Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року                                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Гнатенка
А.В.,

суддів:                 Григор'євої
Л.І.,

Балюка
М.І.,

Барсукової
В.М.,

Берднік
І.С., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Магістраль-Агро» (надалі - ТОВ «Магістраль-Агро»),
треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування
наказів генерального директора ТОВ «Магістраль-Агро» «Про облікову політику» №
НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 «Про переоцінку основних засобів», визнання недійсними та
скасування п. 1 рішення загальних зборів учасників ТОВ «Магістраль-Агро» від 04
травня 2004 року (протокол № 4), рішення загальних зборів учасників ТОВ
«Магістраль-Агро» від 01 березня 2005 року (протокол № 1), стягнення вартості
частини майна, пропорційної частці у статутному фонді, збитків та витрат на
проведення судово-економічної експертизи,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2005 року ОСОБА_1. звернувся
до суду із позовом до ТОВ «Магістраль-Агро» про стягнення на його користь 1 500
450 грн., не сплачених йому у встановлений законом термін у зв'язку із виходом
з товариства 1 березня 2004 року.

В січні 2006 року ОСОБА_1. уточнив суму
позову, просив стягнути 765 480, 00 грн. в якості вартості частини майна
товариства, пропорційної 30 - відсотковій частці в статутному фонді; 705 618,
77 грн. в якості збитків (не отриманої частини прибутку) завданих непогашенням
заборгованості ТОВ «Магістраль-Агро» перед ТОВ «Магістраль» після ліквідації
останнього, а також 3 922, 56 грн. витрат на проведення судово-економічної
експертизи. Одночасно ОСОБА_1. доповнив позов вимогами про визнання недійсним та
скасування наказів генерального директора ТОВ «Магістраль-Агро» № НОМЕР_1 «Про
облікову політику та № НОМЕР_2 «Про переоцінку основних засобів», визнання
недійсними та скасування п. 1 рішення зборів учасників ТОВ «Магістраль-Агро»
від 04 травня 2004 року (протокол № 4) та рішення загальних зборів учасників
ТОВ «Магістраль-Агро» від 01 березня 2005 року (протокол № 3).

Свої вимоги мотивував тим, що
відповідач безпідставно здійснив розрахунок вартості належної йому частки - 30%
не на день виходу його з товариства, а на день прийняття зборами рішення про
його вихід з товариства - 26 квітня 2004 року.

Крім того, при ліквідації ТОВ
«Магістраль» відповідач, приховавши прибутки товариства, заборгував йому 705
618 грн. 77 коп. - належну йому частину прибутку, чим заподіяв збитки.

Зазначав, що видані генеральним
директором накази та прийняті з порушенням закону рішення зборів були
спрямовані на безпідставне зменшення вартості капіталу товариства з метою
зменшення суми належних йому виплат.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду від 6 червня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 1 серпня 2006 року позов ОСОБА_1.
задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на його користь
71670 грн. - вартість належної йому частки та витрати на проведення
судово-економічної експертизи.

В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права - п. «б» ч. 1 ст. 10, ст. 54 Закону України
«Про господарські товариства», ч. 1 ст. 142, ч. 1 ст. 148, п. 1 ст. 609 ЦК
України, ч. 3 ст. 223 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст. 4 Закону України
«Про обіг векселів в Україні», глави II «Уніфікованого закону про переказні векселі та прості
векселі» (запровадження Женевською конвенцією 1930 року, до якої приєдналась
Україна, набув чинності 06 січня 2000 року), п. 16 «Положень (стандартів)
бухгалтерського обліку», п. 12 «Порядку надання фінансової звітності»,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 р. №
419, а також п.п. 6.4., 6.11. Установчого договору ТОВ «Магістраль-Агро»та п.п.
5.11 і 9.4 Статуту ТОВ «Магістраль-Агро» - просив скасувати рішення місцевого
суду та ухвалу суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким
повністю задовольнити позов.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 1 березня 2004 року ОСОБА_1. подав до товариства
нотаріально завірену заяву про вихід з членів товариства «Магістраль-Агро» з
виплатою в грошовій формі вартості належної йому частки в статутному фонді
товариства (а.с. 12, 223).

