Справа № 22ц-155/2007                             Головуючий у першій інстанції БЕЧКО Є.М.
Категорія - цивільна                                                                  Доповідач
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2007 року                                                                                                             м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі.

головуючого-судді:    СТРАШНОГО М.М.

суддів:       ШЕМЕЦЬ
Н.В., ШКОЛЬНОГО В.В.

при
секретарі:   ПАЦ Т.М.

з участю:                   ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2005
р. ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те,
що з 09.11.90 р. по 13.05.04 р. вони
перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5. За період
перебування в шлюбі та ведення спільного господарства вони придбали все
необхідне майно на 50000
грн., автомашину вартістю 20520
грн., авто гараж вартістю 68562
грн., збудували та здали в експлуатацію двоповерховий жилий будинок з підвалом
вартістю 536636 грн. на місті
подарованого відповідачеві будинку залишковою вартістю 34146 грн., різниця
становить 502490 грн.. Перелічене
майно є спільною сумісною власністю з огляду на те, що вони придбані і
збудовані за їхні спільні кошти та заощадження.

На підставі ст.ст. 60,
62, 70, 71 СК України з врахуванням інтересів дітей просила:

•   виділити    їй
відповідно    до    експертних    висновків
у    вартісному

співвідношенні на 370188 грн. в м. Чернігові у
домоволодінні АДРЕСА_1, а в
натуральному визначенні виділити у цьому

домоволодінні приміщення:

На 1-му поверсі будинку:

1)
Сходи (1
-1) розміром 4,2 м2 вартістю
10175 грн.;

2)     Котельня
(1-2) розміром
19,0 м2 вартістю
46031 грн.;

3)     Погріб (1-І) розміром 11,5 м2 вартістю 27861 грн.;

4)     Тамбур (1-3) розміром 2,7 м2
вартістю 6541 грн.;

5)
Коридор (1-4) розміром 4,2 м2 вартістю 10175 грн.;

6)    Сходи (1-8) розміром 5,2 м2 вартістю
12598 грн.;

7)
Кухня
(1-Ю) розміром 18,5 м2
вартістю 44820 грн.;

8)
Санвузол (1-9) розміром 10,9 м2 вартістю 26407 грн.; На 2
-му поверсі:

9)    Сходи (1-11) розміром 5,4 м2вартістю
13082 грн.;

10)
Кімната (1-12) розміром 11,6 м2 вартістю 28103 грн.;

11)
Коридор (1-13) розміром 3,9 м2
вартістю 9448 грн.;

12)
Туалет
(1-14) розміром 2,0
м2вартістю 4845
грн.;

13)
Кімната (1-15)
розміром 14,2 м2вартістю   34404
грн.;

14)
Кімната (1-16) розміром 20,0 м2 вартістю 48454 грн.;

15)
Кімната (1-17)
розміром 19,5 м2вартістю
47243 грн.;

16)
Горище для сушки білизни.

·
відповідачу виділити решту домоволодіння вартістю 166439 грн. і за її рахунок
компенсувати йому 12440
грн. різниці вартості його долі в домоволодінні 178879 грн..

·
виділити їй у вартісній відповідності 2/3 огорожі і
благоустроєного подвір"я на суму 36667
грн., залишивши його у спільному користуванні.

·
виділити мені автогараж
за наведеною адресою вартістю 68562
гривень, компенсувавши відповідачу 22854
гривень різницю його 1/3
частини у вартості гаража.

·
виділити їй в натурі автомашину ВАЗ 21043 НОМЕР_1 та компенсувати
відповідачу за її рахунок різницю вартості автомашини в сумі 6840 гривень;

·
стягнути з ОСОБА_2 на мою користь всі судові витрати в
сумі 10400 грн..

В червні 2006 р. позивачка
уточнила свої позовні вимоги і просила: Визнати об'єктами права її і ОСОБА_2
спільної сумісної власності домоволодіння АДРЕСА_1,
вартістю 361585,78
грн. і автомобіль ВАЗ 21043
НОМЕР_1, вартістю 20520
грн..

В домоволодінні,АДРЕСА_1 з врахуванням
інтересів двох малолітніх дітей виділити їй з відповідними переобладнаннями в
натуральному вираженні, по варіанту №
4 на 2/3 частини:

а)  в житловому будинку А-1:

о   кімнату 1-7, вартістю 54
002,80 грн.

