Справа
№ 22ц - 115                              Головуючий у 1 інст. - Негода   A.M.
Доповідач - Хромець Н.С.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05 січня 2007 року апеляційний суд
Чернігівської області у складі:

Головуючого - судді Хромець Н.С.

Суддів - Острянського В.І., Смаглюк Р.І.

При секретарі - Мехед Т.О.

З участю позивача ОСОБА_1 Розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 до Державної акціонерної компанії „Хліб
України" і Дочірнього підприємства ДАК „Хліб України" Ічнянське
хлібоприймальне підприємство про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,
компенсації за невикористану відпустку і матеріальної допомоги,

встановив:

У серпні 2006 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом про
стягнення з ДАК „Хліб України" середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в період з 30 березня 2005 р. по 26
травня 2006 р. В обґрунтування
заявленої вимоги позивач посилався, що при поновленні його
на роботі відповідач не виплатив середній заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 19236 грн.96 коп. Крім того, позивач вважав, що він має право на компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1475
грн. 60 коп. та матеріальну допомогу в сумі 1479 грн.30 коп. і просив
стягнути ці виплати на його користь.

В якості другого відповідача судом залучено до участі у справі Дочірнє
підприємство ДАК „Хліб України" - „Ічнянське хлібоприймальне підприємство.

Рішенням Ічнянського районного суду від 01 листопада 2006 р. позов
задоволено частково, на користь позивача з ДП „Ічнянське хлібоприймальне підприємство" стягнуто 6576 грн. 39 коп.
заробітку за час вимушеного
прогулу. В іншій частині позовних вимог відмовлено за пропуском строку
звернення до суду. В позові до ДАК „Хліб України" відмовлено, як у
заявленому до неналежного відповідача.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог,
вважаючи що суд першої інстанції неправильно встановив обставини, які
мають значення для вирішення справи, необгрунтовано
відмовив у прийнятті доказів та порушив ст. 197 ЦПК України, відмовивши у
технічному фіксуванні судового засідання. На думку апелянта, суд невірно
визначив тривалість вимушеного прогулу, застосував невірний розмір
середньомісячного заробітку і безпідставно врахував при визначенні остаточної
суми виплати центру зайнятості за березень 2006 р. в повному обсязі. Позивач також посилається на необґрунтованість висновку
суду щодо пропуску ним строку звернення до
суду з вимогами про стягнення компенсації за невикористану відпустку і
допомоги на оздоровлення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволена бути не може, але
рішення суду підлягає скасуванню на підставі
ч.З ст. 303 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог, оскільки судом невірно застосовані норми
матеріального права.

По справі встановлено, що позивача рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2006 р. було
поновлено на роботі, але цим рішенням не вирішувалось питання про стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення апеляційного суду набрало законної
сили негайно і підлягало виконанню. Вимушений прогул у зв'язку з
незаконним звільненням позивача наказом від
30 березня 2005 р. тривав до ухвалення рішення про його поновлення, тобто
до 2 лютого 2006 p., що становить 10 місяців. За цей період середній заробіток належить стягнути рішенням суду на підставі ст. 235 КЗпП
України. Стягуючи середній заробіток за період до 02 березня 2006 p., тобто до дати наступного звільнення позивача з роботи, суд
невірно застосував ст. 235 КЗпП України,
оскільки ця норма не регулює правовідносини, що виникають у зв'язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення
на роботі. Ці правовідносини врегульовані ст. 236 КЗпП України.

Таким чином, за період вимушеного прогулу, який становить 10 місяців,
середній заробіток складе 12544 рн. 20 коп. Із цієї суми належить відрахувати
кошти, виплачені позивачеві центром зайнятості в період з квітня 2005 р. по
січень 2006 р. включно, що становить 6018 грн. 31 коп. Отже, до стягнення на
користь позивача підлягає 6535 грн. 89 коп.

Доводи
апелянта про те, що судом
взята до уваги неналежна довідка, необгрунтовані. З матеріалів справи вбачається, що позивач фактично
працював до 7 вересня 2004 р. (а.с. 30), а після цього поновлювався рішеннями
судів та знову звільнявся. Довідка НОМЕР_1 відповідає фактичним обставинам і
вимогам чинного законодавства щодо обчислення середнього заробітку.

Вимоги позивача про стягнення компенсації за невикористану відпустку та матеріальної допомоги на оздоровлення
задоволені бути не можуть, оскільки рішенням суду від 02 лютого 2006 р. він на
роботі поновлений, а компенсація за невикористану відпустку і,
відповідно матеріальна, допомога, виплачуються у випадку звільнення з роботи, що передбачено ст..
116 КЗпП України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, ст. 235,
116 КЗпП України, апеляційний суд

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ічнянського районного суду від 1 листопада 2006
р. скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з дочірнього
підприємства Державної акціонерної компанії „Хліб України" Ічнянського
хлібоприймального підприємства на користь ОСОБА_1 6535 (шість тисяч п'ятсот
тридцять п'ять) грн.. 89 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з
30 березня 2005 р. по 02 лютого 2006 р. При виплаті середнього заробітку
провести обов'язкові відрахування.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з дочірнього підприємства ДАК „Хліб
України" Ічнянського хлібоприймального
підприємства судовий збір на користь держави у розмірі 65грн.36 коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по ЗО грн. на відповідний
розрахунковий рахунок територіального управління ДСА України в Чернігівській
області та розрахунковий рахунок апеляційного суду Чернігівської області.

Рішення набирає
законної сили негайно і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: