Справа № 22ц-320                                                             Головуючий
в 1 інстанції: Фастовець В.М.
Категорія-   Доповідач -Коротенко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 січня 2007 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Луганської області у
складі:

Головуючого - судді    Коротенко Є.В.

суддів:
Карайван Т.Д., Дмитрієвої Л.Д. при секретарі - Kaгадій
І.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у М.Луганську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства „Лисичанський склозавод „Пролетарій" про
визнання дій неправомірними, стягнення заробітної плати і матеріальної шкоди,
встановлення розміру заробітної плати для нарахування пенсії,-

встановила:

В ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом, в якому посилався на те, що він є інвалідом
3 групи по захворюванню, пов'язаному з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС. В період з ІНФОРМАЦІЯ_3 р. по ІНФОРМАЦІЯ_4 р.
він зі склозаводу „Пролетарій" м.Лисичанська, на якому працював, був
направлений на ліквідацію наслідків аварії на
ЧАЕС. Однак, при нарахуванні зарплати за цей період відповідачем не було враховано ряд пільг, наданих законодавцем ліквідаторам.
Він неодноразово звертався до відповідача з проханням зробити
йому перерахунок нарахованої заробітної плати за вказаний період, але йому в цьому було відмовлено. Тільки рішенням Лисичанського
міського суду від ІНФОРМАЦІЯ_5р. відповідач був
зобов'язаний зробити йому перерахунок. Це, на думку позивача, призвело також до недоодержання ним пенсії, бо якби заробіток
йому відразу був нарахований вірно, то він отримував би і другий, більший
розмір пенсії. Тому він просив визнати неправомірними дії
відповідача по наданню в органи соціального захисту та пенсійні органи недостовірних та несвоєчасно оформлених документів про
заробітну плату, стягнути з відповідача на його
користь недоплачу заробітну плату за час роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 863 крб. 54 коп., а також
матеріальну шкоду, пов'язану з несвоєчасною подачею
достовірних пенсійних документів і недоотриманням пенсії по інвалідності як ліквідатора аварії на ЧАЕС, з ІНФОРМАЦІЯ_7 року
по 30 ІНФОРМАЦІЯ_6 року у розмірі 144617 грн. 44 коп. та встановити розмір
заробітку для обрахування позивачу пенсії у сумі 1656 крб. 62 коп.

Рішенням Лисичанського міського суду
від ІНФОРМАЦІЯ_1р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства „Лисичанський склозавод
„Пролетарій" про визнання дій неправомірними, стягнення матеріальної шкоди, встановлення розміру заробітної плати
для нарахування пенсії було

відмовлено за безпідставністю, а у задоволенні позовних
вимог про стягнення заробітної плати було відмовлено у зв'язку з
пропуском строку давності звернення до суду.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати і постановити по
справі нове рішення про задоволення його позовних вимог. При
цьому він в скарзі посилається на те, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Ці порушення полягають у тому, що суд не застосував норми права, які підлягають
застосуванню до даних відносин і допустив
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та обґрунтованість
рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст.10 ЦПК України, обставини цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При
дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин
справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків
органів влади, експертиз або окремих осіб.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Крім того, згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом першої інстанції під час розгляду
цієї справи були створені такі умови. Судом
були досліджені і оцінені в їх сукупності всі докази, надані сторонами. Встановивши дійсні обставини по справі і
виходячи з наданих сторонами доказів, суд першої інстанції
правильно дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства „Лисичанський склозавод „Пролетарій" про
визнання дій неправомірними, стягнення матеріальної шкоди,
встановлення розміру заробітної плати для нарахування пенсії за
безпідставністю (необґрунтованістю).

Постановляючи рішення в цій частині, суд першої інстанції правильно виходив
з того, що провини відповідача у видачі
недостовірної довідки не встановлено. Ці висновки суду відповідають
матеріалам справи.

Як убачається із матеріалів справи, позивач дійсно, працюючи у відповідача,
був призваний на збори для участі в ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, де перебував з ІНФОРМАЦІЯ_3р.
по ІНФОРМАЦІЯ_4р. Але у виданій відповідачем довідці про його заробітну плату
за цей період не були враховані нормативні документи
про пільги ліквідаторам, тому Лисичанський міський суд рішенням
від ІНФОРМАЦІЯ_5р. зобов'язав відповідача зробити перерахунок заробітної плати позивача за цей період та видати нову довідку
для надання її в Пенсійний фонд для перерахунку
пенсії по інвалідності. В зв'язку з цією довідкою була також
перерахована вже призначена позивачеві пенсія.

При цьому, достатньої кількості
доказів того, що відповідач навмисне не підготував і не передав необхідних документів в Пенсійний Фонд України для перерахунку
пенсії позивачеві, суду надано не було.

