Справа № 2-102/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 лютого 2007
року                                                                                                         м. Городня

Городнянський
районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Березовського
О.Д., при секретарі Пятковській Т.І., за участю позивача ОСОБА_1., представника відповідачаТрясухо З.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області
щодо стягнення суми індексації грошових доходів та компенсації втрати частини заробітної
плати у зв"язку з затримкою термінів її
виплати, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на
боці відповідача - Головне управління Державного казначейства України у
Чернігівській області, -

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2006 року до суду звернулась ОСОБА_1. з позовом до відділу освіти
Городнянської районної державної адміністрації в
Чернігівській області щодо стягнення суми
індексації грошових доходів та компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням термінів її виплати за період з
01.01.1997 року по 31.08.2002 року.

Позивач в позовній заяві зазначила, що вона отримала згідно рішення суду у жовтні 2006 року заборгованість по виплаті надбавки за
вислугу років та допомоги на оздоровлення. За час який минув з моменту виникнення
заборгованості сума несплаченої заробітної
плати втратила частину своєї вартості. У відповідності до діючого законодавства при виплаті заборгованості повинна
нараховуватись та виплачуватись індексація грошових доходів та компенсація у
зв"язку з затримкою термінів виплати заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відділу освіти
Городнянської районної державної адміністрації
Чернігівської області на її користь індексацію грошових доходів та компенсацію втрати частини заробітної плати у
зв"язку з затримкою термінів її виплати у
відповідності до нарахувань відділу освіти.

Ухвалою судді від 14 грудня 2006
року провадження у зазначеній справі відкрито.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1. підтримала заявлений позов тільки в частині стягнення з відповідача компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з
01.01.1997 року по 31.08.2002 року. Надала суду заяву від 09.02.2007 року, в якій зазначила, що вона відмовляється від
заявлених позовних вимог в частині стягнення з
відповідача індексації грошових доходів. Пояснила, що
вона працює в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1988 року та має загальний педагогічний стаж роботи 28 років. За період з 01.01.1997 року по
31.08.2002 року їй своєчасно не нараховувалась
та не виплачувалась гарантована доплата за стаж роботи і допомога на оздоровлення. В зв"язку з цим, вона в 2004 році
звернулася до суду з позовом про стягнення з відділу
освіти Городнянської райдержадміністрації на її користь
заборгованості по виплаті надбавки за стаж роботи та допомоги на оздоровлення. Городнянським районним судом
Чернігівської області 11.03.2004 року винесено рішення щодо стягнення з відділу
освіти Городнянської районної державної адміністрації на її користь заборгованості по виплаті надбавки за стаж
роботи та допомога  на  оздоровлення.   У жовтні
2006  року їй  була
виплачена остаточна

2 заборгована
частина її заробітної плати визначена рішенням суду, однак компенсація втрати
частини заробітної плати у зв"язку з порушенням термінів її виплати й
нарахована та виплачена не була 3 наданою представником відділу освіти
Городнянської райдержадміністрації довідкою про нарахування компенсації втрати
частини заробітної плати, яка була складена за ухвалою суду, нарахованою сумою
компенсації та порядком нарахування компенсації ОСОБА_1. згодна 3 іншою
довідкою, яка складалась відділом освіти, виходячи з того, що заборгованість
перед ОСОБА_1. по облікам відділу освіти проведена лише в вересні 2005 року,
вона не згодна. Просить суд задовольнити позов та стягнути з відділу освіти
суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням
термінів її виплати нараховану за період з 01.01.1997 року по 31.08.2002 року
на суму заборгованості.

