АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем  України

18 січня
2007 року
Апеляційний суд Житомирської області

в складі:

головуючого
судді   Широкової Л.В.,

суддів:                        Товянської О.В.,

Олексієнка М.М.

при секретарі судового засідання Забеліній 0,0.

з участю:
сторін ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.

Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_1

на рішення Житомирського районного
суду Житомирської області

від 12 вересня 2006 року та додаткове рішення від 07
грудня 2006
року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції в

Житомирському районі, Луківської
селищної ради  про  визначення додаткового строку

для прийняття спадщини, визнання
спадкоємцем, стягнення витрат на ремонт будинку,

поховання на загальну суму 1886,06 грн.

встановив:

В грудні 1999 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом.
Свої

вимоги мотивувала тим, що згідно рішення Луківської
сільської ради від 22.06.1990р, вона

була призначена опікуном над двоюрідним братом ОСОБА_2.
Останній був визнаний

недієздатним та постійно перебував на лікуванні в
психіатричних закладах. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Просила суд визнати її спадкоємцем майна ОСОБА_2, визначити

додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини
та стягнути понесені нею

витрати на ремонт будинку ОСОБА_2 та його поховання.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Останнім рішенням Житомирського районного суду від 12
вересня 2006
року в

задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції в Житомирському

районі про визначення додаткового строку для прийняття
спадщини, визнання

спадкоємцем, стягнення витрат на ремонт будинку,
поховання з врахуванням індексу

інфляції на загальну суму 1886 грн. 06 коп. відмовлено за безпідставністю.

Додатковим рішенням цього ж суду від 07
грудня 2006
року в задоволенні позову

ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Житомирському
районі, Луківської

сільської ради Житомирського району про визначення
додаткового строку для прийняття

спадщини, визнання спадкоємцем, стягнення витрат на ремонт
будинку, поховання з

врахуванням індексу інфляції на загальну суму 1886
грн.06 коп. відмовлено за

безпідставністю.

В апеляційних скаргах апелянт порушує питання про
скасування рішення та

ухвалення нового рішення по суті позовних вимог,
посилаючись на неправильне

застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах

доводів апеляційних скарг, Апеляційний суд приходить до
висновку про те, що апеляційні

скарги задоволенню не піддягає з наступних підстав.

Справа №22ц-205                                          Головуючий у суді 1
-ї інстанції Чернявський М.В.

Категорія 33                                                  Суддя-доповідач Широкова Л.В.

Судом встановлено, що
рішенням виконавчого комітету Луківської сільської ради

Житомирського
району від 22.06.1990р. позивачку було призначено опікуном над

ОСОБА_2, який за рішенням
Житомирського районного суду від

18 травня 1990р. за
заявою позивачки був визнаний недієздатним.

З довідки
виконкому Луківської сільської ради від 16.11.2005р. (а.с. 102) вбачається,

що ОСОБА_2 був
виписаний 18.07.1994р. у зв'язку з поміщенням його до

Житомирського
інтернату психоневрологічного профілю.

Згідно свідоцтва
про смерть НОМЕР_1 (а.с.
18), виданого Коростківською

сільською радою
Любарського району Житомирської області, ОСОБА_2 помер

ІНФОРМАЦІЯ_1.

За правилами ст.
147 Кодексу
про шлюб та сім'ю України, діючого на час звернення

позивачки до
суду, суми, що належать підопічним у вигляді пенсій, допомоги або

аліментів, інших поточних надходжень або доходів від належного їм майна,
переходять у

розпорядження
опікуна і витрачаються на утримання цих осіб. Піклувальник вправі

одержувати
зазначені суми і витрачати їх на утримання осіб, які перебувають під

піклуванням,
якщо того вимагають інтереси цих осіб.

Зазначеною
статтею не передбачено обов'язок опікунів тратити власні кошти на

утримання
підопічних та створення для них необхідних умов.

Крім того,
відповідно до ст. 148 КпШС
України управління майном осіб, які

перебувають під опікою чи піклуванням визначаються правилами про опіку і
піклування.

Правилами про
опіку і піклування в Українській РСР від 15.07.1971р. (п.2.12)

передбачено, що
майно передається опікуну за актом встановленого зразку, де

зазначається
перелік всього майна із зазначенням характерних його ознак, ступеню

зношення тощо.

Позивачем не надано доказів того, що за таким актом їй передавалося
будь-яке майно

ОСОБА_2, в тому
числі і належного йому будинку АДРЕСА_1 та про
те, що вона зверталась до Луківської сільської ради

з приводу
виконання ремонтних робіт зазначеного будинку.

Вирішуючи вимогу
позивачки про стягнення витрат на поховання суд правомірно

відмовив в її
задоволенні, оскільки позивач не підтвердила, що саме нею було понесені

такі витрати та
не заперечує того факту, що кошти на поховання ОСОБА_2 вона

отримала від
держави.

Підстав для
задоволення позовних вимог позивачки в частині визначення їй

додаткового
строку для прийняття спадкового майна ОСОБА_2 немає, так як

відповідно до
положень ст.ст.523, 530 ЦК
України (в редакції 1963
року) остання не

входила до кола
спадкоємців по закону.

Суд  повно   з'ясував
обставини   справи,   правильно
визначив  характер  спірних

правовідносин, дав належну оцінку зібраним по справі
доказам, доводам і запереченням

сторін і ухвалив законне і
обгрунтоване рішення. Підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307,
308, 313-315 ЦПК України, Апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Житомирського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2006

року та додаткове рішення цього ж суду від 07 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

На дану ухвалу
може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Верховного

Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою
Апеляційного

суду.