Справа № 22-ц-3692007 року
1 інстанції -Майстренко А.Н.
Категорія : поновлення на роботі.                                                                                            Доповідач
ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого
2007 року
судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді               -Міненкової Н.О.

- суддів:                     -Ларенка В.І.

-
Гальянової І.Г.,

при секретарі:   - Набока
О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Московського районного суду м. Харкова від 20
листопада 2006
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Національної
юридичної академії України їм. Ярослава Мудрого, третя особа ОСОБА_2 -
про поновлення на роботі, стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

30 липня 2006 року
позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про поновлення на
роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, просила поновити
ії на посаді методиста заочного факультету №2 Національної юридичної академії ім. Я. Мудрого, оскільки наказом НОМЕР_1 незаконно звільнена з
роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку
з закінченням строку дії контракту.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначала, що з нею взагалі
не мали права заключати строковий трудовий договір
оскільки ст. 23 КЗпП
України обмежує випадки укладен­ня строкових трудових договорів. Не мали права
з нею укладати і «контракт», оскільки відповід­но до ч.3 ст. 21 КЗпП України сфера дії контракту визначається
законом. В жодному законі Укра­їни
не зазначено, що з методистом Вищого навчального закладу повинні укладати
контракт. В тому числі не передбачено укладання контракту з методистом і в
Законі України «Про вищу осві­ту».
Крім того контракт з нею укладали двічі, це означає, що трудові відносини весь
час носили постійний характер, а відповідно і трудовий договір був укладений на
невизначений строк, і ро­зірвати
такий договір можна лише на підставах визначених в КЗпП України.

Представник відповідача та третьої
особи позов не визнав, пояснивши, що з позивачкою було укладено контракт строком до 30.06.2006року.
Контракт позивачка уклала добровільно. Згі­дно до п.З ст. 54 Закону України «Про освіту» педагогічні та
науково-педагогічні працівники приймаються
на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. По­сада методиста відповідно до переліку педагогічних
та науково-педагогічних працівників нале­жить до посад педагогічних працівників. На цих підставах з позивачкою було
укладено контракт 10.05.2000 року
до 30 червня
2002 року
та контракт від 1.07.2003 року
до 30.06.2006 року
і після закінчення строку контракту вона була звільнена з займаної посади
згідно п.2 ст.36 КЗпП Украї­ни. Просить в позові
відмовити.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20
листопада 2006
року в задово­ленні позову відмовлено.

В апеляційний скарзі позивачка просить рішення суду скасувати, посилаючись
на пору­шення судом першої інстанції матеріального і процесуального права та
прийняти нове рішення яким
задовольнити її позовні вимоги. Наводить ти ж доводи, що і в судовому засіданні
суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у
відповідності до ст.303 ЦПК України в межах
доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу,
суд першої інстанції виходив із того,
що ОСОБА_1 була звільнена по
закінченню строку трудового контракту, який був укладений у вста­новленому законом порядку.

Будь-яких
порушень вимог трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 допущено не було.

Судова колегія
вважає, що дані висновки суду є правильними, оскільки вони зроблені від­повідно
до зібраним доказам, вимогам ст.ст. 21,23 КЗпП України, п. 2 ст.36 КЗпП України, ст. 54
Закону України «Про освіту»,
постанови Кабінету Міністрів України № 963 від 14 червня 2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних
та науково-педагогічних працівників».

Судом встановлено, що 01.07.2003
року строком до 30.06.2006
року зі ОСОБА_1 був укладений
трудовий контракт, відповідно до якого вона виконувала обов'язки методиста
заочно­го факультету №2 Національної
юридичної академії ім. Ярослава Мудрого.

Доводи позивачки відносно того, що укладення з нею
контракту не передбачено Законом України «Про вищу освіту», були предметом
розгляду суду першої інстанції, та їм дана належна оцінка.

При постановленні рішення суд першої інстанції правильно виходив із того,
що ОСОБА_1, займаючи посаду методиста,
відноситься до категорії педагогічних працівників, та правові-дношення між нею та відповідачем регулюються
Законом України «Про освіту».

Відповідно до п.3 ст.54 Закону України «Про освіту» педагогічні та
науково-педагогічні працівники
приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за конт­рактом.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №963
від 14 червня 2000 року затвер­джений перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, до
яких відноситься посада методиста.

За таких
обставин судова колегія приходить до висновку, що зі ОСОБА_1 відповідач вправі був укладати трудовий контракт.

Зібрані по справі докази безспірно свідчать про те, що
контракт був укладений за згоди позивачки, яка його умови ніколи не оспорювала,
виконувала його протягом трьох років.

Ії доводи відносно того, що укладення контракту з нею
проводилося неодноразово, що свідчить про наявність між нею та відповідачем
трудових відносин постійного характеру, а та­ким чином, і трудовій договір був укладений на
невизначений строк, є також безпідставним.

Із матеріалів
справи вбачається, що з позивачкою був укладений трудовий контракт з 10
травня 2000
року по 30
червня 2002
року. Після закінчення його строку,
тобто з 01 липня
2002 року
по 30 червня
2003 року
трудові відносини позивачки не носили строкового характеру.

Таким чином, підписання ОСОБА_1 01
червня 2003
року нового контракту не є переук­ладенням строкового трудового договору, як
зазначається в апеляційній скарзі.

У зв'язку з вищевикладеним, судова колегія вважає, що
рішення суду постановлено з до­триманням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом
розгляду суду першої інстанції, та їм дана належна
оцінка.

Висновків суду першої інстанції вони
не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,
304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення
Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2006 року - залиши­ти без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному порядкубез-посередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня ії проголошення.