Справа №22ц -58- 2007р.                                       Головуючий
у І інстанції Курбанова
Категорія - 34                                                                                           Доповідач
УХВАЛА

Іменем      України

23 січня 2007
року    колегія суддів судової палати
у цивільних справах    Апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.

суддів Козлова О.М., Власенко Л.І.

з участю секретаря Лепеха А.С.

розглянувши   у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі
справу   за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права

власності
на     14          частину    грошового     вкладу            за    апеляційною    скаргою

позивача       на рішення  Орджонікідзевського районного  суду
м.  Маріуполя  від   14 листопада 2006 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2005
року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 14 частину
грошового вкладу в розмірі 8289,50
грв, посилаючись на те, що у період шлюбу з відповідачкою з 2001 по 2004 роки на її
ім."я у Першому Українському Міжнародному банку у м. Маріуполі із спільних
коштів був зроблений внесок в розмірі 16597
грв.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 30 листопада 2005 року позов був
задоволений частково. За ОСОБА_1 визнане право власності на 14 частину
грошового вкладу в розмірі 5029
грв. і стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 2514,50 грв., судові витрати по оплаті державного мита, 51 грв і витрати
на правову допомогу 75 грв, а
всього 2640,50 грв.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду М.Маріуполя від 31 січня 2006 року у
задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 9 березня 2006 року ухвала
Орджонікідзевського районного суду М.Маріуполя від 31 січня 2006 року скасована,
а справа повернута на новий розгляд.

При новому розгляді позивач уточнив свої позовні вимоги і просив визнати за
ним право власності на 14
частину грошового вкладу у розмірі 5029
грв і стягнути з відповідачки на його користь 2514 грв.50 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду М.Маріуполя від 14 листопада 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визнане за ОСОБА_1 право власності на 12 частину грошового вкладу
загальною сумою 5029 грв.,
який знаходився на підставі депозитного договору, укладеного ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у філії ЗАТ
Першого Українського Міжнародного банку у м. Маріуполі.

В частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 частини вкладу в
розмірі 2514,50 грв. та
судових витрат відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення 14
частини вкладу відмовити і постановити рішення про задоволення позовних
вимог в цій частині, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який
підтримав апеляційну скаргу, заперечення представника відповідачки, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

2

У відповідності зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст..60
Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві сумісної власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважних причин самостійного заробітку.

Відповідно до ст..70
цього Кодексу у разі поділу майна, що є об"єктом спільної сумісної
власності подружжя , частка
майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

З матеріалів справи вбачається, що подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2
під час зареєстрованого шлюбу із спільних коштів ІНФОРМАЦІЯ_1 року зробили грошовий внесок на
ім."я ОСОБА_2 в розмірі 5029
грв., який є об"єктом спільної сумісної власності в рівних долях.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання права власності
на 12 частину вкладу зазначеного вкладу за позивачем та відмовляючи у
задоволенні його позову про стягнення зазначеної суми вкладу, суд виходив з
того, що сторони мають право на суму вкладу в рівних долях по 12 частині
кожний, однак, позивач не надав доказів того, що грошовий вклад був витрачений
відповідачкою без його згоди і відома у період, коли між ними були вже
припинені шлюбні відносини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив всі обставини справи, надав здобутим по справі доказам правильну
оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Висновки суду з цього приводу є вичерпними, ґрунтуються на досліджених в
судовому засіданні доказах та вимогах закону.

Доводи
апеляційної скарги про припинення шлюбних відносин   у листопаді

2004
року спростовуються матеріалами справи :
поясненнями відповідачки, яка   в суді першої інстанції стверджувала , що шлюбні
відносини з позивачем припинилися у липні

2005
року, що у травні 2005
року вона оплачувала за проханням позивача із спільних коштів суму за
навчання останнього, оскільки бюджет у них був на цей час спільний. Ці
пояснення відповідачки позивач ніякими об"єктивними доказами не
спростував. З пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, матерів сторін, вбачається,
що станом на листопад 2004
року сторони проживали однією сім"єю і вели спільне господарство. З
матеріалів справи про розірвання шлюбу встановлено, що шлюбні відносини
припинилися у липні 2005 року, а у вересні 2005 року рішенням суду шлюб був
розірваний. З прибуткових касових ордерів та довідок ПУМБ і .Маріуполі
вбачається, що сума останнього депозиту отримана ОСОБА_2 готівкою частками : 30.08.2004 року, 7.09.2004 року та 3.12.2004 року.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду.

Ніяких нових доказів чи обставин, які не були предметом
розгляду у суді першої інстанції та могли б вплинути на рішення суду позивачем
не надано.

Оскільки рішення суду постановлене у відповідності з вимогами матеріального
і процесуального права воно є законним і обгрунтованим і підстав для його зміни
або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.ст.303,307, 308,
313-314 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду М.Маріуполя від 14 листопада

2006 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох. Місяців з моменту набрання чинності шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Верховного Суду України. Судді