Справа №2-3485/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07
вересня 2007 р. Святошинський районний суд м.
Києва в складі:

головуючої
- судді:                                                                   Т.О. Величко

при
секретарі:                                                                            І.М.  Коробій,

розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в м. Києві   цивільну

справу за
позовом

ОСОБА_1 до     ОСОБА_2 про

розірвання
шлюбу,  суд,  -

ВСТАНОВИВ:

Сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 травня 1993 р.

Від шлюбу
сторони спільних дітей не мають.

Позивачка
просить суд розірвати шлюб з відповідачем,
посилаючись на те,  що подружнє
життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на сімейне життя.
Після п»яти років спільного проживання вАДРЕСА_1відповідач почав зловживати
спиртними напоями. З вини відповідача почалися постійні сварки брудні
лайки,  а також застосування сили. Вони
втратили почуття любові один до одного. З 2000 року між ними припинені подружні
стосунки. З цього ж часу вони проживають окремо,  спільного господарства та бюджету не ведуть.
Оскільки позивач,  вже тривалий час
зустрічається з іншим чоловіком і має намір зареєструвати шлюб,  вона наполягає на розірванні шлюбу з
відповідачем,  на примирення не
погоджується.

Позивачка
в судовому засідання підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх
задовольнити,  посилаючись при цьому на
обставини викладені у позовній заяві,
витрати пов»язані з оформленням розірвання шлюбу в відділі РАЦС покласти
на відповідача.

Відповідач
у судовому засідання позов визнав. Вказував,
що дійсно протягом останніх семи років вони з позивачкою спільного
господарства та бюджету не ведуть,
подружніх стосунків не підтримують,
також просив розірвати шлюб з позивачкою.

Відповідно
до ч.3  ст. 105 СК України,  шлюб припиняється внаслідок його розірвання
за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно
до ч.2  ст. 112 СК України,  суд,
постановляє рішення про розірвання шлюбу,  якщо буде встановлено,  що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,  інтересам їхніх дітей,  що мають істотне значення.

Суд,  заслухавши пояснення позивача,  відповідача,
дослідивши матеріали справи,
вважає,  що причини,  що спонукали сторони на розірвання шлюбу є
обгрунтованими,  оскільки судом
достовірно встановлено,  що подальше
спільне життя подружжя та збереження сім»ї не можливе,  а тому позов підлягає задоволенню,  сторони фактично з 2000 р. не підтримують
шлюбних стосунків,  проживають
окремо,  не ведуть спільного господарства,  позивачка наполягає на розірванні шлюбу
посилаючись на те,  що вона тривалий час
зустрічається з іншим чоловіком і хоче зареєструвати з ним шлюб.

Керуючись  ст.
ст.  104,  105,
110,  111,  112 Сімейного Кодексу України,   ст.
ст.  10,  11,
60,  212-215 ЦПК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб,  зареєстрований 08 травня 1993 р. у Жовтневому відділі
реєстрації актів громадянського стану між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,  про що є актовий запис № 726 - РОЗІРВАТИ.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути на користь
держави з ОСОБА_2 17 (сімнадцять) грн.,
ОСОБА_1 від сплати мита звільнити.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд,  шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення,  та подачі апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення.