ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
справа № 2-2677/07
провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2007 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Трусової Т.О.,

при секретарі Дейнезі І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації - виконавчого органу Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації - виконавчого органу Київської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 в лютому 2007 р. звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що в 1959 році на земельній ділянці площею 0,2108 га по першому АДРЕСА_1 , виділеній у користування його матері ОСОБА_6 , було збудовано будинок та господарські будівлі з додержанням всіх будевельних норм і правил, проте без відповідних погоджень. В 1961 році його матері була видана домова книга на зазначений будинок, а в 1989 році Київським міським бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт, в якому зазначені розміри земельноїї ділянки, площа та поповерховий план будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати померла. Він ще за життя матері вселився в зазначений будинок, проживає в ньому, користується земельною ділянкою. У зв`язку з поданою ним заявою розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 720 від 29.06.2006 р. було призначено державну приймальну комісію для прийняття в експлуатацію будинку, при цьому він отримав погодження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, органу державного санітарно-технічного нагляду, органу державного пожежного нагляду, КП "Управління житлового господарства" Дарницького району м. Києва. Однак Управління державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва підписувати акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію відмовляється, не визнає за ним права власності на спірний будинок. Посилаючись на вказані обставини позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_2 та зобов`язати Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна зареєструвати за ним право власності на нього.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 від вимог про зобов`язання Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна зареєструвати його право власності на спірний будинок відмовився, вимогу про визнання права власності підтримав, просив її задовольнити, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Пояснив, що він є та його сестри - відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є спадкоємцями за законом після смерті матері ОСОБА_6 , однак на день смерті матері він один проживав у спірному будинку і прийняв спадщину. В серпні 2006 р. він звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, але нотаріальна контора не може видати свідоцтво, так як відсутній документ, що посвідчує право власності покійної матері на упадкований ним будинок. Вказав на те, що відшукати документи, на підставі яких його матері виділялася земельна ділянка для будівництва

жилого будинку не вдалося, однак за даними господарської книги с. Бортничі за його матір`ю рахувалося 0,15 га землі, в тому числі під забудовою 0,10 га.

Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації - виконавчого органу Київської міської ради, свого представника до суду не направило, про розгляд справи повідомлялося належним чином.

Управління державного архітектурно-будівельного контролю надало письмові заперечення на позов, зазначивши, що після вирішення питання щодо права власності або користування земельною ділянкою та оформлення прав на цю земельну ділянку відповідно до вимог земельного законодавства, за висновками райдержадміністрації, санітарного, протипожежного та архітектурного нагляду суд може визнати право власності на нерухоме майно. Відповідач, посилаючись на те, що будинок був самочинно побудований на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, просив у позові відмовити.

Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації - виконавчого органу Київської міської ради, свого представника до суду не направило, про розгляд справи повідомлялося належним чином.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, направили до суду письмові заяві про визнання ними позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 .

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові пояснення відповідача та письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

В 1960 році на земельній ділянці АДРЕСА_2 ОСОБА_6 був побудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується технічними паспортами на вказане домоволодіння (а.с. 9-15).

Правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок не видавався.

Згідно витягу з господарської книги № 18 за домоволодінням АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , в 1986-1988 pp. рахувалася земельна ділянка площею 0,15 га., в тому числі під забудовою 0,10 га. (а.с. 8).

Докази, підтверджуючі виділення ОСОБА_6 в користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку суду не надані. Однак враховуючи, що право користування вказаною земельною ділянкою до цього часу не оспорювалося та визнавалося органами місцевого самоврядування, і за даними Державного земельного кадастру ОСОБА_6 рахується користувачем земельної ділянки, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що будинок був самочинно побудований на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети.

Норми чинного на час побудови будинку цивільного законодавства СРСР передбачали отримання громадянином, який будує жилий будинок, дозволу на його будівництво, а також належно затвердженого проекту.

Відповідно до ст. 105 ЦК Української PCP, який набрав чинності з 1 січня 1964 року, громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його, та за позовом виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів такий будинок або частина його можуть бути безоплатно вилучені судом і зараховані до фонду місцевої Ради народних депутатів або за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів знесені громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок.

Будь-яких доказів, які б підтверджували отримання ОСОБА_6 дозволу на

будівництво спірного будинку та наявність на вказаний будинок належно затвердженого

проекту, позивач не надав. Однак враховуючи те, що суд не приймав рішення про

вилучення будинку, побудова якого здійснена без встановленого дозволу та без належно

затвердженого проекту, а виконавчий комітет не виносив рішення про його знесення, і

ОСОБА_6 безперешкодно та добросовісно користувалася ним, суд вважає, що вона

набула право власності на будинок

АДРЕСА_2 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (а.с. 16). Заповіту вона не залишила.

Після її смерті відкрилась спадщина на належний їй будинок АДРЕСА_2 .

Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями ОСОБА_6 за законом є її діти - позивач ОСОБА_1 (а.с. 17) та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с. 7) а тому відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. Інші спадкоємці - відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на час смерті матері з нею не проживали та у встановлений ст. 1270 ЦК України строк до нотаріальної контори з заявою про прийнятття спадщини не звернулися, а отже згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України є такими, що не прийняли її.

1 серпня 2006 р. ОСОБА_1 подав до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори - за місцем відкриття спадщини, заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті матері.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, нотаріус не має можливості в порядку, передбаченому ст.ст. 1296-1298 ЦК України, оформити право ОСОБА_1 на спадщину.

Враховуючи встановлені судом обставини та визнання позову відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими і доведеними та визнає за ним право власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на будинок АДРЕСА_2 .

На підставі ст.ст. 86, 105 ЦК Української PCP, ст.ст. 1261, 1268, 1270, 1272, 1296-1298 ЦК України (2003 p.), керуючись ст.ст. 10,11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати право власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 за ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_2 ..

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення та подальшої подачі апеляційної скарги протягом 20 днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м.Києва.

Суддя :