Справа
РІШЕННЯ

Іменем України

м. Скадовськ                                                                                           12
січня 2007
року

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:
головуючої судді -
Ведмідської Н.І. при секретарі        - Талановій В.П.
за участю представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши   у відкритому судовому засіданні    цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину
рухомого майна та відшкодування його вартості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання
права власності на 1/2 частину рухомого майна та відшкодування його вартості,

В судовому засідання позивач позов підтримав та на його
обгрунтування пояснив, що у 1991 році він сумісно зі своїм рідним братом ОСОБА_5 придбав в підсобному господарстві будинку
відпочинку „Скадовськ" в с.Озерне Скадовського району Херсонської області,
трактор Т-40, 1984 року
випуску, держ.НОМЕР_1, який було
зареєстровано на ім'я брата. При покупці вони обидва сплатили за трактор по 150
карб., які брат Йому за життя так і
не повернув. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_5 помер. Свідоцтво на право спадщини за законом отримала його донька ОСОБА_4, яка обіцяла добровільно
вирішити це питання. У зв'язку з тим, що трактор неможливо розподілити в натурі, він просить визнати за ним право
власності на 1/2 частину трактора та стягнути з відповідачки на його користь 2267 грн. вартості 1/2 частини трактора, згідно з
його вартістю вказаною в свідоцтві про право на спадщину.

Представник позивача позов
підтримала та просила задовольнити.

Відповідачка позов не визнала, та пояснила, що у її
батька на праві власності був трактор Т-40, 1984 року випуску,
держ.НОМЕР_1, який відповідно було зареєстровано на його ім'я. При житті
батька, трактором користувався
лише він. Зберігався трактор за домовленістю на сусідському подвір'ї, але ніяк
не у позивача. Позивач ніколи їм не користувався
та не ніс витрат щодо його ремонту. Про те, що якась частина трактора належить позивачу, ні сам батько, ні інші особи ніколи її
не повідомляли. У зв'язку з тим, що батько працював, реалізовував мед, в нього завжди були гроші, тому якщо і
припустити, що позивач на той час допоміг батькові придбати трактор, останній міг давно з ним розрахуватися.

Представник відповідача проти
позову заперечував.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч.2ст.357 ЦК України, якщо розмір часток у праві спільної
часткової власності не встановлений за
домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу
кожного з співвласників у придбання майна.

Згідно до ч.Зст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі неможливості цього він мас право вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним майном, відповідної компенсації.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.05.2004 року виданого ВРАЦС Скадовського райуправління юстиції Херсонської області.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію машин на ім'я ОСОБА_5
зареєстровано трактор т-40м, 1984 року випуску
держ.НОМЕР_1.

Первинне свідоцтво про реєстрацію трактора у 1991
році, не збереглося, тому
представлене свідоцтво є свідоцтвом,
яке видане при перереєстрації транспортного засобу у 1999
році. Цей факт сторони не оспорюють.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом,
спадкоємицею майна ОСОБА_5 є його дочка ОСОБА_4.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6
пояснив, що йому зі слів братів
ІНФОРМАЦІЯ_2 відомо, що на початку
90-х років вони разом купили трактор. В яких частках вони придбали трактор йому
невідомо, так само як і невідомо про те чи
розрахувалися вони один перед одним.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що в 90
роках він возив братів ІНФОРМАЦІЯ_2
в с.Озерне для покупки трактора. Він стверджує, що обидва брати мали при собі гроші, але хто конкретно з них
якою сумою грошей розраховувався він
не знає, тому що разом з ними до каси не ходив. Про правове становище трактору
та приналежність грошей, які він бачив у
ІНФОРМАЦІЯ_2  йому нічого не відомо.

При цьому показання свідка ОСОБА_7 явно суперечать
доводам позивача про те, що ОСОБА_7 наче б то був очевидцем розрахунку в касі та може підтвердити, що
вони з ОСОБА_5 сплатили саме по 150 карб. кожний.

Допитані в якості свідків дочка
померлого - ОСОБА_8
та його колишня дружина - ОСОБА_9,
які

тривалий час
мешкали з ОСОБА_5 однією сім'єю, пояснили, що ні зі слів ОСОБА_5, ні інших осіб
ніколи не чули про те, що частина трактора належить ОСОБА_3.

Окрім цього, ОСОБА_9 пояснила, що під час розлучення з ОСОБА_5 у
1992 році, трактор входив в перелік
спільного майна подружжя, яке між ними було розподілено судом. При цьому лише
за їх взаємною згодою трактор залишився ОСОБА_5. Позивачеві було відомо про
розподіл майна, але він не звертався з позовом про визнання за ним права власності на частину майна.

Показання свідка ОСОБА_9 підтверджуються витягом з
рішення Скадовського районного суду від 03.06.1992 року, про те що дійсно ОСОБА_5 залишено трактор.

Окрім цього, з пояснень свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_5 був людиною
з середнім достатком, весь час
працював, не залишив роботу після виходу на пенсію, мав пасіку та займався реалізацією меду, тому навіть якщо трактор дійсно
було придбано частково на гроші позивача, протягом тривалого часу, а це майже 13 років, ОСОБА_5 був спроможним добровільно
відшкодувати йому відповідну частину вартості цього
трактора.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача про
те, що ОСОБА_5 трактор куплено за їх спільні 300 карб.,
з них саме 150 карб.,
належали йому, не знайшли в судовому засіданні свого об'єктивного підтвердження, так як жодного доказу тому судові не надано.

Враховуючи, що позивачем не доведено не тільки яка саме
частка була ним вкладена в придбання майна, а й сам факт спільного придбання трактора, суд не вбачає підстав для
задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.
392,ч.2ст.357,ч.3ст.358 ЦК України,
ст. 209,212-215 ЦПК
України суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у
вигляді витрат на правову допомогу в сумі 500 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через
Скадовський районний суд протягом
10 днів
з дня проголошення рішення або протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження,
яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя

Ведмідська Н.І.