Справа № 22 -ц- 886/2007 рік.           Головуючий 1
інстанції: Загоруйко З.Г.
Категорія : відшкодування шкоди.                             Доповідач : Кокоша В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 лютого 2007
року. Судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді  - Макарова Г.О., суддів - Кокоші В.В., Хорошевського О.М., при секретарі -
Уманської М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення Харківського районного суду Харківської області від 14
грудня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та витребування майна із чужого незаконного
володіння,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2004 року ОСОБА_1. звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування свої вимог зазначала, що у січні 2002
року вона взяла в борг у ОСОБА_3. 1 000 доларів США, що становить по курсу НБ України 5
300 грн., які передала своєму чоловіку
ОСОБА_2. для оформлення документів
на виїзд їх родини на постійне місце проживання до Німеччини.

В подальшому відносини між нею та чоловіком зіпсувалися і
рішенням Київського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_2року їх шлюб було розірвано.

Після розлучення ОСОБА_2. відмовився повернути їй гроші
надані нею для оформлення виїзних документів, чим спричинив їй матеріальні збитки.

Крім того, 24 і
28 червня
2004 року
ОСОБА_2. перебуваючи за місцем її проживання
у м. Харкові, навмисно пошкодив електропровід дзвінка вхідних дверей квартири та відрізав телевізійний кабель, чим спричинив їй
матеріальні збитки у розмірі 45 грн.

Неправомірні дії ОСОБА_2. та не бажання виїхати з нею до Німеччини, спровокували у неї хворобу у зв'язку з
чим, вона із червня до листопада 2004
року перебувала на амбулаторному та
стаціонарному лікування в медичному закладі і
несла витрати на придбання ліків у розмірі 300 грн.

Вказані дії ОСОБА_2., спричинили їй моральні страждання,
оскільки вони викликали у неї стрес, загострення хвороби, втрати покою та
порочили її честь і жіночу гідність.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути на
її користь матеріальну шкоду у розмірі 5
645 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000
грн.

Відповідач ОСОБА_2. позов не визнав, посилаючись на те,
що своїми діями він позивачці матеріальної та моральної шкоди не завдавав.

У серпні 2005 року ОСОБА_2. звернувся до суду із зустрічним вказаним позовом до ОСОБА_1.

В обґрунтування зустрічного позову зазначав, що у лютому 2001
року ОСОБА_1. взяла у нього в борг 250
доларів США,
що по курсу НБ України становить 1 357 грн. 50 коп., які зобов'язалася повернути до кінця року.

Проте грошовий борг не повернула мотивуючи тим, що після
реєстрації між ними ІНФОРМАЦІЯ_1року шлюбу, втратила отримані від нього гроші на потреби сім'ї.

Осінню 2001 року він витратив на оформлення документів для виїзду їх сім'ї на постійне проживання за кордон 602
грн. 24 коп., однак після розірвання їх шлюбу ОСОБА_1. відмовилася повернути йому половину грошових витрат у розмірі 301 грн. 12 коп.

Літом 2002 року ОСОБА_1. перебуваючи за місцем його проживання, викрала із його квартири золоту обручку та кулон,
чим спричинила матеріальну шкоду у розмірі 1000 грн.

В червні - серпні 2002 року ОСОБА_1. взяла у нього в борг 675 доларів США, що становить по курсу НБ України 3
597 грн. 75 коп. для протезування зубів, проте повернути йому борг відмовилася.

Крім того, 24 липня 2004 року ОСОБА_1. подала письмову заяву до Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, в якій безпідставно звинуватила його у заволодінні
шахрайським шляхом в січні 2002 року належними
їй 1000
доларів США.

Вказані дії ОСОБА_1., спричинили йому моральні
страждання, оскільки вони порочать та ображають
його честь і гідність.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд стягнути на
його користь матеріальну шкоду у розмірі 5
256 грн., судові витрати у розмірі 102
грн. 56 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Зобов'язати ОСОБА_1. повернути викрадені у нього золоті обручку та кулон, а в разі неможливості повернення,
стягнути їх вартість у розмірі 1 000 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області
від 14 грудня
2006 року
у задоволенні основного позову ОСОБА_1. та зустрічного позову ОСОБА_2. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні її позову до ОСОБА_2. про
стягнення матеріальної та моральної шкоди та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позов.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2., посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального і процесуального
права, просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з ОСОБА_1. на
його користь матеріальну шкоду у розмірі 301 грн. 12
коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Судова колегія, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1. задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_2. підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні основного та зустрічного
позовів , суд
першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1.
та ОСОБА_2. не надали суду доказів
того, що вони спричинили один одному матеріальну та моральну шкоду.