б)  в прибудові А2-2:

о   сходи 1-8,
вартістю 8479,84
грн.;

о   частину коридору 1-4, вартістю 3098,4 грн.;

о   кухню 1-10,
вартістю 39920,78
грн.;

о   сходи 1-11,
вартістю 8805,99
грн.;

о   коридор 1-13, вартістю 6359,88
грн.;

о   туалет 1-14,
вартістю 3776,28
грн.;

о   кімнату 1-12, вартістю 18916,56
грн.;

о   ванну 1 -9, вартістю 21560,80 грн.;

о   кімнату 1-17, вартістю 31799,39
грн.;

о   частину мансарди, вартістю 11850,64) грн.;

2

в)  у підвалі А4-1:

о   приміщення 1-2, вартістю 26 086,81 грн.; о   сходи 1-1, вартістю 4607,90 грн.;

г)  автогараж
Б-1, вартістю 14 794,30
грн.;

В уточненій
заяві позивачка вказувала, що при такому розподілі домоволодіння і автомашини
не заперечувала відшкодувати відповідачу різницю між їхніми частками в сумі 13003,14 грн. грошима.

Крім того, земельну ділянку просила розподілити по
варіанту № 4. При
цьому не заперечувала, щоб решта частини домоволодіння і частина двору була
залишена в користуванні відповідача по варіанту № 4.

Також просила зобов'язати ОСОБА_2 за рахунок власних
коштів, матеріалів і власними силами виконати всі ремонтно-будівельні роботи,
які перелічені в таблиці №
30 експертного висновку та виділити їй в натуральному вираженні автомашину
ВАЗ 21043 НОМЕР_1 вартістю
20520 грн. враховуючи
наявність у неї прав на управління автомашиною, наявність у неї на утриманні й
на самостійному одноособовому вихованні двох хворих малолітніх дітей.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2006 р. позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Поділено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільне нажите в період
шлюбу майно, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 - за варіантом поділу №
2 (без врахування житлового будинку А-1) та автомобіля ВАЗ-21043 д.р.н. НОМЕР_1..

Виділено
ОСОБА_1 наступні приміщення:

·
в житловій частині домоволодіння, в
прибудові А2-2 - сходи 1-8 вартістю 8479
грн. 84 коп., частину коридору 1-4 вартістю 3098
грн. 40 коп., кухню 1-10
вартістю 39920 грн.
78 коп., частину коридору 1-13
вартістю 2935 грн. 30
коп., сходи 1-11 вартістю
8805 грн. 99 коп.,
ванну 1-9 вартістю
21560 грн. 80 коп.,
кімнату 1-17 вартістю
31799 грн. 39 коп.,
частину мансарди 23,2 м2.
вартістю 22721 грн. 77 коп.;

·
в господарських будівлях, в підвалі
А4-1 - приміщення 1-2 вартістю 26086 грн.
81 коп., сходи 1-1 вартістю
4607 грн. 90 коп.,

·
всього на суму 170016
грн. 98 коп.. Виділено ОСОБА_2
наступні приміщення:

·
в житловій частині домоволодіння, в прибудові А2-2
- тамбур 1-3 вартістю 4402 грн. 99 коп., частину
коридору 1-4 вартістю
3750 грн. 70 коп.,
туалет 1-14 вартістю
3776 грн. 28 коп.,
кімнату 1-12 вартістю
18916 грн. 56 коп.,
частину коридору 1-13 вартістю
3424 грн. 58 коп.,
частину мансарди 11,6 м2 вартістю 11360 грн. 89 коп., веранду а3-1 вартістю 11810 грн. 20 коп..

·
в господарських будівлях, в підвалі А4-1 - приміщення 1-1 вартістю 12616 грн. 86 коп., гараж Б-1 вартістю 14794 грн. 30 коп.,

·
всього на суму 84853
грн. 36 коп..

Виділено   ОСОБА_1
земельну   ділянку   площею
117,8   м2,    що

з

знаходиться під виділеною їй частиною житлового будинку та поряд з нею для
обслуговування її частини будинку, відповідно до варіанту №2, в тому числі під
житловою забудовою -
52,4 м2, під двором та городом 59,0
м2, під двором загального користупання 6,4 м".

Виділено ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ-21043 д.р.н. НОМЕР_1 вартістю 15632
грн. 80 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за
виділену земельну ділянку, з урахуванням компенсації за 1/2 частини вартості
значеного автомобіля та різниці виділеного сторонам майна від їх ідеальних
частин, в розмірі 2101 грн. 52 коп..

Проведення ремонтно-будівельних робіт для забезпечення
ізольованого користування виділеними частинами домоволодіння покладено на
сторони в рівних частинах.

В решті вимог
відмовлено.

