У Х В А Л А

Іменем  України

25 квітня 2007 року                                                                   м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,

Данчука В.Г., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна, житлово-будівельний кооператив (далі -
ЖБК) “Мотозаводець-9”, про стягнення грошової компенсації за частку власності,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21
грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
мотивуючи його тим, що з 3 вересня 1988 року до 17 серпня 2004 року він
перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу вони за
спільні кошти в 1992 році придбали двокімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_1.
До розірвання шлюбу він проживав у спірній квартирі, пай  за яку сплачено із загальних коштів, у
зв'язку з чим набув право власності на 1/2 частку паю, а відповідно і квартири.

Зазначав, що продати квартиру та поділити гроші відповідно до їхніх  часток з метою наступного придбання кожним із
них окремого житла відповідачка відмовляється, а поділ квартири в натурі шляхом
перепланування і створення на її основі двох ізольованих квартир технічно
неможливий.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_2
грошову компенсацію в сумі 121 тис. грн. за його частку власності у квартирі
АДРЕСА_1, припинивши його право спільної сумісної власності на цю квартиру, та
визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на зазначену квартиру.

У подальшому позивач уточнив позовні вимоги і просив стягнути з
відповідачки грошову компенсацію в розмірі 171 542 грн. 50 коп. та припинити
його право спільної сумісної власності на цю квартиру.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 7 червня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в
сумі 124 128 грн. 15 коп. за його частку власності у квартирі АДРЕСА_1,
припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на цю квартиру.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2006 року рішення
Оболонського районного суду м. Києва від 7 червня 2006 року змінено. Зменшено
розмір стягнутої із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за його
частку у власності у квартирі АДРЕСА_1 з 124 128 грн. 15 коп. до 21 923 грн. 13
коп. У решті - рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2006 року та залишити
в силі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 7 червня 2006 року,
посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та стягуючи на його користь компенсацію за його
частку в спірній квартирі в розмірі 124 128 грн. 15 коп., суд першої інстанції
виходив із доведеності факту належності цієї квартири сторонам на праві
спільної сумісної власності, ураховуючи, що вона придбана в період шлюбу сторін
за рахунок їхніх спільних коштів.

Визнаючи розмір часток сторін у
спільній сумісній власності, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того,
що пайовий внесок  у  розмірі 3
824 крб. 80 коп. зроблено відповідачкою за рахунок дошлюбних коштів, а
решту пайового внеску сплачено за рахунок спільних коштів.

Ураховуючи розмір вкладу кожного зі
сторін, суд першої інстанції визначив їхні частки у спірній квартирі та розмір
грошової компенсації на користь позивача - 124 128 грн. 15 коп. виходячи  з
дійсної вартості квартири - 3 430 85 грн. При цьому суд першої
інстанції, оцінивши надані сторонами докази, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК
України зробив правильний висновок про недоведеність відповідачкою факту сплати
залишку паю в сумі 12 тис. крб. за рахунок її особистих, а не спільних з ОСОБА_1
коштів і про відсутність домовленості між ними про зменшення частки позивача в
спірній квартирі. Ураховуючи обставини
справи та зміст заявлених вимог, суд на підставі ст. ст. 183, 364 ЦК
України постановив законне й обґрунтоване рішення про припинення спільної
сумісної власності сторін та стягнення на користь позивача  грошової компенсації за його частку виходячи
з дійсної вартості квартири.

Безпідставно змінивши законне та
обґрунтоване рішення суду першої інстанції та зменшивши без достатніх підстав
розмір грошової компенсації на користь ОСОБА_1 до 21 923 грн. 13 коп.,
апеляційний суд порушив норми процесуального
права - ст. ст. 57, 60, 212, 307, 309, 315  ЦПК
України - та неправильно застосував норми матеріального права - ст. ст.
22, 28 КпШС України, ст. ст. 60, 61, 70 СК України, у зв'язку з чим ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2006 року в частині зміни
розміру грошової компенсації скасувати, залишити в силі рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 7 червня 2006 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                 Л.І.
Григор'єва

М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова

В.Г.
Данчук