Справа № 2-235/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 січня 2006 року                                                                      Хустський районний суд

Закарпатської
області

в складі: головуючого-судді   Довжаиин М. М. при секретарі    Мальцевій І. О. з участю позивачки    ОСОБА_1

відповідачів
представника Хустського

ДПТІ Кошан М. Ф., представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1
в інтересах ОСОБА_4 до Хустського державного підприємства технічної
інвентаризації, Хустської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5, яка
представляє інтереси ОСОБА_6, Сокирницької сільської
ради про визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме
майно та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що її колишній чоловік
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, що стверджується свідоцтвом про смерть виданим 24.05.2005 р. Хустським
РАГС.

Після його
смерті Хустською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом НОМЕР_1
від 23.06.2005 року.
Спадкове майно складається з будинковолодіння, розташованого в с Сокирниця вул.
Волошина № 9, Хустського
району.

Свідоцтво на
право на спадщину за заповітом видано на підставі свідоцтва на право власності
на житловий будинок НОМЕР_2
від 20.04.2004 року,
виданим Хустським державним підприємством технічної інвентарізації.

Про дані
обставини гр. ОСОБА_4 стало відомо в серпні 2005 року, після того, як односельці повідомили її про продаж
належного їй будинку. Таким чином було встановлено наявність свідоцтва на право
власності та свідоцтва на право на спадщину за заповітом.

Позивачка
вважає, що свідоцтво на право власності видано Хустським БТІ на ім"я
ОСОБА_2 помилково, оскільки будинок, який розташований в АДРЕСА_1, належить їй на
праві приватної власності, що стверджується рішенням Хустського районного суду
від 27 вересня 1978 року, ухвалою
судової колегії в цивільних справах Закарпатського обласного суду від 24.10.1978 року та
постановою президії Закарпатського обласного суду від 08.05.1979 року, згідно
яких будинок в АДРЕСА_1 залишено
ОСОБА_4 та забов"язано її сплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію різниці в
присудженому майні.

Рішенням Хустського районного суду від 28.11.1978 року ОСОБА_2
висилено з будинку в АДРЕСА_1
за неможливістю сумісного проживання. Також ухвалою Хустськго районного
суду від 13.03.1979 року
ОСОБА_2 відмовлено в наданні відстрочки щодо виконання рішення суду.

В наслідок тривалих побоїв з боку ОСОБА_2, позивачка ОСОБА_4 захворіла на
психічний розлад, який супроводився постійним нервовими стресами, і її донька
забрала проживати до себе в м. Хуст. ОСОБА_2 скориставшись цим, самовільно
захопив будинок і проживав там з своєю новою дружиною до /дня смерті.

За час проживання в даному будинку ОСОБА_2 обманним шляхом виготовив
будівельний паспорт на нього (у 2004 p.), зареєстрував
його та склав на нього заповіт.

Державна нотаріальна контора на підставі свідоцтва на право власності
видала свідоцтво на право на спадщину за заповітом, яке також підлягає скасуванню,
оскільки до спадкового майна включено майно, що не належить померлому ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позов підтримала,
посилаючись на наведені в заяві обставини.

Представник Хустського ДПТІ Кошан М. Ф. позов заперечив, посилаючись на те,
що Хустським ДПТІ при оформленні права власності на спірний будинок дотримано
всіх вимог чинного законодавства.

Представник ОСОБА_5 згідно ордеру ОСОБА_3 позов заперечив. Пояснив суду, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, став власником спірного будинку
відповідно до мирової угоди, яка затверджена судом 21 травня 1980 року. Позивачка
отримала від свого чоловіка суму 5000
крб. у 1980 році.
Таким чином, законним власником спірного будинку був ОСОБА_2 , тому оспорювані
позивачкою документи видано відповідними державними установами на законних
підставах.

Представник Хустської держнатконтори та Сокирницької сільської ради в
судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином. Подали суду письмові заяви, в яких просять суд
розглядати справу у їх відсутності.

В порядку ст. 169 ЦПК
України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників
Хустської держнатконтори та Сокирницької сільської ради.

Заслухавши пояснення сторін, які з'явилися в судове засідання, дослідивши
докази по справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з
наступних підстав:

В судовому
засіданні встановлено, що колишній чоловік позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
стверджується свідоцтвом про смерть виданим 24.05.2005 р. Хустським РАГС. Після його смерті Хустською державною
нотаріальною конторою було ви/дано свідоцтво про право на спадщину за заповітом
НОМЕР_1 від 23.06.2005 року, яка
складається з будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 на ім"я ОСОБА_6.

Спадщину оформлено на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, яке видано Хустським ДПТІ на ім"я ОСОБА_2 за НОМЕР_2 від 20.04.2004 року.

Позивачка вважає, що вказані свідоцтва видані незаконно,
поскільки власником будинковолодіння АДРЕСА_1 є вона,
ОСОБА_4, що підтверджується рішенням Хустського районного суду від 27 вересня 1978 року та ухвалою
судової палати в цивільних справах Закарпатського обласного суду від 24 жовтня 1978 року, а також
постановою Призидії Закарпатського обласного суду від 8 травня 1979 року.

Однак, таке
твердження позивачки є помилковим.

Судом встановлено, що під час виконання вказаних судових рішеннь сторони по
справі, а саме позивачка ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_2 уклали мирову угоду
згідно якої ОСОБА_2 погодився виплатити позивачці за 1/2 частину будинку
грошову компенсацію в сумі 5000
грн. Дана сума грошей була передана позивачці 08.09.1980 року, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні
квітанцією за НОМЕР_3.

Таким чином, з моменту отримання грошової компенсації позивачкою її бувший
чоловік ОСОБА_2 став законним власником спірного будинку в цілій частині, і цей
будинок на праві власності належав ОСОБА_2 до моменту його смерті.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорювані позивачкою
свідоцтва видані відповідними державними установами на законних підставах, а
підстав для їх визнання недійсними немає.

Відповідно до ст. 321
ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Керуючись ст.ст. 10,
60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 321,
328 ЦК України, суд -

РІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання
недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно за НОМЕР_2 від

2004
року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом НОМЕР_1 від

2005
року -
відмовити.

На рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з
дня його проголошення, а також може бути подана апеляційна скарга протягом   20   днів   після
подання   заяви   про
апеляційне   оскарження   до апеляційного суду Закарпатської області.
Суддя Хустського

районного суду                        підпис                  Довжанин М. М.

З
оригіналом вірно:

Суддя
Хустського

районного суду             Довжанин М. М.