Також суд першої
інстанції правильно виходив із того, що на час розгляду справи судом спору
стосовно розміру заробітної плати, з якого позивачу повинна обраховуватись
пенсія, фактично не було, проти чого не заперечує і апелянт.

Разом із тим, на
думку судової колегії, суд першої інстанції неправильно відмовив у задоволенні
позовних вимог про стягнення заробітної плати саме у зв'язку з пропуском строку
давності звернення до суду.

Так, відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП
України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без
обмеження будь-яким строком.

Вказана редакція
встановлена Законом України „Про внесення змін до Кодексу законів про працю
України" N 2620-Ш від 11 липня 2001 року, тобто до подання ОСОБА_1 позову до ЗAT „Лисичанський склозавод
„Пролетарій" про стягнення заробітної плати.

В той же час,
відповідно до чинного на час роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС законодавства, кошти на оплату праці в зоні особливого контролю по
підвищених до 100% тарифних ставках, в кратних розмірах у зонах небезпеки, на
виплату одноразової винагороди за отримання максимально допустимої дози
радіації та одноразової допомоги за виконання особливо важливих і відповідальних
робіт, на виплату премії у розмірі до 400 крб., тощо виділялися Мінфіном СРСР і
Держпланом СРСР із союзного бюджету. Україна не є правонаступником СРСР і тому
донараховані суми за роботу в зоні відчуження виплаті із Державного бюджету
України не підлягають. Не підлягають вони виплаті також і за рахунок коштів
підприємств України, бо за працівниками зберігалась заробітна плата на
підприємстві за час виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС і ця заробітна
плата виплачувалася за рахунок коштів підприємств, а всі інші підвищені виплати
провадилися за рахунок коштів бюджету СРСР, на що установам Держбанку СРСР та
Будбанку СРСР було дозволено видавати кошти підприємствам у розмірах, що
перевищували планові розміри фондів, якщо це було викликано підвищеною оплатою
праці на зазначених роботах.

Крім того,
згідно листа Міністерства праці України від 09.06.1995 p., перераховані
суми заробітної плати працівникам, які виконували в зоні відчуження роботи по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не підлягають ні індексації, ні виплаті.

Також із
матеріалів справи убачається, що первісно відповідачем була видана довідка про
вже раніше нараховані йому суми заробітку за час виконання ним робіт по
ліквідації аварії на ЧАЕС. Ці суми були нараховані після повернення позивача з
зони відчуження і на той час дійсно відповідали вимогам опублікованих і
доведених належним чином до відома громадян
і підприємств законодавчих актів. Гриф "секретно" з нормативних
актів, якими регулювався порядок виплати заробітної плати ліквідаторам був
знятий Радою Міністрів СРСР тільки в 1989 р., про що було повідомлено листом Держкомпраці УРСР від
13.06.1989 р.

За таких
обставин суд першої інстанції невірно дійшов висновку про те, що позовні вимоги
про стягнення заробітної плати не підлягають задоволенню саме у зв'язку з
пропуском строку давності звернення до суду. На думку судової колегії вказані
позовні вимоги не підлягають задоволенню за необґрунтованістю.

Згідно з п.З ч.1
ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням
положень п.З ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне
рішення Лисичанського міського суду Луганської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
закритого акціонерного товариства „Лисичанський склозавод „Пролетарій" про
визнання дій неправомірними, стягнення заробітної плати і матеріальної шкоди,
встановлення розміру заробітної плати для нарахування пенсії змінити,
скасувавши його в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до

закритого акціонерного товариства „Лисичанський склозавод
„Пролетарій" про стягнення заробітної плати у зв'язку з пропуском строку
давності звернення до суду. Постановити в цій частині нове
рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства „Лисичанський склозавод „Пролетарій"
про стягнення заробітної плати відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 303,307, 311,314,315 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області
від ІНФОРМАЦІЯ_1 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства „Лисичанський склозавод „Пролетарій" про визнання дій
неправомірними, стягнення заробітної плати і матеріальної шкоди, встановлення розміру заробітної плати для нарахування
пенсії задовольнити частково.

Рішення
Лисичанського міського суду Луганської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року по, цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства „Лисичансбкий склозавод „Пролетарій" про визнання дій
неправомірними, стягнення заробітної плати і
матеріальної шкоди, встановлення розміру заробітної плати для нарахування
пенсії змінити.

Скасувати рішення в частині відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства „Лисичанський склозавод „Пролетарій"
про стягнення заробітної плати у зв'язку з пропуском строку давності звернення до суду. Постановити в цій частині нове
рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства „Лисичанський склозавод „Пролетарій" про стягнення
заробітної плати відмовити за необґрунтованістю.

В іншій частині рішення Лисичанського міського суду Луганської області від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її оголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції: Верховного Суду України.