Стягнуто
з ОСОБА_2 1647 грн. судового
збору на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 802 грн. 05 коп. у
відшкодування втрат на проведення судової експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і
ухвалити нове рішення, яким визнати об'єктами спільної сумісної власності її і
ОСОБА_2 домоволодіння АДРЕСА_1
і автомобіль ВАЗ 21043
НОМЕР_1. Виділити їй 2/3
частини жилого будинку АДРЕСА_1 в натуральному вираженні та у вартісному обрахунку по
варіанту № 4 та
виділити їй 2/3 автомобіля,
присудивши їй автомобіль в натурі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом
неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, судом недоведено
обставини, які він вважає встановленими, висновки судк невідповідають
обставинам справи і дійсності, порушено норми матеріального та процесуального
права. Вказує на те, що суд в порушення ст. 62 СК України, ст.ст. 212, 213, 215
ЦПК України, не прийняв абсолютно ніякого офіційного рішення за пунктом першим
її уточненого позову, у якому вона просила визнати об'єктами права її та
відповідача спільної сумісної власності домоволодіння і автомашини, залишив без
правової оцінки її та її адвоката доводи. Посилається, що вони з позивачем під
час шлюбу докорінно перебудували належне відповідачу аварійне домоволодіння і
істотно збільшили його у своїй вартості. Вказує також на те, що висновок
судової будівельно-технічної експертизи в частині визначення вартості
домоволодіння не відповідає дійсності і в висновку експертизи не враховано, що
на час експертизи подароване домоволодіння було розібрано, а на її місце
споруджене нове двохповерхове домоволодіння з гаражем. Вказує, що суд не
врахував того факту, що вона приймала своїми коштами участь в спорудженні
будинку, в тому числі кошти на будівництво були добуті шляхом продажу їхньої
спільної квартири, що відповідач два роки в ньому не проживає, і не виконує
рішення суду про їх з дітьми вселення. Стверджує, що докази участі батька
відповідача, спростовуються тим, що ці кошти призначалися не лише відповідачу,
але і їй з дітьми, а тому є спільною сумісною власністю. Стверджує також, що
суд при вирішенні питання про поділ машини не врахував

4

того, що
машина відповідачеві
фактично не потрібна, а неї на утриманні перебуває двоє неповнолітніх і суд не
врахував того, що експертна вартість автомобіля значно занижена, а тому
протиправно не визнав за нею право на більшу долю у вартості автомашини і
незаконно виділив її відповідачеві. Вказує те, що стягнувши з неї 2101 грн. 52
коп. за 117,8 м2 землі під виділеною частиною домоволодіння, суд не
зважив на наявність у господарстві 0,02 га земельного самозахоплення, які виконкоми
райради і міськради не заперечують компенсувати відповідачу за виділену їй
землю під будови, протиправно суд вирішив питання про стягнення з неї вартості
експертизи, оскільки вона ії не замовляла і її влаштовувала експертиза ЕФ
„Еталон".

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_1, яка скаргу підтримала і просила її задовольнити, пояснення ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3, які проти задоволення скарги заперечували, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади
рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо
один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та лікування.

По
справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 9 листопада

1990    р. по 13 травня 2004 р. перебували в
зареєстрованому шлюбі, від якого

мають двох дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Судовим рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова
від 1 березня 2006 p., встановлено, що
сторони з листопада 2003
р. проживають окремо, діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5
проживають разом з ОСОБА_1. Дане рішення набрало законної сили.

Також набрало законної сили рішення Деснянського
районного суду від 9 грудня 2003 p., яким з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дітей в сумі 1/3
частини заробітку щомісячно.

На підставі договору дарування від 9 квітня 1998 р. ОСОБА_6
подарувала, а ОСОБА_2 прийняв в дар земельну ділянку площею 1000 м2 та
розташований на ній жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Згідно
п. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 4
жовтня

1991    року N 7 „Про практику застосування судами законодавства, що
регулює

право приватної власності громадян на жилий
будинок", передбачено,  що

5

будинок, який належав одному з подружжя, може бути визнаний згідно зі ст. 25 КпШС спільним
майном подружжя, якщо в період шлюбу істотно збільшилась його цінність
внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох. При
цьому на суму вартості будинку до його поліпшення збільшується частка дружини,
якому він належав, у тому числі і у випадках, коли суд відступає від начала
рівності часток подружжя в спільній сумісній власності з урахуванням інтересів
неповнолітніх дітей або інтересів одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що в період шлюбу істотно збільшилась його
цінність внаслідок її трудових або грошових затрат, то суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов до висновку про те, що подарована частина домоволодіння
(житловий будинок А-1, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи
№ 120ц від 29.05.06 р.) та земельна ділянка площею 1000 м2 є
його приватною власністю відповідно до ст. 57 СК України, а не спільною власністю подружжя і доводи
апелянта в цій частині є безпідставними.