Внесок ОСОБА_1. в статутному фонді товариства на час його виходу складав
30%.

26 квітня 2004 року відбулися загальні збори товариства, якими було
прийнято рішення про виведення позивача зі складу ТОВ «Магістраль-Агро»
(протокол № 3, а.с. 16-17).

Рішенням зборів товариства від 4 травня 2004 року постановлено протягом
року сплатити позивачеві належну йому частку за рахунок коштів підприємства,
виходячи з даних бухгалтерського балансу товариства за перший квартал 2004
року, яка відповідно до акту аудиторської перевірки від 20 січня 2005 року
складала 71670 грн. (а.с. 225).

Задовольняючи позов ОСОБА_1. про стягнення вартості належної йому частки в
статутному фонді товариства в сумі 71670 грн., суди дійшли висновку про
правильність зазначених розрахунків вартості частки позивача у майні товариства
за результатами першого кварталу 2004 року, виходячи з того, що днем виходу
позивача з товариства на який проводиться розрахунок вартості частки позивача є
дата прийняття зборами рішення про його вихід - 26 квітня 2004 року, а не день
подачі ним заяви про вихід з товариства - а саме: 1 березня 2004 року.

Однак зазначений висновок суперечить нормам матеріального права.

Так, відповідно до ст. 54 Закону України «Про господарські товариства»
(далі - Закон) при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю
йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у
статутному фонді, а також належна йому частка прибутку, одержаного товариством
у такому році до моменту його виходу.

Аналогічні положення містяться у ст. 148 ЦК України у п.п. 9.4 Статуту
товариства (в редакції 14 серпня 2003 року) у п. 6.4 Установчого договору
товариства.

Разом з тим, у статті 148 ЦК України та іншому чинному законодавстві
відсутні правові норми, які вказують на те, який день слід вважати датою виходу
учасника з господарського товариства.

В той же час відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦК України засновники товариства з
обмеженою відповідальністю у разі необхідності визначити між собою
взаємовідносини щодо створення товариства вправі укладати договір у письмовій
формі, який встановлює умови здійснення спільної діяльності щодо створення
товариства, розмір статутного капіталу, частку у статутному капіталі кожного
сучасників, строки та порядок внесення вкладів та інші умови.

Відповідно до п. 6.11 Установчого договору ТОВ «Магістраль-Агро» днем
виходу з товариства для виплати вартості частки в майні товариства вважається
день подання заяви про вихід або дата про прийняття рішення про виключення зі
складу учасників.

Згідно п. 10.4. цього договору у випадку розбіжностей в текстах Установчого
договору та Статуту або інших документів товариства, переважним вважається
текст Установчого договору.

Судом безспірно встановлено факт подачі позивачем заяви про вихід з
товариства 1 березня 2004 року.

При цьому ні пункт 6.4 Установчого договору, ні п. 9.4. Статуту ТОВ
«Магістраль-Агро» не вимагають від учасників попереджати про намір вийти з
товариства в письмовій формі. Виходячи з положень пункту 5.1. Статуту
товариства таке повідомлення учасників може бути здійснене у будь-якій формі, в
тому числі по телефону.

Сторонами не заперечено того факту, що про намір позивача вийти з
товариства було відомо завчасно, у визначений статутними документами строк.

Нормами закону - п. 7 ч. 4 ст. 145 ЦК України, ст. 59 Закону віднесено до
компетенції загальних зборів товариства вирішення питання про виключення
учасника товариства з підстав, передбачених ст. 64 Закону.

В той же час ст. 10 Закону передбачає право учасника у встановленому
порядку в будь-який час вийти з товариства, незалежно від згоди інших учасників
чи самого товариства.

Положення статутних документів, які обмежують чи забороняють право на вихід
учасника з товариства є незаконними.

