У Х В А Л А

Іменем України

10 січня 2007 року                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,

Лященко Н.П.,

Пшонки М.П., -

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Перевальському районі Луганської області (далі - відділення
виконавчої дирекції Фонду), Української державної компанії по реструктуризації
підприємств вугільної промисловості “Укрвуглереструктуризація” про  стягнення одноразової допомоги,

в с т а н о в и л а:

У липні 2001 року ОСОБА_1. звернулась
до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту
нещасного випадку на виробництві, що стався
з її сином ІНФОРМАЦІЯ_2.

У січні 2002 року нею пред'явлено позов
до відділення виконавчої дирекції Фонду, Української державної компанії по
реструктуризації підприємств вугільної промисловості “Укрвуглереструктуризація”
про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, зобов'язання скласти
акт про нещасний випадок за формою Н-1 та стягнення одноразової допомоги.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що її
син, ОСОБА_2., працював ІНФОРМАЦІЯ_1 на шахті ім. С.В. Косіора,
правонаступником якої є відповідач.

ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання ним
трудових обов'язків стався нещасний випадок, у результаті якого він загинув.

Незважаючи на те, що нещасний випадок з
сином позивачки стався під час виконання трудових обов'язків, підприємством у
січні 2001 року було складено акт про нещасний випадок за формою НТ
(невиробнича травма).

Посилаючись на Закон України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”(далі - Закон)  позивачка
просила позов задовольнити.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Рішенням Перевальського районного суду
Луганської області від 25 березня 2002 року позовні вимоги задоволено в повному
обсязі: встановлено факт нещасного випадку на виробництві, що стався з ОСОБА_2.
ІНФОРМАЦІЯ_2 на шахті ім. С.В. Косіора, зобов'язано Українську державну
компанію по реструктуризації підприємств вугільної промисловості
“Укрвуглереструктуризація” скласти акт про нещасний випадок; стягнуто з
відділення виконавчої дирекції Фонду  17
815 грн. 80 коп. одноразової допомоги.

Ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 4 липня 2002 року зазначене рішення суду скасовано лише в частині
стягнення одноразової допомоги, у решті - залишено без зміни.

При новому розгляді справи, рішенням
Перевальського районного суду Луганської області від 30 жовтня 2002 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Луганської області від 10 лютого
2003 року, позов задоволено: стягнуто з відділення виконавчої дирекції
Фонду  на користь ОСОБА_1. 17 815 грн. 80
коп.

У касаційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування просить скасувати рішення
суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального закону.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1.
та стягуючи на її користь суму одноразової грошової допомоги в зазначеному
розмірі, суд керувався п. 7 ст. 34 вищезазначеного Закону, який набрав чинності
з 1 квітня 2001 року і не поширюється на дані правовідносини, оскільки судом
встановлено, що нещасний випадок, у результаті якого ОСОБА_2. загинув, стався
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідальність за ушкодження
здоров'я і смерть громадянина, пов'язані з виконанням ним трудових обов'язків,
врегульована діючим на той час законодавством, зокрема: ст. 456 ЦК України
(1963 року) та Правилами відшкодування власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків,
затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року,
якими суд і повинен був керуватися.

Проте суд не з'ясував, чи виникло в позивачки право на отримання
одноразової допомоги, хто має її виплачувати відповідно до вищезазначених норм закону та ч. 3
Прикінцевих положень Закону.

На зазначені порушення закону не звернув
уваги й суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення без зміни.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України задовольнити.

Рішення Перевальського районного суду
Луганської області від 30 жовтня 2002 року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 10 лютого 2003 року скасувати.

Справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     М.В. Патрюк

Судді:                                                                 А.В.
Костенко

Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка