Справа
№ 2-113/2007р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ     УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року                               Корюківський
районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого -
судці Крапивного
В.1., при секретарі -
Осипенко Л.1., з участю прокурора -
Дремлюги CO.,
представника позивача -
Пилипець О.І.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в м. Корюківці у приміщенні суду цивільну справу за позовом прокурора в
інтересах Корюківської райдержадміністрації Чернігівської області до ОСОБА_1
про припинення права власності на земельні ділянки та визнання недійсними
державних актів на право власності на земельну ділянку, -

встановив:

14 лютого 2007 року прокурор
Корюківського району в інтересах Корюківської райдержадміністрації звернувся до
суду з цим позовом та просить визнати недійсними державних актів на право
власності на земельні ділянки за №№
НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3,
видані відповідачці при розпаюванні земель колективної власності в АДРЕСА_1, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що відповідно до Указу Президента України „Про порядок
паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським
підприємствам і організаціям" вона не мала права на отримання земельного
сертифіката, бо лише з 15
вересня 1998 року
почала працювати і стала членом КПАГ „ім. Димитрова"
Корюківського району, до цього не працювала у ньому, а державний акт на
право колективної власності на землю КСП „ім. Димитрова" отримав ще 4 вересня 1995 року.

У попередньому судовому засіданні прокурор свої вимоги
підтримав повністю.

Представник позивача - начальник відділу земельних ресурсів Пилипець О.І. позов
також підтримала.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак позов
визнала повністю і не заперечує, що дійсно стала до роботи і набула членство в
КПАГ „ім. Димитрова"
лише 15 вересня 1998 року, а до цього
в цьому господарстві не працювала і членом КСП не була, з яких причин була
внесена у списки членів КСП на розпаювання земель їй невідомо, справу просить
розглянути у її відсутність.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом, колишній КПАГ „ім. Димитрова" в АДРЕСА_1 на
землях Сядринської сільради Корюківського району 04 вересня 1995
року отримав державний акт серії НОМЕР_4
на право колективної власності на землю в розмірі 2182,0 га земель для
сільськогосподарського використання. У 1995
році відбулося розпаювання земель колективного сільгосппідприємства членам
та колишнім членам КСП на підставі відповідно складених списків. У 1998 році були
складені додаткові списки громадян -членів
КПАГ „ім. Димитрова",
що мають право на земельну частку (пай). У цей список була включена і
відповідачка. На підставі цього додаткового списку у червні-липні 2004

2

року відповідачці були видані державні акти №№ НОМЕР_1-НОМЕР_3 на право
власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в
розмірі відповідно 1,47,
3,59 та 0,58 гектарів,
хоча станом на 04 вересня 1995 року
відповідачка ще не була працівником та членом КПАГ „ім. Димитрова", що
підтверджується записами в її трудовій книжці, а почала працювати в цьому
господарстві і стала його членом лише 15
вересня 1998 року,
тобто вже після отримання господарством державного акту на право колективної
власності.

Згідно п.2 Указу Президента України „Про паювання земель,
переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і
організаціям", право на земельну частку (пай) мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства, кооперативу, товариства, в тому числі
пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до
державного акта на право колективної власності на землю.

За таких обставин позов є обґрунтованим, підтверджений
відповідними доказами і підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позов немайнового характеру
задовольняється, відповідачка не має пільг по сплаті держмита на користь
держави, тому з відповідачки належить стягнути як судові витрати, так і витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у встановленому
законом розмірі.

Керуючись п.2 Указу Президента України „Про порядок
паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам
і організаціям", ст.ст. 48,49
Закону України „Про власність", ст. 373, 378 ЦК України, ст.ст. 130,174,208,
213-215, 79-81, 88, 224-226 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними державні акти на право власності на
земельні ділянки №№
НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3,
розміром відповідно -
1,47 га, 3,59 га та 0,58 га, видані 07 липня 2004 року та 14 червня 2004 року ОСОБА_1,
мешканці АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 -
8 (вісім) грн. 50 коп.
судового збору (державного мита) на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТУ ДСА в Чернігівській
області - 1 (одну)
грн. 50 коп. у
відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду
цивільних справ.

На рішення суду протягом 10 днів може бути подана заява про апеляційне оскарження,
після подання якої за сторонами зберігається право на протязі 20 днів подати
апеляційну скаргу.