У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16
лютого 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Романюка Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на жиле приміщення,
відшкодування моральної шкоди, та за зустрічним позовом  ОСОБА_2до ОСОБА_1 про виселення, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Кременецького
районного суду Тернопільської області
від 3 серпня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської
області  від 1 грудня 2005 року,-

в
с т а н о в и л а :

У серпні 2002 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до            ОСОБА_2
про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на жиле
приміщення, відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим,
що відповідач продав їй житло. А оскільки квартира була кооперативною та не
могла бути оформлена договором купівлі-продажу в нотаріальній конторі, то між
нею та відповідачем було укладено договір найму жилого приміщення. Після
оформлення відповідачем свідоцтва про право власності на дану квартиру,
останній відмовився від оформлення договору купівлі-продажу. У зв`язку з зазначеним просила суд задовольнити її позов.

У вересні 2002 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_1 про виселення відповідачки
із займаного приміщення у зв`язку з
розірванням договору найму жилого приміщення та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Кременецького районного суду
Тернопільської області  від 3 серпня   2005
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області  від
1 грудня 2005 року, позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення,
зустрічний позов ОСОБА_2- задоволено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської
області  від 3 серпня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області
від 1 грудня 2005 року, посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права. Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування  судом першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє законність
судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями статті 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення
ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення ухвалено з додержанням судом норм матеріального та
процесуального права, і доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судових рішень.

Керуючись ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Кременецького районного суду Тернопільської області  від  3
серпня    2005 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області
від 1 грудня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                 Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.

Романюк
Я.М.