Справа
№2-61/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2007 року Мелітопольський міськрайонний
суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Васильцова О.В.

при
секретарі: Назаренко І.М.,

з участю представника відповідача
Кисіль В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу, відкриту за
позовом

ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю „Форос" про

стягнення
боргу, -          ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом
до товариства з обмеженою відповідальністю „Форос" про стягнення на його користь еквівалент 100 000 доларів США або 530 000 гривень, які складаються із боргу у розмірі 50 000 доларів США, та відсотків за договором позики на суму, еквівалентну 50 000 доларам США. Свої вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 28 січня 1995 року, директор ТОВ „Форос" ОСОБА_2 отримав у нього у борг суму, еквівалентну 50 000 доларам США на придбання для ТОВ „Форос" технологічного обладнання строком на 10 років, тобто до 01 лютого 2005 року із сплатою 10% річних та сплатою 01 лютого 2005 року суми, еквівалентної 100 000 доларам США. Усі ці
обставини були викладені у розписці від 28
січня 1995 року, яка була скріплена підписом директора ТОВ «ФОРОС»
ОСОБА_2 та печаткою підприємства.

Позивач, будучи належним чином
повідомлений про час та місце слухання справи, у судове засідання, призначене на 25 січня 2007 року (а.с. ), не з'явився, не повідомивши суд про
причини своєї неявки, тому суд визнає його неявку без поважної причини, та ухвалив
слухати справу за його відсутністю.

Представник відповідача - Чонкай М.О. позовні вимоги не визнав та пояснив, що ТОВ „Форос" ніколи не отримував від ОСОБА_1 у борг 50 000 доларів США. На розписці, яку в обґрунтування своїх
вимог надав суду позивач, стоїть відбиток печатки ТОВ „Форос", але ця печатка була виготовлена та отримана підприємством
лише у липні 1995 року, тому її відбиток не міг
з'явитись на розписці від 28 січня 1995 року. Крім того, у підприємства
не було потреби отримувати такі гроші у борг під відсотки, оскільки
технологічне обладнання було придбано за 29651 доларів США через комерційний банк „Приватбанк".
На той час проводити господарські операції мали право тільки уповноважені банки
і вільного обігу валюти ще не було.

Представник відповідача - Кисіль В.І. пояснив суду, що підтримує повністю

пояснення представника ТОВ «ФОРОС»
Чокай М.О, позовні вимоги ОСОБА_1 не

визнає, оскільки підприємство
ніколи не отримувало від позивача 50 000 доларів США.

Вважає, що ця розписка була складена
значно пізніше від дати, яка вказана на ній, так як

28 січня 1995 року на підприємстві була інша печатка. Печатка ж яка поставлена на

розписці була виготовлена для ТОВ
«ФОРОС» після травня 1995 року. Позивач, як чоловік одного із співзасновників ТОВ «ФОРОС» мав доступ до
документації підприємства і тому у нього міг бути чистий бланк з
підписом ОСОБА_2 У 1995 році не було вільного обігу

іноземної валюти і тому позивач не
міг передати 50 000 доларів США ТОВ «ФОРОС» для

придбання технологічного обладнання,
оскільки ці гроші могли бути перераховані тільки

через уповноважений банк. Крім того,
як юристу ОСОБА_1 було добре відомо, що

документом, який підтверджує факт
передачі грошей юридичній особі є прибутковий

касовий ордер, але його позивачем
надано не було. Також, як юристу ОСОБА_1

добре відомо, що на 28 січня 1995
року була встановлена кримінальна відповідальність за

ст. 80 КК України в редакції 1960
року за незаконні валютні операції, тобто отримання

процентів у валюті за договором позики

2

Третя особа - ОСОБА_2 пояснив, що він дійсно, у січні 1995 року працював директором ТОВ
„Форос", але на той час на підприємстві існувала інша печатка. Він ніколи не отримував від ОСОБА_1 для ТОВ „Форос"
кошти у сумі 50 000 доларів США. Печатка,
відбиток якої стоїть на розписці, наданій позивачем у якості підтвердження боргових зобов'язань ТОВ
„Форос" стоїть відбиток печатки, яка була виготовлена та отримана підприємством влітку 1995 року, коли він, ОСОБА_2, вже не працював
директором ТОВ „Форос".

