Справа № 2-177 2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

06.02.2007
року            Комунарський районний
суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого-судді                                    Батрак І.В.

при секретарі                                             Карпової В.Г.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про встановлення факту реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку та визнання свідоцтва про право на спадщину частково
недійсним, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернулася з позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4
про встановлення факту реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2частину
житлового будинку та визнання свідоцтва про право на спадщину частково
недійсним, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом вселення в
якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її чоловік ОСОБА_5.

Після його
смерті залишилася спадщина у вигляді жилого будинку АДРЕСА_1.

Право власності на будинок було зареєстровано за померлим
чоловіком ОСОБА_5

Спадкоємцями
першої черги були позивачка дружина померлого-ОСОБА_1, та діти: син ОСОБА_2,
син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4.

В встановлені
законом строки позивачка надала до Шостої Запорізької державної нотаріальної
контори заяву про відмову від прийняття спадщини.

Син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 спадщину не
прийняли.

Відповідач
ОСОБА_2. спадщину прийняв та набув право власності на весь будинок АДРЕСА_1.

Позивачці цей факт став відомий
лише у квітні 2006 року.

Відповідач до цього часу казав позивачці що 1/2 частина будинку належить її, як дружини після смерті
чоловіка, та щоб вона не хвилювалася. Також відповідач казав про це і своїм
братові та сестрі третім особам по справі.

Але в квітні 2006 року до будинку стали надходити
покупці, і позивачці стало відомо, що весь будинок належить відповідачу, що він
має намір продати будинок а її виселити.

Також відповідач
заявляє, що позивачка ні на що не має право та щоб вона звільнила времянку, в яку відповідач
її виселив із будинку.

Так з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіком
ОСОБА_5 позивачка знаходилась у шлюбі з 14.01.1941
року.

В свідоцтві про
шлюб ім'я позивачки було невірно записано -
ОСОБА_6 (російською), в той час як справжнє ім'я ОСОБА_1.

В шлюбі позивачка була до часу
смерті чоловіка.

Право власності
на будинок АДРЕСА_1 було
набуто згідно договору на право побудови та безстрокового користування
земельною ділянкою від 30.09.1953
року. Згідно цього договору для забудови ОСОБА_5 було надано земельну
ділянку, площею 518 кв.м.

Договір було
нотаріально посвідчено державним нотаріусом Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори від імені Сталінського райкомунхозу 15.03.1954 року та
зареєстровано в ОП ЗМБТІ за НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_7
підтримали свої позовні вимоги та просять суд встановити факт
реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який відбувся 14.01.1941 року. Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку житлового будинку АДРЕСА_1,
визнати часткового недійсним свідоцтво про право власності на спадщину,
виданого на ім'я ОСОБА_2. Шостою Запорізькою державною
нотаріальною конторою. Також усунути перешкоди в користванні прав власника та
вселити ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_1.

Позивачка,
представник позивача суду пояснили, що право власності на будинок АДРЕСА_1 було набуто
згідно договору на право побудови та безстрокового користування земельною
ділянкою від 30.09.1953 року.
Згідно цього договору для забудови її померлому чоловікові ОСОБА_5 було надано
земельну ділянку, площею 518 кв.м.

Договір було
нотаріально посвідчено державним нотаріусом Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори від імені Сталінського райкомунхозу 15.03.1954 року та
зареєстровано в ОП ЗМБТІ за НОМЕР_1. Вказані об'єкти нерухомості були побудовані
під час шлюбу, який був зареєстрований 14.01.1941
року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік
позивачки та батько відповідача та третіх осіб ОСОБА_5 Після смерті ОСОБА_5
спадкоємцями першої черги були позивачка ОСОБА_1 та діти померлого ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4.
Заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не надавав, та лише 28.01.2003 року в Шостій
Запорізькій державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа НОМЕР_2 за 2003 рік. В спадковій
справі є заява позивачки ОСОБА_1 від 28.01.2003
року про те що спадщину вона не прийняла та приймати не бажає, та на
отримання свідоцтва про право на спадщину не претендує.
Однак від спадщини ОСОБА_1 не відмовлялася., вона є спадкоємцем за законом.

Свідоцтво про
право на спадщину за законом видане на ім'я ОСОБА_2 на весь будинок АДРЕСА_1 видане з
порушенням закону. Майнові права ОСОБА_1 порушені 30.09.2003 року, тобто
строк позовної давності закінчується 30.09.2006
року.

Так відповідно до ст.22 Кпро ШС України, майно, яке набуто подружжям під
час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування та розпорядження цим майном.

Відповідно до
ст.28 КпроШС України частки подружжя на майно, яке є їх спільною сумісною
власністю визнаються рівними.

Видавши відповідачу ОСОБА_2. свідоцтво про право на спадщину за законом 30.09.2003 року
нотаріус позбавив ОСОБА_1 власності.

Відповідно до
ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений або обмежений в його здійсненні.

Позивачка
ОСОБА_1 мати та дружина померлого чоловіка ОСОБА_5 Цей факт був підтверджений у
судовому засіданні поясненнями свідків які є сусідами тривалий час це ОСОБА_8, ОСОБА_9
ОСОБА_10.

Відповідно до
ст.553 ЦК України (редакція закону 1963
року), вважається, що спадкоємець відмовився від спадщини якщо на протязі 6 місяців з дня
відкриття спадщини, спадкоємець не здійснив ніяких дій, які б свідчили про
прийняття спадщини.

На цей час відповідач приводить
покупців щоб продати будинок.

Відповідач
ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_11 з позовом не згодні в повному обсязі
та суду пояснили, що ОСОБА_2. є повноправним власником будинку. Так відповідач
ОСОБА_2 з 1957 року
проживає у будинку. Проживав у будинку разом з батьком. Окрім батька проживали
сестра та брат. Пам'ятає що в дворі була времянка,
потім в 1958 році
побудували будинок коли відповідачу був 1
рік. В 1982   році   відповідач
жив   в спірному будинку з сім'єю.
Однак коли син почав хворіти, відповідач з сім'єю переїхав жити на квартиру, та
про матір він не забував, жив на два будинки. Відповідач доглядав матір зі
своєю дружиною, навіть коли матір хворіла дружина відповідача ночувала з
матір'ю. Його сестра ОСОБА_4 раніше подавала позов до відповідача та ОСОБА_1
коли взнала, що мати хоче переписати будинок на нього. Відповідач казав
позивачці ОСОБА_1 щоб оформити договір довічного утримання, однак вона
відмовилася, її зараз все влаштовує, вона живе во времянці. Постійно відповідач
не може там знаходитися, та матері він допомагає. Так він постійно допомагає заготовлювати
вугілля. Син сестри ОСОБА_4 приїхав зимою 2005
року прийшов попроситися переночувати, та питав про документи на спірний
будинок, з того часу й почалася війна за будинок. Жінка яке є його матір'ю є
ОСОБА_1 Відповідач возив її в нотаріальну контору та вона сама підписувала
заяву про відмову від спадщини. Відповідач весь час думав що ОСОБА_1 його
матір, а зараз засумнівався. Бажання позивача ОСОБА_1 залишити відповідачу весь
будинок. Сестра та брат пропустили строк для прийняття спадщини.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_12 з позовом згодні та
просять його задовольнити та суду пояснили, що їхній брат ОСОБА_2. обманув матір та
позбавив її власності на будинок. Коли вони запитали матір що вона підписувала,
то вона нічого не могла пояснити. Вона не відмовлялася від своєї половини
будинку.

ОСОБА_3 суду пояснив, що
в 1952 році времянку будували батько,
матір ОСОБА_1 та він. Йому тоді було 14 років. Зараз матір живе во времянці,
там пічне опалювання, її самої важко розпалювати піч, вона ображається що з нею
ніхто не живе. В будинку водяне опалювання, однак матір жити там не може, так
як відповідач тримає собак. Собаки іноді не впускають в двір. Сам ОСОБА_3 проживає у тещі,
однак з січня 2006 року
матір жила у нього. ОСОБА_12 постійно допомагає матері продуктами харчування,
грошима приїжджає її провідувати, так як мешкає в іншому місті.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_7, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_11, третіх осіб
ОСОБА_3, ОСОБА_12, нотаріусів ОСОБА_13, ОСОБА_14, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_10,
ОСОБА_9 суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст.1218 ЦК
України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його
смерті.

Відповідно до
ст.1226 ЦК
України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних
підставах.

Як встановлено у
судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
чоловік позивачки ОСОБА_5.

Після його
смерті залишилася спадщина у вигляді жилого будинку АДРЕСА_1..

Право власності на будинок було зареєстровано за померлим
чоловіком ОСОБА_5

Спадкоємцями
першої черги були позивачка жінка померлого - ОСОБА_1, та діти син ОСОБА_2, син ОСОБА_3 та донька
ОСОБА_4.

В встановлені
законом строки позивачка надала до Шостої Запорізької державної нотаріальної
контори заяву про відмову від прийняття спадщини. Однак від спадщини ОСОБА_1 не
відмовлялася., вона є спадкоємцем за законом.

Син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 спадщину не прийняли.

Відповідач
ОСОБА_2. спадщину прийняв та набув право власності на весь будинок АДРЕСА_1.

Позивачці цей факт став відомий лише у квітні 2006 року, так як відповідач ОСОБА_2. до цього часу казав
позивачці що 1/2 частина
будинку належить її, як дружини після смерті чоловіка, та щоб вона не
хвилювалася. Також відповідач казав про це своїм братові та сестрі третім
особам по справі.

Але в квітні 2006 року до будинку стали надходити
покупці, і позивачці стало відомо, що весь будинок належить відповідачу,
що він має намір продати будинок а її виселити.

