У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 січня 2007 року                                                                   м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:                                Лященко Н.П.,           Прокопчука Ю.В. .,

Панталієнка П.В.,    Пшонки
М.П.

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом прокурора Автономної Республіки Крим в
інтересах держави до ОСОБА_1 про стягнення суми,

в с т а н о в и л а:

У січні 2003 року прокурор
Автономної Республіки Крим ( далі - АРК) пред'явив у суді позов в інтересах
держави до ОСОБА_1 про стягнення суми.

Зазначав, що відповідача за
рекомендацією Прокуратури АРК від 7 липня 1997 року відповідно до договору про
цільову підготовку спеціалістів з вищою юридичною освітою для органів
прокуратури було направлено на навчання в Національну юридичну академію України
ім. Ярослава Мудрого.

За умовами укладеного договору ОСОБА_1.
після закінчення навчання повинен був відпрацювати не менше трьох років у
Прокуратурі АРК або в разі відмови відшкодувати в державний бюджет вартість
навчання.

У2002 році, після закінчення
навчання, наказом прокурора АРК відповідача було прийнято на роботу в
прокуратуру  м. Армянська на посаду
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте, попрацювавши шість місяців,
ОСОБА_1 звільнився з роботи за власним бажанням.

Із зазначених підстав прокурор
просив задовольнити позов - стягнути з відповідача 55 000 грн. у доход держави.

Рішенням Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 19 лютого 2003 року позов прокурора задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 26 травня 2004 року рішення районного суду скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

У касаційній скарзі прокурор АРК
просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, і направити справу на новий апеляційний розгляд.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення районного суду,
апеляційний суд виходив із того, що судом першої інстанції допущено порушення
норм матеріального та процесуального права, що перешкоджає суду апеляційної
інстанції дослідити нові докази й обставини, які не були предметом дослідження
суду, а тому справа підлягає направленню на новий розгляд.

З таким висновком апеляційного суду погодитися не можна, оскільки він
ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права.

Підстави для скасування рішення суду в апеляційному порядку та передачі
справи на новий розгляд були визначені ст. 307 ЦПК України (1963 року), який
діяв на час розгляду справи, проте таких підстав  в ухвалі апеляційного суду не наведено.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України (1963 року) неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, визначено
як підставу для скасування рішення і ухвалення нового рішення судом апеляційної
інстанції.

За таких обставин  колегія суддів
вважає, що апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених законом,
тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний
розгляд.

Керуючись ст. 338 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора Автономної Республіки
Крим  задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 травня 2004 року
скасувати.

Справу направити на новий розгляд у суд апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В.Патрюк

Судді:

Н.П.Лященко

П.В.Панталієнко   Ю.В.Прокопчук  М.П.Пшонка