Справа№22Ц-3512/2006                                                             Головуючий у 1 інстанції Усатов Д.Д.
Категорія  21                                                                              Доповідач
УХВАЛА

Іменем      України.

19 січня   2007
року                          Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного

суду Київської
області в складі:

головуючого - судді Антоненко В.І. суддів - Поліщука М.А., Тракало В.В. при секретарі - Шешко О.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського районного суду від 13 жовтня 2006року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді
справи, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні
2003року ОСОБА_2 звернувся в суд і просив стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду
в розмірі 20 225грн.

Позовні вимоги
обґрунтовував тим, що 20
жовтня 2002року на вул.Борщагівській в м.Києві ОСОБА_1, керуючи за дорученням автомобілем марки „Маз-5549" д.н.НОМЕР_1, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, зіткнувся із
автомобілем марки „Тойота-РАВ-4" д.н.НОМЕР_2, який під керуванням ОСОБА_4
рухався в попутному напрямку, внаслідок чого при зіткненні транспортні засоби
зазнали пошкоджень і йому як власнику автомобіля „Тойота" заподіяну матеріальну шкоду в
розмірі 40 451грн.

Поскільки дорожно-транспортна пригода сталась також із вини ОСОБА_4, просив
стягнути з відповідача матеріальну шкоду в зазначеному розмірі.

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду від 13
жовтня 2006року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду в розмірі 20
255грн. і державне мито в сумі 202грн.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з
порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з законом.

Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що
поскільки винними в порушенні Правил дорожнього руху України є обоє водіїв:
ОСОБА_4 і ОСОБА_1, то з відповідача підлягає стягненню 50% розміру
матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві.

Колегія суддів
із вказаними висновками погодитись не може, поскільки вони є необгрунтованими
та не відповідають вимогам закону.

Як вбачається із
матеріалів справи винними в скоєнні дорожно-транспортної пригоди від
20.10.2002року є водій ОСОБА_4, дії якої не відповідали вимогам п.12.1 Правил
дорожнього руху (ПДР) України, і водій ОСОБА_1, дії якого не відповідали вимогам
п.10.3 ПДР України.

Згідно з
роз»ясненнями п.З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27.03.1992року №6 питання
про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами
ст.440 ЦК: за наявності
вини обох володільців розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня
вини кожного.

В порушення зазначених вимог закону, суд першої інстанції не визначив
ступінь вини ОСОБА_4 і ОСОБА_1 в заподіянні матеріальної шкоди
позивачу, не обґрунтував стягнення шкоди в зазначеному розмірі відповідно до
ступеня вини відповідача, який визначено позивачем.

Колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо
необгрунтованої відмови ОСОБА_1 в прийнятті зустрічного позову.

Зі змісту зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4  про відшкодування шкоди,  в прийнятті якого  відмовлено
27.09.2006року, вбачається, що вказаний позов взаємно пов»язаний з
первісним позовом.

Відмова в прийнятті зустрічного позову з тих підстав, що вказана справа
розглянута Києво-Святошинським районним судом 26.09.2006року, не відповідає
обставинам справи.

При таких обставинах коли суд ухвалив рішення з порушенням норм
матеріального і процесуального права, не розглянув всі позовні вимоги, що
відповідно до п.5 ст.311
ЦПК України є підставою  для
направлення справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, уточнити
позовні вимоги, більш повно з"ясувати обставини справи, права та
обов'язки сторін, перевірити обґрунтованість їх доводів та заперечень, зібраним
доказам дати належну правову оцінку, визначити ступінь вини кожного із
володільців джерел підвищеної небезпеки в заподіянні шкоди і вирішити спір
відповідно до закону.

Керуючись ст.ст.303,307,311,315 ЦПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1     задовольнити частково.

Рішення
Києво-Святошинського районного суду від 13
жовтня 2006року скасувати, справу
направити на новий розгляд в Києво-Святошинський районний суд іншим суддею.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.