Такий висновок суду є обгрунтованим
та відповідає обставинам справи.

Матеріали справи свідчать про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_2. та ОСОБА_1. зареєстрували шлюб в органа РАГС.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_2року їх шлюб
розірвано, оскільки з січня 2002 року подружжя припинило шлюбні стосунки та перестало мешкати однією сім'єю (а. с. 21).

Згідно з ч.1 ст. 440 ЦК України в редакції 1963 року та ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1. відповідач зазначав, що
в січні 2002 року
він не отримував від позивачки 1 000 доларів США на оформлення документів
для виїзду за кордон та у червні 2004 року не пошкоджував електричного проводу дзвінка дверей квартири ОСОБА_1. і
проводу телевізійної антени.

В той же час, ОСОБА_1. не надано суду доказів того, що в
січні 2002 року
її чоловік   ОСОБА_2. шахрайським шляхом
отримав від неї 1000

доларів США
на оформлення документів для виїзду
їх сім'ї за кордон, а в червні
2004 року
навмисно пошкодив електричний провід дзвінка дверей її квартири та відрізав телевізійний кабель.

Надані ОСОБА_1. суду першої інстанції довідки Київського
РВ ХМУ УМВС України в Харківській
області від 14 червня
2005 року
та майстра ОСОБА_4., не свідчать про те, що пошкодження електричного проводу дзвінка квартири та телевізійного кабелю
сталося з вини ОСОБА_2.

Відсутні в матеріалах справи докази того, що неправомірні
дії ОСОБА_2. призвели до загострення хвороби
ОСОБА_1., перебування її у 2004 році на лікуванні в
медичному закладі та понесення витрат на придбання ліків у розмірі 300 грн.

Не надані таки докази ОСОБА_1. і в
суді апеляційної інстанції.

Заперечуючи проти зустрічного позову ОСОБА_2. відповідачка вказала, що у лютому 2001
року і влітку 2002
року вона не отримувала від ОСОБА_2. в борг грошових коштів та доларів США.

Окрім того, вона не викрадала з квартири ОСОБА_2. золоті
обручку та кулон, а оформлення документів для
виїзду їх сім'ї за кордон проводилося позивачем за її
власні кошти.

Відповідно до ст. 375 ЦК України в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, договір
позики на суму понад п'ятдесят карбованців повинен
бути укладений у письмовій формі.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_2. не надав суду
письмових доказів про те, що у лютому 2001
року та влітку 2002
року він надавав у борг ОСОБА_1. 250
та 675 доларів США, а остання отримувала їх і брала на себе обов'язок повернути борг.

Не надав ОСОБА_2. доказів і про те, що ОСОБА_1.
викрала з його житла золоті обручку і кулон, а факт здійснення нею кримінального злочину
встановлено правоохоронними органами.

За відсутності вказаних доказів, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_2. про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Не підлягали задоволенню вимоги ОСОБА_2. і про відшкодування
витрат на оформлення документів у
сумі 301 грн.
12 коп.,
витрачених ним у кінці 2001 року,
оскільки на той час сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та мали спільний бюджет.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

ОСОБА_1.
не довела у суді першої інстанції,
що ОСОБА_2. вчинив відносно неї будь - які неправомірні дії та завдав їй ними моральної
шкоди.

ОСОБА_2. також не довів у суді першої інстанції, що ОСОБА_1.
вчинила відносно нього неправомірні
дії та завдала йому ними моральну шкоду.

Звернення ОСОБА_1. з заявами до відділу внутрішніх справ відносно поведінки відповідача, не свідчить про
те, що ОСОБА_2. було спричинено моральну шкоду.

Вирішуючи спір між сторонами, суд правильно встановив обставини справи та дав належну оцінку зібраним доказам,
однак помилково керувався при
вирішенні спору ст. ст. 376, 1217, 1233, 1269, 1270 ЦК України, оскільки вказаний спір підлягав вирішенню судом у відповідності зі
ст. ст. 374, 440, 440-1, 469 ЦК України в редакції 1963 року та ст.ст. 387, 1046, 1166,1167 ЦК
України.

У зв'язку з цим, судова колегія змінює рішення суду першої інстанції та виключає із нього посилання суду на ст.ст. 376,
1217, 1233, 1269, 1270 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п. 4.ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити
частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2006
року змінити.

Виключити із вказаного рішення суду посилання на ст.ст. 376,
1217, 1233, 1269, 1270 ЦК України та вважати вирішеним спір між сторонами по справі з застосуванням ст. ст. 374,
440, 440-1, 469 ЦК України в
редакції 1963 року та ст.ст. 387, 1046, 1166,1167
ЦК України.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили
з моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.