Статутні документи ТОВ «Магістраль-Агро» таких обмежень не містять і не
відносять до компетенції загальних зборів товариства вирішення питання про
вихід учасника з товариства на відміну від виключення з товариства за
систематичне невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків (п. 6.7
Установчого договору, п. 9.7 Статуту (а.с. 235, 244).

Аналіз зазначених правових норм та статутних документів товариства дає
підстави для висновку про те, що на вихід учасника товариства з товариства не
вимагається згода інших учасників чи прийняття відповідного рішення зборами
учасників товариства, а днем виходу учасника з товариства є день подачі ним
заяви про вихід з товариства у встановленому порядку.

Днем подачі такої заяви слід розглядати день передачі її учасником
будь-якому виконавчому органу товариства або уповноваженому на це учаснику чи
працівнику товариства, а не тільки зборам товариства, підставою скликання яких
з'явилася саме заява позивача про вихід від 1 березня 2004 року.

Як вбачається з матеріалів справи заява ОСОБА_1. про вихід прийняття
відповідальним працівником товариства 1 березня 2004 року, про що на ній
зроблено відповідний запис (а.с. 12).

Таким чином, висновки судів як першої, так і апеляційної інстанції про те,
що виплата вартості частини майна товариства можлива лише після прийнято
зборами учасників товариства рішення про задоволення заяви позивача і що
визначення вартості його частки слід здійснювати виходячи з вартості майна
товариства на день прийняття такого рішення зборами є хибними і такими, що
суперечать чинному законодавству.

Незважаючи на достовірно встановлені фактичні обставини справи щодо дати
виходу позивача з товариства - 1 березня 2004 року, розміру його частки - 30% і
вартості майна товариства на час подачі позивачем заяви - 2551,6 тис. гривень,
суди дали їм помилкову юридичну оцінку в результаті неправильного застосування
норм матеріального права, що регулює відносини учасників господарського
товариства в разі виходу одного з них із його складу, а тому судові рішення в
цій частині підлягають скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення
про задоволення позову.

Виходячи із встановлених судом обставин, висновку судово-економічної
експертизи, зробленого на підставі даних бухгалтерського балансу, прийнятого
судом, як достовірний доказ, вартість частки позивача в статутному фонді
товариства на час його виходу складає:

2551,6 тис. грн. х 30% = 765, 48 тис. грн.,

яка
підлягає стягненню з товариства на користь позивача.

Що стосується судових рішень в частині
вимог ОСОБА_1. про стягнення заподіяних збитків в розмірі 705618 грн. 77 коп.
то вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду
першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду має містити чіткі висновки
щодо суті спору і не ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч зазначеним вимогам висновки
суду стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 705618 грн. 77 коп.
ґрунтуються на припущеннях, зокрема, що такі збитки могли бути завдані
позивачеві за певних умов.

Крім того, вирішуючи в цій частині спір
суд належним чином не перевірив підстави заявлених позивачем вимог, не дав
оцінки його доводам і наданим ним доказам про відсутність у відповідача
належного підтвердження факту заборгованості.

Судові рішення в частині вимог позивача
про визнання недійсними та скасування наказів генерального директора і рішень
зборів товариства, як і в частині стягнення судових витрат та витрат на
проведення експертизи є законними і обґрунтованими, а тому підстав для їх
скасування чи зміни не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 336, 337, 338, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного
суду від 6 червня 2006 року і ухвалу апеляційного суду Запорізької області від
1 серпня 2006 року в частині стягнення вартості частки в статутному фонді
товариства скасувати і постановити нове рішення про стягнення на користь
ОСОБА_1 з товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Магістраль-Агро»
765480 грн (сімсот шістдесят п'ять тисяч чотириста вісімдесят гривень).

Судові рішення в частині позову
ОСОБА_1. про стягнення збитків у розмірі 705618 грн. 77 коп. скасувати, справу
в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишити без
зміни.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                 Л.І.
Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

І.С. Берднік