Представник відповідача
в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав. Пояснив, що дійсно в
період з 01.01.1997 року по 31.08.2002 року позивачеві не нараховувалась та не
виплачувалась надбавка за стаж роботи та допомога на оздоровлення. Визначена
рішенням Городнянського районного суду від 11.03.2004 року сума заборгованості
по виплаті надбавки за стаж роботи та допомоги на оздоровлення була повністю
виплачена в жовтні 2006 року. Підтвердив, що при виплаті позивачеві суми
заборгованості, компенсація втрати частини заробітної плати у зв"язку з
порушенням строків її виплати не нараховувалась та позивачу не виплачувалась.
Вказав, що згідно Закону України ,Про реструктуризацію заборгованості з виплат,
передбачених статтею 57 Закону України „Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів"
сума заборгованості перед вчителями по виплаті надбавки за вислугу років та
допомоги на оздоровлення була визнана кредиторською заборгованістю держави. Цим
законом також було встановлено порядок погашення заборгованості протягом 5
років рівними частинами. Згідно листа-роз'яснень Міністерства освіти і науки
України, Мінфіну України за погодженням з Мінпраці та соціальної політики
України, Державним казначейством України від 30.11.2005 року №1/9-681 ця
заборгованість визнана разовою виплатою державного бюджету протягом 5 років.
Відповідно до нормативних документів, які регулюють нарахування компенсації,
визначено, що компенсація не нараховується на разові виплати, тому компенсація
позивачеві і не нараховувалась. Надбавка за вислугу років та допомога на
оздоровлення позивачеві не нараховувалась та не виплачувалась в період з
01.01.1997 року по 31.08.2002 року також тому, що пункти ст. 57 Закону України
„Про освіту" було призупинено і з бюджету коштів на щ виплати не
надходило.

Представник
третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, в судове засідання не з'явився, про час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду письмові пояснення на
позовну заяву за вих. №НОМЕР_1 року та просить суд провести судовий розгляд
справи за відсутності представника Головного управління Державного казначейства
України у Чернігівській області. З письмових пояснень, які були оголошені в судовому засіданні, встановлено що ГУ ДКУ у Чернігівській області заявлений позов не визнає,
просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Заперечення на позов
аналогічні запереченням представника відповідача по справі, окрім того, Головне
управління пояснює, що воно не може брати участь у розгляд даної справи як
третя особа, оскільки відповідно до ст.ст. 48, 51 Бюджетного кодексу України та
Положення про ДКУ, затвердженого ПКМУ від 21.12.2005 р. №1232, казначейство
відповідно до покладених на нього завдань здійснює розрахунково-касове
обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та здійснює контроль
за відповідністю кошторисів розпорядників бюджетних коштів розпису Державного
бюджету України.(а.с. 26-28).

Суд, заслухавши
пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами
докази, прийшов до наступного.

3

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

З дослідженої у судовому засіданні довідки директораІНФОРМАЦІЯ_1
встановлено, що ОСОБА_1. дійсно працювала вчителемІНФОРМАЦІЯ_1 на момент вступу в дію норми ст. 57 Закону України „Про
освіту" (а. с. 3).

З довідки відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області за №НОМЕР_2 року встановлено, що на
користь ОСОБА_1. на викання рішення Городнянського
районного суду, ухваленого у 2004 році, Державною
виконавчою службою у Городнянському районі виплачено у жовтні 2006 року
1930,90 грн. (а. с 19).

Дослідженням у судовому засіданні рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 11.03.2004 року, по справі за
позовом ОСОБА_1. до відділу освіти Городнянської
райдержадміністрації про стягнення заборгованості по зарплаті за 1997-2002 роки, встановлено, що на її користь з відділу
освіти Городнянської райдержадміністрації стягнуто
заборгованість по виплаті надбавки за вислугу років та матеріальної
допомоги на оздоровлення (ас. 29). року.

Згідно довідки відділу освіти Городнянської районної державної
адміністрації, яка надана на виконання ухвали суду, сума компенсації ОСОБА_1.
втрати частини заробітної плати в зв"язку з
порушенням строків їхньої виплати з 01.01.1998 року по 31.08.2002 року складає 629, 27 грн. З 01.09.2002 року по 31.08.2006 року
надбавка за вислугу років відділом освіти
нараховувалась і виплачувалась щомісячно (ас. 20).

Відповідно до
частини 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату пращ працівник має право звернутися до
суду з позовом про стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Статтею 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 22 Конституції України наголошує, що при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не
нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю
захищається законом.

В статті 57 Закону України „Про освіту", якою визначені гарантії
держави педагогічним, науково-педагогічним працівникам та іншим категоріям
працівників навчальних закладів, визначено, що
держава забезпечує вказаній категорії працівників виплату надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового
окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу
педагогічної роботи та виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного
посадового окладу (ставки заробітної плати ) при наданні щорічної
відпустки.

