РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

13 червня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути  Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в                 м. Добропіллі Донецької
області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в                 м. Добропіллі Донецької
області на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 9
листопада 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 грудня
2006 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2006 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі Донецької
області (далі - ВВД ФСС) про відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що з 1979 р. по 2006 р. він працював підземним гірничим майстром
на шахті “Добропільська” ДП “Добропіллявугілля”. Під час роботи у тяжких та
шкідливих умовах праці отримав професійне захворювання. Висновком МСЕК від
29.05.2006 р. йому встановлено 50 % втрати професійної працездатності безстроково
та визнано інвалідом ІІІ групи.

Посилаючись на те, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я йому спричинено й
моральні страждання, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь
70000 грн.  моральної шкоди.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від
9.11.2006 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області
від 25.12.2006 р., позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_1 15000 грн. моральної шкоди, а в решті позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та
ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до  вимог ст. 214 цього
Кодексу - під час ухвалення рішення суд, зокрема,  вирішує питання яка саме правова норма
підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що внаслідок виробничої травми
позивачу заподіяні моральні страждання та завдана моральна шкода, обов'язок по
відшкодуванню якої має бути покладено на відповідача з підстав ст.ст. 21, 28 та
34  Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
(далі - Закону).

Однак з таким висновком судів погодитися не можна.

Відповідно до положень Закону  право
на отримання потерпілим страхових виплат внаслідок професійного захворювання
настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.
Судами встановлено, що позивачу стійку втрату професійної працездатності
встановлено вперше висновком МСЕК від 29.05.2006 р.

Згідно п. 27 ст. 77 Закону України “Про Державний бюджет України на            2006 рік” дію абзацу четвертого
статті 1, підпункту “е” пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої
статті 28 та частини третьої статті 34 Закону в частині відшкодування моральної
шкоди застрахованим і членам їх сімей зупинено на             2006 рік.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору
помилково застосовано норми Закону, що не підлягали застосуванню.

Враховуючи, що підставою для нарахування ОСОБА_1 страхових виплат став
висновок МСЕК від 29.05.2006 р., а дію норм Закону, на підставі яких
здійснюється відшкодування моральної шкоди застрахованим особам, на 2006 рік
було зупинено, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення
позову відсутні.

Оскільки фактичні
обставини справи встановлені судами вірно, але неправильно застосовані норми
матеріального закону, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до ст. 341
ЦПК України ухвалені судові рішення скасувати й постановити нове рішення про
відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и  р і ш и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Добропіллі Донецької області задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 9
листопада 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 грудня
2006 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від  нещасних
випадків  на  виробництві
та  професійних  захворювань України в                    м. Добропіллі Донецької
області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І.  Охрімчук

Ю.Л. Сенін