Заслухавши пояснення представників відповідача,
третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 Прикінцевих та перехідних
положень до Цивільного Кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли
до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли, або
продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до копії розписки (а.с.5), яка надана
позивачем в обгрунтування своїх вимог про повернення суми боргу у
розмірі 50 000 доларів США та відсотків за користування цими коштами до 01 лютого 2005 року у сумі 50 000 доларів США,
ця розписка складена на фірмовому бланку „Мелітопольського
товариства з обмеженою відповідальністю „Форос" 28 січня 1995 року. Текст розписки виготовлений
друкованим засобом. Підпис директора цього товариства - ОСОБА_2 завірена
печаткою „Товариство з обмеженою відповідальністю „ФОРОС"".

Листом НОМЕР_1 АБ „Муніципальний"
надіслав директору ТОВ „Форос" Чонкай М.О. копії карток із зразками
підписів посадових осіб цього підприємства та відбитками печаток ТОВ „Форос" з 13.06.1995 р. по 03.09.1996 р. та
з 03.09.1996 р. по 12.04.2002 p., повідомивши, що банківська картка з 14.06.1994 року по 13.06.1995 року знищена
оскільки витік строк її зберігання.

Згідно з відомостями, зазначеними у банківський
картці, наданої та дослідженої у судовому засіданні, печатка
„Товариство з обмеженою відповідальністю „ФОРОС"", відбиток якої є на банківський картці та на розписці від
28 січня 1995 року (а.с. 5), посвідчує підписи лише директора
цього підприємства - Чонкай Мустафи Османовича та головного
бухгалтера - Ісаєвої Галини Миколаївни.

У судовому засіданні представник відповідача надав
суду копії договору про сумісну діяльність від 17 грудня 1994 року, на якому є відбиток печатки з
написами „ „Украина Запорожская область город Мелитополь „ФОРОС"". Цей відбиток печатки не співпадає з відбитком печатки, який є на розписці ні за
змістом написів, ні за їх формою, на за містом розташування написів на відбитку печатки.

Судом не приймається як доказ
надана позивачем факсимільна копія додаткової угоди від 20 грудня 1994 року, оскільки відповідачем заперечується достовірність
цього доказу як неналежного, а позивачем не надано суду
оригіналу цього документу, як це передбачено ст. 64
ЦПК України.

Згідно з листом начальника Мелітопольського MB УМВС України у Запорізькій області №15/51 від 08.06.2005 року, ТОВ „Форос" видавались печатки у 1994, 1995, 1996 роках.
При видачі нової печатки, стара знищувалась.

Таким чином, судом встановлено, що розписка від 28 січня 1995 року директором ТОВ „Форос" у зазначений час не складалася, печатка,
якою засвідчений підпис директора ОСОБА_2 на час складанні розписки ще
не була виготовлена, тому не могла посвідчувати
його підпис, гроші у сумі 50 000 доларів США на рахунок ТОВ „ФОРОС" не надходили, інших, крім розписки від 28.01.1995 року, доказів позивач суду не
надав.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі.

На підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути представлена

розписка позичальника, яка
посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошовоїсуми.

3

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частиною 1 ст. 1047 ЦПК України встановлено, що договір
позики укладається у письмовій формі, тому, на підтвердження укладання такого
договору може бути наданий лише письмовій договір, або розписка.

Відповідно до ч.1 СТ.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ, відповідно до ч.2 цієї ж
статті, не має для суду наперед встановленого значення.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем, у
якості підтвердження укладання договору позики між ним та ТОВ
„ФОРОС", надана розписка від 28 січня 1995 року, яка, як встановлено судом, не могла бути
складена директором ТОВ „ФОРОС" ОСОБА_2 28.01.1995 року, суд вважає, що вона не може бути належним доказом укладання договору позики, а тому вимоги позивача, як не обгрунтовані
належними доказами, не можуть бути задоволені.

Відповідно до викладеного, ст.59, 60, 1046, 1047,
1048 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 254-255 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити повністю .

Після набрання чинності рішення
зняти арешт з магазину, кафе-бару, пекарні та офісного приміщення, розташованих по проспекту Б.Хмельницького, 14 у м.Мелітополі;

магазину, розташованого по
вул.Седовцев 130 у м.Мелитополі; пекарні та складу, розташованих по вул.23 Жовтня у м.Мелітополі; кіосків, розташованих по вул.
Кірова, Дзержинського, Свердлова та по
проспекту 50 річчя Перемоги біля ринків;
автомобілів ГАЗ-275 державний номер АР 4742 АА; UOLKSWAGEN PASSAT державний номер 12525 HP, FORD TRANZIT державний номер 4201 ЗПТ, накладений ухвалою від 06 квітня 2005 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення Мелітопольського міськрайонного суду може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Рішення проголошене о 09 годині 29.01.2007 року.