У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М.,

Берднік І.С., Григор'євої Л.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
житлово-будівельного кооперативу (далі - ЖБК) “Котедж”, товариства з обмеженою
відповідальністю (далі -ТОВ) “Ескрен” про визнання права власності на квартиру,
за касаційною скаргою ЖБК “Котедж” на рішення Гагарінського районного суду м.
Севастополя від 3 березня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду м. Севастополя від 15 червня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
ЖБК “Котедж” і ТОВ “Ескрен” про визнання права власності на незавершену
будівництвом п'ятикімнатну  квартиру
НОМЕР_1 загальною площею 165, 53 кв.м із вбудованим гаражем, що розташована на
другому та третьому поверху будинку котеджного типу АДРЕСА_1. Позовні вимоги
обґрунтовував тим, що він згідно з договором НОМЕР_2 передав ТОВ “Ескрен”
кошти, що становлять у еквіваленті 22 500 доларів США, на будівництво вказаної
квартири, проте останнє в обумовлений договором строк - до 2 лютого 1997 року -
не закінчило її будівництво у зв'язку з припиненням фінансування з боку ВЖБВ
“Надія-3” - замовника за договором підряду НОМЕР_3, укладеним із ТОВ “Ескрен”
як підрядником.

Позивач, посилаючись на те, що відповідно до акта
приймання-передачі від  14 березня 2003
року ТОВ “Ескрен” передало йому незавершену будівництвом спірну квартиру, однак
зареєструвати її на своє ім'я він не зміг, оскільки зазначений акт не є
правовстановлюючим документом, просив задовольнити позов.

Рішенням Гагарінського районного суду м. Севастополя від
3 березня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду м. Севастополя від 15 червня 2006 року,
позов задоволено. Постановлено визнати за ОСОБА_1 право власності на незавершену
будівництвом п'ятикімнатну квартиру НОМЕР_1 загальною площею 165,53 кв.м у
незакінченому будівництвом будинку АДРЕСА_1, розташовану на другому і третьому
поверхах у 16-квартирному 3-поверховому будинку котеджного типу з вбудованим
гаражем відповідно до креслення 91106-9-АР.

ЖБК “Котедж” звернувся до Верховного Суду України з
касаційною скаргою, в якій  просить
скасувати оскаржувані судові рішення й постановити нове рішення про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Місцевий суд,
задовольняючи позов, та апеляційний суд, залишаючи рішення без зміни, вважали
доведеними заявлені вимоги виходячи при цьому з відповідних положень Цивільного
кодексу України.

Проте з указаними висновками судів погодитися не можна з
таких підстав.

Відповідно до пунктів 4, 6 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України цей Кодекс застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності
Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав
і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила Цивільного кодексу України про позовну давність
застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Суди на вказані приписи Цивільного кодексу України
належної уваги не звернули, обставин, пов'язаних з моментом виникнення спірних
правовідносин, їх правової природи, як і початок перебігу позовної давності, не
з'ясували.

Крім того, вирішуючи спір по суті, судові інстанції
застосували положення  ч. 4 ст. 331
Цивільного кодексу України, але при цьому не врахували, що її було виключено на
підставі Закону України № 3201-IV від 15 грудня 2005 року, як і не перевірили посилань ЖБК
“Котедж” на те, що спірної квартири за вказаним номером не існує.

Водночас суду необхідно було звернути увагу й на те, що у
випадку, коли суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів
установить, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, йому
слід постановити рішення про відмову в задоволенні позову саме з цих підстав, а
не через пропуск строку позовної давності.

За таких обставин постановлені з порушенням норм
матеріального закону судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на
новий судовий розгляд у суд першої інстанції.

Керуючись
статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу житлово-будівельного
кооперативу “Котедж” задовольнити частково.

Рішення Гагарінського районного суду м. Севастополя від 3
березня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду                  м.
Севастополя від 15 червня 2006 року скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд у суд першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

І.С. Берднік

Л.І. Григор'єва