У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня  2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор¢євої Л.І.,

суддів:

Барсукової В.М., Балюка М.І.,

Берднік І.С., Косенка В.Й.,-

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом Благодійного фонду сприяння та
популяризації Донбасу “Золотий Скіф” до ОСОБА_1, Державного
департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України,
Міністерства освіти і науки України про визнання недійсним свідоцтва на знак
для товарів і послуг за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від
24 лютого 2004 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 червня
2004 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні
2003 року Благодійний фонд сприяння та популяризації Донбасу «Золотий Скіф»
(далі - БФ «Золотий Скіф») звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1, Державного департаменту інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України, Міністерства освіти і науки України (далі
- МОН України) про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1на  знак
для  товарів  і
послуг   «Золотий Скіф»,   виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року Державним департаментом інтелектуальної власності
Міністерства освіти і науки України на ім¢я ОСОБА_1 для товарів 21, 25,
30, 33, 35 та 41 класів МКТП, та про зобов¢язання Державного департаменту інтелектуальної власності
внести відповідні зміни в Державний реєстр знаків для товарів і послуг.

Позивач зазначав, що був зареєстрований
Донецьким обласним управлінням юстиції ІНФОРМАЦІЯ_2року. Відмітною ознакою Фонду, яка має велику розрізняльну
здатність і знайома практично кожному донеччанину, є емблема зі словесним
позначенням «Золотий скіф».

Посилаючись на те, що позначення
«Золотий скіф», зареєстроване як знак для товарів і послуг на ім???¢я ОСОБА_1, є тотожним з
фірмовим найменуванням,  що відоме в
Україні і належить БФ «Золотий Скіф», який одержав право на нього з моменту
державної реєстрації, тобто до дати подання заявки про реєстрацію знаку ОСОБА_1., охороняється без обов¢язкового подання заявки чи реєстрації відповідно до ст. 8
Паризької конвенції про охорону промислової власності 1883 року, та є оманливим
відносно БФ «Золотий скіф», у зв¢язку з чим не відповідає умовам надання правової охорони,
позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Ворошиловського районного суду
м. Донецька від 24 лютого 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 18 червня 2004
року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,
просить скасувати постановлені у справі судові рішення, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2року
Донецьким обласним управлінням юстиції було зареєстровано Статут БФ “Золотий
скіф” та видано свідоцтво про державну реєстрацію БФ “Золотий скіф”.

30 липня 1999 року ОСОБА_1. отримав свідоцтво про
державну реєстрацію його прав як автора на „Зображення логотипа Благодійного
фонду сприяння розвитку та популяризації Донбаса „Золотий скіф”.

15 жовтня 2002 року Державним департаментом
інтелектуальної власності МОН України на ім¢я ОСОБА_1  видано свідоцтвоНОМЕР_1 на знак для товарів і
послуг “Золотий скіф”, який є основною складовою частиною фірмового
найменування підприємства.

Задовольняючи позовні вимоги БФ “Золотий Скіф”, суд
першої інстанції керувався п. 3 ст. 6, ст. 19 Закону України “Про охорону прав
на знаки для товарів і послуг” та виходив із того, що зареєстрований знак не
відповідає умовам надання правової охорони, оскільки  порушує право позивача на пріоритетне
використання фірмового найменування “Золотий скіф”, оскільки на момент подачі -
20 червня 2000 року - ОСОБА_1. заявки на реєстрацію знаку на товари і послуги
позивач з дати державної реєстрації правомірно,
відповідно до ст. ст. 12, 17, 18 Закону України “Про благодійництво та
благодійні організації”, володів власним найменуванням, яке було затверджене на
зборах засновників, відображене в статуті та відоме в Україні широкому колу
осіб, а спірний знак для товарів і послуг співпадає з фірмовим найменуванням
позивача та вводить в оману споживачів щодо причетності останього до
виготовлення товарів з таким знаком.

Такий висновок суду ґрунтується  на матеріалах справи та вимогах закону.

Свідоцтво України на знак для  товарів і послуг, відповідно до п. “а” ч. 1
ст. 19 указаного Закону, може бути визнано недійсним у разі невідповідності
зареєстрованого знака умовам надання правової охорони.

Згідно п. 3 ст. 6 Закону України “Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг”, не можуть бути зареєстровані як знаки позначення,
які є тотожними  або схожими настільки,
що їх можна сплутати з фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать
іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо
таких же або споріднених з ними товарів і послуг.

Згідно зі ст. 8 Паризької конвенції про
охорону промислової власності, фірмове найменування охороняється в усіх країнах
Союзу без обов¢язкового подання заявки чи реєстрації і незалежно від того, чи є воно
частиною товарного знака.

Оскільки БФ з фірмовим найменуванням
“Золотий скіф” був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2року до подачі ОСОБА_1. заявки на
отримання свідоцтва на знак для товарів і послуг “Золотий скіф”, то суд дійшов
правильного висновку про  те, що
зареєстрований знак не відповідає умовам надання правової охорони,
оскільки  порушує право позивача на
пріоритетне використання фірмового найменування “Золотий скіф”, і  задовольнив позов.

Ураховуючи наведене, постановлені у справі судові рішення
є законними та обгрунтованими, підстав для їх скасування немає.

Керуючись ст.ст. 336, 337, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 24
лютого 2004 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 червня
2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :                                           Л.І.
Григор¢єва

Судді :                                                       В.М.
Барсукова

М.І.
Балюк

І.С.
Берднік

В.Й.
Косенко