Відповідно до ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку
власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від
складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника,
результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи,
організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно
до частини 2 статті 2 Закону України ,Про оплату праці", додаткова
заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні
виплати, передбачені чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих завдань і фунта тій.

4

Таким чином, суд прийшов до
висновку, що позивачу неправомірно своєчасно не виплачувалась надбавка за вислугу років, яка є частиною її заробітної
плати, чим порушено її конституційне право на
своєчасне одержання винагороди за працю.

З 01.01.1997 року введена в дію етапи 34 Закону України „Про оплату
праці", якою передбачена компенсація
працівникам втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням строків
її виплати, яка проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги та у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Цей порядок врегульовано законодавством, зокрема Законом України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000
року N 2050-Ш, Постановою КМУ від 20 грудня 1997 p. № 1427 „Про затвердження Положення
про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати",
Постановою КМУ від 21 лютого 2001 p. N 159 „Про затвердження Порядку
проведення компенсації громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати".

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача та третьої
особи на його боці, що надбавка за вислугу років та допомога на оздоровлення не виплачувалась у зв'язку з тим, що дію ст. 57
Закону України „Про освіту" було призупинено,
було відсутнє фінансування на реалізацію цієї норми, а Законом України ,Про реструктуризацію заборгованості з виплат,
передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів,,
зазначену заборгованість було визначено як кредиторську заборгованість Державного бюджету України і вона
погашається протягом 5 років рівними частинами, і цим Законом не
передбачено виплати компенсації втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, оскільки вони не
відповідають дійсності і суперечать Конституції України, норми якої є нормами прямої дії. Зазначений Закон встановлює та регулює
правовідносини, що склалися у зв'язку
з не фінансуванням з бюджету виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту", а не порядок компенсації
громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених
строків їх виплати.

Закон України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту"
педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів" було прийнято 09.09.2004
року, правовідносини що склалися між позивачем та
відділом освіти, і які досліджуються судом,
відбувались в період 1997-2002 років, рішення суду про захист прав позивача прийнято у березні 2004 року і, таким чином, зазначений
Закон не може якимсь чином обмежувати права позивача, оскільки
відповідно до ст. 58 Конституції України він не має зворотної
дії у часі.

Роз'яснення
Міністерства освіти і науки України, Мінфіну України за погодженням з Мінпраці та соціальної політики України, Державним
казначейством України від 30. 11.2005
року №1/9-681, на яке посилається представник відповідача та третя особа, у тій частині, що виплата по ст.57
Закону України „Про освіту" є разовою виплатою державного бюджету, суперечить вимогам ч. 1 ст. 5 Закону
України „Про реструктуризацию заборгованості
з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим
категоріям працівників навчальних закладів", оскільки
кредиторська заборгованість погашається працівникам помісячно разом
з виплатою поточної заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимога
ОСОБА_1. підлягають задоволенню та підлягає стягненню з відділу освіти Городнянської
районної державної адміністрації нарахована позивачу компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати.

5 Відповідно
до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід
стягнути судові витрати по справі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.ст. 22,43, 55, 58 Конституції України, ст. 57 Закону України
,Про освіту", ст. 2, ст. 34 Закону України ,Про оплату
праці", ст. 94,233 КЗпП України, Законом України ,Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати" від 19 жовтня 2000
року № 2050-Ш, Постановою КМУ від 20 грудня 1997 р. № 1427 ,Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам
втрати частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням термінів її виплати", Постановою КМУ від 21 лютого 2001 р. № 159 ,Про затвердження Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати",
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити повністю. Стягнути з відділу освіти
Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області на користь
ОСОБА_1 629 грн. 27 коп. компенсації втрати частини
заробітної плати у зв"язку з порушенням термінів її виплати за період з 01.01.1997 року по 31.08.2002 року, без
врахування податків та обов'язкових платежів, що підлягають утриманню.

Стягнути з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації 51
грн. 00 коп. судового збору на користь держави.

Стягнути з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп. для зарахування на рахунок № 1170 Територіального управління
Державної судової адміністрації в Чернігівській
області, , УДК в Чернігівській області,
МФО 853592.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду

Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня

проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього

протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в

порядку
ч.4ст.295 ЦПК України.