне” звернулося до Верховного Суду України із
касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Білоцерківського
міськрайонного суду від 18 березня 2005 року та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 16 січня
2006 року й відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального
права.

Касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до  п.1
ч.1 ст.24 ЦПК України (1963 року), чинного на час пред'явлення позову та
розгляду справи по суті, судам загальної юрисдикції підвідомчі справи по
спорах, що виникають з цивільних, сімейних, трудових і кооперативних відносин,
якщо хоча б однією із сторін у спорі є громадянин, за винятком випадків, коли
вирішення таких спорів віднесено законом до відання інших органів.

Згідно з правилами ч.1 ст. 1, ст.ст.2, 12 Господарського
процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справи, у яких сторонами є
юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами.

Як убачається з матеріалів справи і це встановлено судом,
зокрема судом апеляційної інстанції, між приватним підприємцем ОСОБА_1. та ПСП
“Янтарне” і ВКФ “НІЛ” були укладені договори про спільний обробіток землі з
метою отримання прибутку.

Таким чином, з урахуванням характеру спору та складу
сторін у спірних правовідносинах, даний спір має розглядатися не судами
загальної юрисдикції, а господарським судом, відповідно до правил підсудності,
визначеної ГПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.227 ЦПК України ( 1963 року) суд
першої інстанції мав закрити провадження у справі.

У порушення згаданих норм процесуального права, суд
першої інстанції помилково розглянув непідвідомчий йому спір, а апеляційна
інстанція при перегляді рішення суду першої інстанції на це уваги не звернула,
залишивши у силі рішення, помилково ухвалене за правилами цивільного, а не господарського
судочинства.

За таких обставин, відповідно до ст.340 ЦПК України
ухвалені судами першої та апеляційної інстанції судові рішення підлягають
скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 336, 340 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного сільськогосподарського
підприємства  “Янтарне” задовольнити
частково.

Рішення
Білоцерківського міськрайонного суду від 18 березня 2005 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області
від 16 січня 2006 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк