Справа
№22-942-2006                                          Головуючий у 1 інстанції Бузанов П.М.
Категорія 21                                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 січня 2007року  Апеляційний суд Донецької області у
складі:    Головуючого судді Круглікової
К.С.,

Суддів Олєйникової Л.С, Лук"янової С.В., При секретарі
Проляпа О.В., розглянув
у відкритому судовому засіданні місті Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в місті Жданівка на рішення Жданівського
міського суду Донецької області від 22 листопада 2006 року за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в місті Жданівка про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2006 року
ОСОБА_1.звернувся до суду з вказаним позовом,посилаючись
на те,що травмою на виробництві йому спричинено моральну шкоду.

В обгрунтування своїх вимог
посилався на те,що з 1986
року по 06 лютого 2006 року він
знаходився у трудових відносинах з ЗАТ АП шахта „ІНФОРМАЦІЯ_1" ,де
працював нарізних посадах підземно .
ЗО березня 2005 року при
виконанні трудових обов'язків в якості електрослюсаря підземного,з ним стався
нещасний випадок,в результаті котрого він
був травмований та зазнав травму-струс головного мозку,ушиблену рану
голови .

Висновком МСЕК від 06 грудня 2005 року у зв"язку з травмою на
виробництві від 30
березня 2005 року
йому встановлено вперше часткова втратою працездатності на 40 відсотків по 1 січня 2007 року та третю
групу інвалідності.

Погіршення стану здоров"я у
зв"язку з трудовим каліцтвом привело до фізичних страждань,стану
здоров"я,змінам в образі життя та потребують від нього додаткових зусиль
для його організації.

В судовому засіданні
ОСОБА_1.підтримав свої вимоги,просив стягнути на його користь
моральну шкоду у розмірі 40000
грн.

Рішенням Жданівського міського суду
Донецької області від 22
листопада 2006 року
вимоги ОСОБА_1.задоволені частково та з виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
місті Жданівка на його користь стягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди
,пов"язаною з ушкодженням здоров"я на виробництві 17000 грн .В рештій частині
вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
виконавча дирекція Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві в
місті Жданівка   подали апеляційну
скаргу.В апеляційній скарзі відповідач оспорює обгрунтованість рішення суду,просить
його скасувати .

В обгрунтування апеляційної скарги ФСС   вказали,що з січня 2006 року діє ЗУ „Про державний бюджет України на 2006 рік",статтею 77 котрого призупиненя дія

закону
в частині відшкодування моральної шкоди і правових підстав для стягнення
моральної шкоди немає.Крім того,на їх думку позивачем не надано доказів про
спричинення йому виробничою травмою моральної шкоди ,не проведено та не надано висновок МСЕК на цей предмет .Судом не враховані
всі обставини по справі ,а саме що в нещасному випадку ,що стався з позивачем є
вина і потерпілого .Крім того ,вважають,що судом не враховані вимоги ст.233
КЗпП у частині строку позовної давності для звернення до суду.

В судове
засідання представник ФСС та позивач не з"явилися,про час та місце розгляду справи повідомлені належним
чином.Подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши
дововідь судді -доповідача ,дослідивши матеріали цивільної справи,апеляційний
суд вважає,що апеляційна скарга виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції
зміні   з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 9 Закону
України «Про охорону праці» від 14
жовтня 1992 року в
редакції від 21 листопаду
2002 року,п.
«е» ст.21 і ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворюваннях , що послужили
причиною втрати працездатності «
від 23 вересня 1999 року з
наступними змінами і доповненнями /далі Закону України/,а також з урахуванням
рішення Конституційного Суду України від 27
січня 2004 року №1-9/2004 страхові виплати за моральну шкоду ,при наявності заподіяння цієї
шкоди потерпілому,повинні провадитися Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійний захворювань України.

При вирішенні
справи судом першої інстанції обгрунтовано встановленого ОСОБА_1 .з 1986 року по 06 лютого 2006 року знаходився
у трудових відносинах з ЗАТ АП шахта
„ІНФОРМАЦІЯ_1" ,де працював на різних посадах підземно . ЗО березня 2005 року при виконанні
трудових обов'язків в якості електрослюсаря підземного,з позивачем стався нещасний випадок,в результаті котрого він
був травмований та зазнав травму-струс головного мозку,ушиблену рану
голови .

Висновком МСЕК від 06 грудня 2005 року у зв"язку з травмою на виробництві від 30 березня 2005 року йому
встановлено вперше часткова втрата працездатності на 40 відсотків по 1 січня 2007 року та третю
група інвалідності.

Погіршення стану
здоров"я у зв"язку з трудовим каліцтвом привело до фізичних
страждань,стану здоров"я,змінам в образі життя та потребують від нього
додаткових зусиль для його організації.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильного і
обгрунтованого висновку щодо спричинення позивачеві внаслідок трудового
каліцтва моральної шкоди.

Всупереч доводам апеляційної скарги та відповідно до ч.3 ст.34 Закону
України висновок МСЕК про встановлення наявності чи відсутності
спричинення моральної шкоди особам,у яких встановлено стійку втрату працездатності
внаслідок шкідливих умов праці,не є
обов"язковим,оскільки спричинення моральної шкоди в таких випадках є очевидним.

Між тим,визнаючи розмір моральної шкоди,судом першої
інстанції не враховані роз"яснення,що містяться в п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України „ Про судову практику в справах про
відшкодування моральної /немайнової/ шкоди „ №4 від 31 березня 1995 року.,з
наступними змінами та доповненнями,де вказано,що розмір моральної
/немайнової/шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та
обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань...Зокрема
враховується характер і тривалість страждань,стан здоров"я
потерпілого,тяжкість

заподіяної
травми,наслідки тілесних ушкоджень,істотність вимушених змін у його життєвих
і виробничих стосунках.

При цьому судом
першої інстанції  врахованого втрата
працездатності та здоров"я порушило нормальні життєві стосунки позивача
,потребують від нього додаткових зусиль для
організації свого життя,який відчуває фізичні болі, не може продовжувати
активне особисте життя .

Разом з тим,апеляційний суд вважає,що доводи,приведені в рішенні суду не дають підстав для стягнення суми моральної шкоди у
розмірі 17000 грн.

На підставі ст..41 Конвенції про
захист прав людини та основних свобод,суд повинен
керуватися засадами розумності ,виваженості та справедливості ,тому апеляційний
суд вважає,що зазначені обставини дають підстави для зменьшення моральної шкоди
на користь ОСОБА_1. до 10000
гривень.

При цьому апеляційний суд враховує характер і тривалість страждань,стан
здоров"я позивача,тяжкість заподіяної травми,наслідки тілесних
ушкоджень,керується засадами розумності,виваженості та справедливості .

Доводи відповідача про те,що правових підстав для стягнення моральної шкоди
немає ,бо з січня 2006
року діє ЗУ „Про державний бюджет України на 2006 рік",котрим призупинена дія закону в частині
відшкодування моральної шкоди,не можуть бути взяті до уваги ,бо нещасний
випадок з позивачем мав місце 30
березня 2005 року,право
на моральну компенсацію у зв"язку з трудовим каліцтвом виникло у ОСОБА_1.
з 30 березня 2005 року, вказаний ЗУ „Про
державний бюджет України на 2006
рік" набрав чинності з 1
січня 2006 року та
зворотньої сили не має.

Доводи
відповідача про те,що ФСС звільняється від обов'язку про відшкодування моральної шкоди,бо в нещасному
випадку є вина позивачки ,не може бути взято до уваги,бо моральна шкода
у зв"язку з трудовим каліцтвом на підприємстві виплачується без врахування
вини потерпілого та загальні норми цивільного законодавства на вказані правовідносини
не розповсюджуються.

Також не можуть
бути взяті до уваги і доводи представника ФСС про те,що позивачем пропущений
строк позовної давності звернення до суду згідно ст.233 КЗпП України ,оскільки вказана норму закону
розповсюджується до вимог про відшкодування моральної шкоди,передбачених
трудовими правовідносинаими,до яких не відносяться правовідносини між
сторонами.

З урахуванням
викладеногодпеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Україні в місті Жданівка слід
задовольнити частково,рішення суду в частині стягнення розміру
компенсації моральної шкоди змінити,в рештій частині рішення суду залишити без
змін.

Відповідно до п.3 ст.309 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення
суду першої інстанції і постановлює нове рішення або змінює його,якщо є
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.
307 ч.1п.3,309
п.3,313,314 ч.2 п.1,316 ЦПК України апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань Україні в місті Жданівка задовольнити частково.

Рішення
Жданівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2006
року змінити .

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Жданівка

на користь ОСОБА_1   в рахунок
відшкодування моральної шкоди

стягнути       10000/десять тисяч /
гривень.

В рештій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржено до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.