У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 січня 2007 року                                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                                                            Гнатенка
А.В.,

суддів:                                                                      Косенка
В.Й., Данчука В.Г.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства “Центральна районна аптека              № 90” про відшкодування моральної
та матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апостолівського
районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2005 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2000 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до комунального
підприємства “Центральна районна аптека № 90” про відшкодування шкоди в сумі
27084 грн., мотивуючи тим, що з серпня 1973 року працювала в аптеці № 216 м.
Зеленодольська Апостолівського району (яка на даний час є аптекою № 85).
Унаслідок отриманого в 1987 році професійного захворювання, висновком МСЕК їй
було встановлено 10 % втрати професійної працездатності. У серпні 1998 року
позивачку незаконно звільнено з аптеки за п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом
здоров'я. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від
20 липня 1999 року її було поновлено на попередній роботі на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1. На думку позивачки за відшкодування шкоди з нею було проведено
неправильний розрахунок, тому просила провести розрахунок виходячи з середнього
заробітку в сумі 101 грн. У зв'язку із цим одноразова допомога має складати
1010 грн. Також просила суд стягнути з відповідача втрачений заробіток з
вересня 1996 року щомісячно по 10 грн. 10 коп. на загальну суму 515 грн. Також
просила стягнути витрати у сумі 1958 грн. 90 коп., у тому числі на поштові
відправлення - 11 грн. 22 коп., вартість квитків на проїзд у                  м. Київ, м. Дніпропетровськ,
Апостолово, м. Кривий Ріг, по місту на суму 207 грн. 91 коп., витрати на
путівку санаторно-курортного лікування в розмірі 655 грн. 55 коп., обстеження в
стаціонарі в розмірі 280 грн., витрати на проведення аналізів у розмірі 43 грн.
40 коп., медикаменти у розмірі 126 грн. 78 коп., бензин у сумі               111 грн. та витрати на юридичні
послуги в розмірі 500 грн. У грудні 2000 року позивачка доповнила свої позовні
вимоги й просила додатково до раніше заявлених вимог стягнути з відповідача 620
грн. 26 коп. на відшкодування матеріальної шкоди. Уточнивши та доповнивши свої
позовні вимоги позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь на відшкодування
моральної шкоди 23600 грн. та на відшкодування матеріальної шкоди - 2096 грн.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області                    від 29 червня 2004 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21
червня 2005 року, у позові ОСОБА_1 до комунального підприємства “Центральна
районна аптека № 90” про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подала до
Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, просить рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області
від 29 червня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області
від 21 червня 2005 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким
стягнути на відшкодування матеріальної шкоди 4027 грн.                 85 коп. та на відшкодування
моральної шкоди - 47 200 грн.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення може бути лише неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтями 338-341 ЦПК України
передбачено випадки, в яких рішення суду скасовується.

Оскільки доводи касаційної скарги та
матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального
й процесуального права, а отже,
відсутні підстави для скасування постановлених
судових рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись статтями 332, 336, ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області                  від 29 червня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2005 року
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                                   В.Й.
Косенко

В.Г. Данчук