Щодо поділу іншої частини домоволодіння, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність збільшення
частки позивачки при поділі домоволодіння, з врахуванням інтересів двох
малолітніх дітей, які проживають з позивачкою, відступивши від рівності часток
подружжя і такий висновок суду відповідає ч. З ст. 70 СК України.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що спірне домоволодіння підлягає поділу по варіанту № 2 поділу майна, за
яким ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми отримує 2/3 частини
домоволодіння (без врахування подарованої частини), вартістю 170016 грн. 98 коп., а ОСОБА_2
отримує 1/3 частини
домоволодіння (без врахування подарованої частини), вартістю 84853 грн. 36 коп., а з врахуванням
вартості подарованої частини домоволодіння в сумі 106715 грн. 44 коп., у ОСОБА_2
будуть знаходитись приміщення загальною вартістю 191568 грн. 80 коп..

Враховуючи те, що згідно таблиці 4 висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 120ц від 29.05.06 р. вартість всього
домоволодіння АДРЕСА_1 складає 361585 грн. 78 коп., то частка ОСОБА_1 у всьому
домоволодінні складатиме 170016,98 х 100 : 361585, 78 = 47 %, що відповідає
47/100 частинам, а частка ОСОБА_2 у всьому домоволодінні становитиме 191568,80
х 100 : 361585, 78 = 53 %, що відповідає 53/100 частинам.

Оскільки суд першої інстанції виділив ОСОБА_1 та ОСОБА_2
частини домоволодіння АДРЕСА_1
(без врахування подарованої частини) не визнавши за ними право власності на
ці частини, то відповідно підлягає визнанню: за ОСОБА_1 право власності на 47/100 частин, а за
ОСОБА_2 право власності на 53/100
частин домоволодіння, яке розташоване АДРЕСА_1 .

Щодо поділу автомобіля ВАЗ-21043 д.р.н. НОМЕР_1, то
апеляційний суд враховує те, що автомобіль є неподільною річчю, він був
придбаний у період шлюбу - у  квітні
2001   p.,  зареєстровано
на ім."я  відповідача,  він
цим

б

автомобілем керував та опікувався, позивачка отримала посвідчення водія ЗО.
11.05 p.,
вже після того, як звернулася до суду з зазначеним позовом, і приходить до
висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано виділив автомобіль саме ОСОБА_2.

Оскільки суд першої інстанції виділив ОСОБА_2 автомобіль
ВАЗ-21043 д.р.н. НОМЕР_1 вартістю 15632 грн. 80 коп., не
визнавши за ними право власності на нього, то відповідно за ОСОБА_2 підлягає
визнання право власності на автомобіль ВАЗ-21043 д.р.н. НОМЕР_1 вартістю 15632 грн. 80 коп..

В іншій частині рішення суду відповідає нормам
матеріального та процесуального права і тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2006 року змінити,
виклавши резолютивну частину рішення щодо поділу домоволодіння АДРЕСА_1 та автомобіля
ВАЗ 21043 НОМЕР_1 в наступній
редакції:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 47/100 частин
домоволодіння, яке розташоване АДРЕСА_1 та виділити їй в натурі наступні приміщення, згідно 2 варіанту
висновку експертизи

·
в житловій частині домоволодіння, в
прибудові А2-2 - сходи 1 -8 вартістю 8479
грн. 84 коп., частину коридору 1-4 вартістю 3098
грн. 40 коп., кухню 1-10
вартістю 39920 грн.
78 коп., частину коридору 1-13
вартістю 2935 грн.
30 коп., сходи 1-11 вартістю
8805 грн. 99 коп.,
ванну 1-9 вартістю
21560 грн. 80 коп.,
кімнату 1-17 вартістю
31799 грн. 39 коп.,
частину мансарди 23,2 м2.
вартістю 22721 грн. 77 коп.;

·
в господарських будівлях, в підвалі
А4-1 - приміщення 1-2 вартістю 26086 грн.
81 коп., сходи 1-1 вартістю
4607 грн. 90 коп.,

·
всього на суму 170016
грн. 98 коп..

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 53/100 частин
домоволодіння, яке розташоване АДРЕСА_1 та виділити їй в натурі наступні приміщення:

•     в житловій частині домоволодіння, в
прибудові А2-2 -
тамбур 1-3

вартістю 4402 грн. 99 коп., частину
коридору 1-4 вартістю
3750 грн. 70

коп., туалет 1-14 вартістю 3776 грн. 28 коп., кімнату 1-12 вартістю 18916

грн.
56 коп., частину коридору 1-13
вартістю 3424 грн.
58 коп., частину

мансарди 11,6 м2 вартістю 11360 грн. 89 коп., веранду а3-1 вартістю 11810

грн.
20 коп..

7

·
в господарських
будівлях, в підвалі А-1
- приміщення 1-1 вартістю
12616
грн. 86 коп., гараж Б-1 вартістю 14794 грн. 30 коп.,

·
всього на суму 84853 грн. 36 коп..

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ВАЗ-21043 д.р.н. НОМЕР_1 вартістю 15632 грн. 80 коп..

В іншій частині рішення - залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді:

8