Справа № 22-ц -
0065                                             Головуючий
Категорія   12                                                                                        Доповідач Лащенко В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 січня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у
складі: головуючого - Лащенка
В.Д. суддів - Корзаченко
І.Ф., Червінко К.С. при секретарі -
Зозулі Н. С

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду від 5 вересня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особи ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу,

встановила:

У квітні 2006 року
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири. В
позовній заяві зазначала, що з 1993
року перебувала з ОСОБА_6 у фактичних шлюбних стосунках, а з ІНФОРМАЦІЯ_1 у
зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6
помер.

23 серпня 2001 року вона за
належні їй кошти придбала квартиру АДРЕСА_1. Гроші
в сумі 28 649 грн.
особисто передала власнику квартири ОСОБА_2, про що остання видала розписку.
Договір купівлі-продажу вона не оформила, оскільки виїхала з міста у зв'язку з
відпусткою.

Після смерті ОСОБА_6 вона дізналася, що 27 червня 2002 року було
укладено договір купівлі-продажу квартири, покупцем в якому зазначено ОСОБА_6,
який на придбання квартири не сплачував коштів.

Просила визнати частково недійсним
договір купівлі-продажу квартири в частині покупця квартири, вказавши
належним покупцем позивачку.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом про
визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, посилаючись на те, що 23 серпня 2001 року позивачка
ОСОБА_1 передала їй гроші в сумі 5
500

умовних
одиниць за квартиру АДРЕСА_1.
Вказані гроші належали ОСОБА_1

27 червня 2002 року було посвідчено договір купівлі-продажу
квартири, проте покупцем було зазначено ОСОБА_6, який запевнив її про те, що
така домовленість була з ОСОБА_1 Оскільки ОСОБА_6 ввів її в оману стосовно
згоди ОСОБА_1 на укладання договору купівлі-продажу, яка фактично такої згоди
не давала, просила визнати вказану угоду недійсною на підставі ст. 56 ЦК
України.

Рішенням Ірпінського міського суду від 5 вересня 2006 року ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 відмовлено в задоволені позовних вимог.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 1993 року по грудень 2002 року перебували
у фактичних шлюбних відносинах, а з грудня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 27 червня 2002 року ОСОБА_6
придбав у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1. Згідно
вказаного договору продаж вчинено за 28
649 грн., які продавець одержує при підписанні угоди.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6
помер. При його житті договір купівлі-продажу ніким не оспорювався.

Суду першої інстанції не було надано безспірних доказів того, що при
укладанні договору купівлі-продажу гроші за квартиру продавцю не передавалися.

Обґрунтовано судом першої інстанції не взята до уваги розписка ОСОБА_2 про
отримання від ОСОБА_1 5
500 умовних одиниць за квартиру АДРЕСА_1 ще до
укладання договору, оскільки вона суперечить умовам договору купівлі-продажу
зазначеної квартири.

Відповідно до вимог ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього
кодексу.

За таких обставин рішення суду в частині відмови ОСОБА_1 в задоволені вимог
про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця
квартири скасуванню не підлягає.

Правомірно суд першої інстанції відмовив у задоволені і позовних вимог
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири з підстав,
передбачених ст. 56 ЦК України
(1963р.). Помилка, на яку посилалася ОСОБА_2, як на підставу визнання договору
купівлі-продажу недійсним, не має для неї істотного значення, що вплинуло на її
волевиявлення.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не можуть
бути враховані, оскільки не відповідають дослідженим у суді доказам та не
ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 306, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити, а рішення
Ірпінського міського суду від 5
вересня 2006 року - залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.