УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-78
2006 р.                                       Головуючий
в суді 1 інстанції
Категорія Спори, що виникають                                                      ДРАНИК Н.П.
із житлових правовідносин                                Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2007 року колегія судців судової палати в
цивільних справах апеляційного суду

Черкаської області в складі:

головуючого                                                  ЗАХАРОВОЇ А.Ф.

суддів                                                             АДАМЕНКО
Д.В., ПОДОРОГАВ.М.

при секретарі                                                 КОВТУН Л.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Придніпровського районного суду м, Черкаси від 23 листопада 2006 р. по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення порядку
користування жилими приміщеннями зобов'язання не чинити перешкод в користування
ними та стягнення моральної шкоди, -

встановила:

4 вересня 2006
року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах
своєї неповнолітньої доньки, ОСОБА_4. до відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_3. про
встановлення порядку користування жилим
приміщенням, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні ним та
відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що спірка двокімнатна
квартира № АДРЕСА_1 у м. Черкаси належить на праві спільної сумісної власності
їй, неповнолітній доньці ОСОБА_4, а також матері - ОСОБА_2 та батькові,
ОСОБА_3.

Квартира складається з двох окремих кімнат площею 13,8 та 14,3 кв. м.
Загальна жила площа складає 28,1 кв. м. У квартирі прописані чотири
співвласники.

Оскільки
відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди в користуванні квартирою їй та
неповнолітній доньці, вчиняє сварки, не бажає виділити їм окрему жилу кімнату, позивачка з донькою змушені
проживати за іншою адресою в своїх родичів.

Внаслідок того, що вони, з вини відповідача ОСОБА_2., змушені шукати інше житло,
це вплинуло негативно на їх спокій.

Тому позивач
ОСОБА_1. просила суд ухвалити рішення, яким встановити порядок користування
зазначеним жилим приміщенням, виділивши їй, ОСОБА_1 та її неповнолітній доньці, ОСОБА_4 Володимирівні, кімнату площею 14,3 кв. м з баштаном в квартирі №. АДРЕСА_1
в м. Черкаси;

· відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити кімнату площею 13,8 кв. м в квартирі № АДРЕСА_1 в м.       Черкаси;

· підсобні приміщення квартири залишити в загальному
користуванні;

-     зобов'язати
ОСОБА_2. не чинити перешкод позивачці та її доньці не

чинити перешкод у користуванні виділеною їм кімнатою та
підсобними приміщеннями

квартири;

-     стягнути з відповідача1 ОСОБА_2. у
відшкодування моральної шкоди 350

грн.., та судові витрати на користь позивачки.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від
23 листопада 2006 року ухвалено: в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування житловими приміщеннями, зобов'язання не
чинити перешкод в користування та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Не погоджуючись з даним рішенням в своїй апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким
задоволити її позовні вимоги, за винятком відшкодування моральної шкоди,
оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним.

Заслухавши
учасників процесу, обговоривши матеріали справи, перевіривши

законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної

скарги, а також
вимог, заявлених в суді, колегія суддів приходить до висновку, що

апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з наступних

підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 50 ЖК
України «При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати
особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя.

Оскільки шлюб
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до
висновку, що виділення їм на двох однієї кімнати - неможливо.

Із зазначених в п. 2 ст. 50 ЖК
України підстав також є неможливим виділення кімнати
для проживання в ній позивача, її доньки та ОСОБА_3.

Крім того, згідно ст. З Постанови виконкому Черкаської обласної ради
народних депутатів та Президії Черкаської обласної ради профспілок
№ 396 від 29.12.1984 р. «Про правила обліку
громадян, що потребують поліпшення житлових умов і наданню їм жилих приміщень» встановлено рівень жилої площі, який
визначає потребу в житлі, в розмірі 7 і менше квадратних метрів.

Розмір же
кімнати, яку просить виділити їй та ще двом особам позивач, складає 14,3 кв.
м жилої площі.

В п. 16 своєї постанови № 2 від
12.04.85 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами
Житлового Кодексу України» Верховний Суд України звертає увагу судів на те, що поділ жилого приміщення не може бути
допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов
позивача і викличе необхідність постановки
його на облік, як такого, що потребує поліпшених житлових умов.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції встановлено, що позивач не надала доказів того, що
ОСОБА_2., відповідач по справі, вигнала її з донькою з їх власного житла.

Аналізуючи
зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, обґрунтоване на
зібраних та перевірених по справі доказах, в межах пред'явленого
позивачем позову, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а
доводи апелянта не є суттєвими, були предметом судового розгляду, суд першої
інстанції дав їм належну оцінку і вони не дають підстав, передбачених ст. ст. 307-309 ЦПК України для його
скасування або зміни.

Керуючись ст. с. 303,304,307,314,315,319 ЦПК України
судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Придніпровського, районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2006 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду
України з дня набрання нею законної сили.