Також відповідач
заявляє, що вона ні на що не має право та щоб вона звільнила времянку, в яку відповідач
її виселив із будинку.

Так з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіком
ОСОБА_5 позивачка знаходилась у шлюбі з 14.01.1941
року.

В свідоцтві про
шлюб її ім'я було невірно записано -
ОСОБА_6 (російською), в той час як справжнє ім'я ОСОБА_1.

В шлюбі позивачка була до часу
смерті чоловіка.

Право власності
на будинок АДРЕСА_1 було
набуто згідно договору на право побудови та безстрокового користування
земельною ділянкою від 30.09.1953
року. Згідно цього договору для забудови ОСОБА_5 було надано земельну
ділянку, площею 518 кв.м.

Договір було
нотаріально посвідчено державним нотаріусом Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори від імені Сталінського райкомунхозу 15.03.1954 року та
зареєстровано в ОП ЗМБТІ заНОМЕР_1.

Відповідно до
листа ОСОБА_15, яка є
сестрою ОСОБА_1 відомо, що її сестра ОСОБА_1 та ОСОБА_16 одна і таж особа. З
самого дитинства всі її звали ОСОБА_1, а під час війни, її ім.'я було змінено
на ОСОБА_6, та її ніхто так не називав.

Так свідок
ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він сусід, проживає
напроти. Знає сусідів з 1966
року. Бабу ОСОБА_1 знає як матір ОСОБА_2. Померлого чоловіка позивачки
ОСОБА_5 знав з 1966 року,
він проживав зі своєю дружиною ОСОБА_1. Інша жінка в будинку не жила. Бачив як
ОСОБА_2 з собаками гуляв, дерева обрізав.

Свідок ОСОБА_9 суду
пояснила, що вона сусідка, знає що будинок сім'я будувала постепенно, спочатку
будували времянку, потім
будинок. ОСОБА_4 була її старше та вони в 1957
році ходили в пологовий будинок, так як ОСОБА_1 народила ОСОБА_2. Інших
жінок в будинку не було, її мати часто ходить до позивачки ОСОБА_1 та знає, що
позивачка в будинку не живе. В будинку живе ОСОБА_2, інколи його дружина.

Свідок ОСОБА_10
суду пояснила, що вона сусідка, народилася по АДРЕСА_2, потім не жила, а
зараз проживає по сусідству. Знає трьох дітей позивачки ОСОБА_1 Позивачка
ОСОБА_1 проживає у времянці, ОСОБА_1 сама ходить в магазин, сама собі готує.
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 приїжджають. У ОСОБА_2 собаки, він частіше приїжджає.

Нотаріуси
ОСОБА_13, ОСОБА_14. суду пояснили, що спадкова справа НОМЕР_2 заведена 28.01.2003 року. Заява від
ОСОБА_2 про прийняття спадщини надійшла 28.01.2003
року. В якій вказані також інші спадкоємці ОСОБА_3, ОСОБА_4,
які за прийняттям спадщини не зверталися. Заява ОСОБА_1 про відмову від
прийняття спадщини також підписана 28.01.2003 року власноручно. Особистість
встановлюється коли видається свідоцтво про право власності.
Документів які б підтвердили відмову ОСОБА_1 від своєї власності немає, окрім
її заяви.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 24.06.1983 року із змінами внесеними згідно
ППВСУ №13 від 25.12.1992 року, №15 від 25.05.1998 року, при
встановлені в справі про поділ спадщини, що до її складу включене майно,
придбане спадкодавцем у шлюбі разом з тим подружжям, хто пережив іншого, суд
визначає частку останнього у спільній власності і майно, що на неї припадає, за
правилами ст.ст. 28, 29 КпШС і
виключає його з того, що підлягає поділу між спадкоємцями.

Відповідно до
ст. 60 СК
України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку
(доходу).

Відповідно до
ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними обґрунтованим та
такими що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.
ст. 10, 60, 131, 214,
215, 218 ЦПК України, ст. ст. 60, 70 СК України, ст..
553 ЦК України (редакція Закону 1963
року), ст. ст.321, 368,
370, 372, 391 ЦК України, ст. ст.1218, 1226 ЦК України, п.6 ППВСУ №4 від 24.06.1983
року, із змінами внесеними згідно ППВСУ №13 від 25.12.1992
року, №15 від 25.05.1998 року суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов
ОСОБА_1до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту
реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2частину житлового будинку та
визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, усунення перешкод
у здійсненні права власності шляхом вселення задовольнити.

Встановити факт
реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, зареєстрований 14.01.1941 року.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати
свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.09.2003 року, надане на ім'я ОСОБА_2, видане Шостою Запорізькою
державною нотаріальною конторою частково недійсним.

Усунути ОСОБА_1
перешкоди в користуванні власністю будинком АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 в будинок АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом
десяти днів з дня проголошення рішення, та подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.