УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„19" лютого 2007 р.                                                               м.
Івано-Франківськ

Колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого              Ясеновенко Л.В.

суддів                          Павлишиної А.Т., Матківського Р.Й.

з участю        секретаря                      Логажевської М.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
заінтересована особа служба у справах неповнолітніх про визначення місця
проживання неповнолітніх дітей та надання дозволу на оформлення документів для
тимчасового виїзду дітей за кордон без згоди батька за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 6 грудня 2006 р.,-

встановила:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 6 грудня 2006 року відмовлено
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, заінтересована особа служба у справах
неповнолітніх, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та надання
дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду дітей за кордон без
згоди батька.

У апеляційній скарзі представник позивачки посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи. ОСОБА_3 зазначає, що позивачка має постійне місце проживання і може забезпечити дітей житлом
та створити умови для їх нормального розвитку, виховання та подального
навчання.

Крім того, представник вказує на те, що висновок органу опіки і піклування
має рекомендаційний характер, а тому суд вправі постановити інше рішення, ніж
пропонує орган опіки і піклування.

У скарзі також містяться посилання на порушення судом принципу 6 Декларації прав
дитини, за яким дитина може бути розлучена з матір"ю лише у винятковій
ситуації.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити
позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, відповідача
та його представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 161
СК при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особисту прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини,
що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Коломийського
районного суду від 24.02.04
р. шлюб між сторонами розірвано і дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та

Справа №22-ц-159/2007 р.                                       Головуючий
у І інстанції Ілюк Б.В.

Доповідач:
Ясеновенко Л.В.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишено на вихованні батькові.

Судом встановлено, що позивачка проживає в Італії,
перебуває у фактичних шлюбних стосунках з громадянином
цієї країни і у них є двоє малолітніх дітей. Згідно даних імміграційного бюро в Неаполі позивачка є домашньою працівницею,
працює 25 годин на тиждень, отримує 439 евро на місяць та користується безоплатним житлом. Даних про те, в яких саме умовах проживає позивачка нею
не представлено.

Як вбачається з довідки служби поліції в м.
Неаполь позивачка вибула за кордон без візи і 13.05.03 р. отримала перший дозвіл на проживання, який пізніше декілька
разів був продовжений, а отже немає підстав вважати, що
позивачка має постійне місце проживання та відповідні умови для виховання дітей.

Крім того, судом встановлено, що позивачка,
отримавши ще 11.08.03 р. письмову згоду батька на
тимчасовий заїзд за кордон дочки, вивезла її у травні 2005 року до Італії, скориставшись
візою Угорської республіки. По даний час дочка в Україну не повернулась.

Згідно висновку органів опіки і піклування
доцільно визначити місце проживання дітей за постійним місцем проживання
батька, який мешкає у власному будинку.

При таких обставинах справи суд прийшов до
правильного висновку про необгрунтованість позовних вимог.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1-ОСОБА_3 залишити без задоволення, а
рішення Коломийського міськрайонного суду від 6 грудня 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.