Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 березня 2007 року                                                                               м.
Київ

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.

суддів:

Костенка А.В.,             Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,              Тітова Ю.Г.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом акціонерної страхової компанії ( далі -
АСК) “Вексель” до ОСОБА_1, Національної акціонерної страхової компанії (далі -
НАСК) “Оранта” про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а:

У
червні 2005 року позивач звернувся до ОСОБА_1. з указаним позовом, мотивуючи
тим, що між ним та ОСОБА_2. був укладений договір добровільного страхування
транспортного засобу, що підтверджується страховим полісом № НОМЕР_1. В
результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13 січня 2005 року
автомобіль ОСОБА_2. отримав механічні пошкодження, у зв'язку із чим їй було
виплачено страхове відшкодування у розмірі 10817грн. 99 коп.

Оскільки дорожньо-транспортна пригода
сталась з вини відповідача, який допустив порушення Правил дорожнього руху,
позивач в порядку регресу просив стягнути з нього вказану суму.

Під час розгляду справи було
встановлено, що між відповідачем та Солом'янським відділенням НАСК “Оранта” був
укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності
у зв'язку з чим НАСК “Оранта” була притягнута до участі у розгляді справи в
якості співвідповідача.

Рішенням Деснянського районного суду м.
Києва від 13 жовтня 2005 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
18 січня 2006 року рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове
рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь АСК
“Вексель” 4355 грн. 73 коп. страхового відшкодування.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. ставиться
питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та постановляючи нове рішення про часткове задоволення позовних
вимог, апеляційний суд виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася
з вини ОСОБА_1., а відтак, відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, тобто АСК “Вексель”, має право зворотної вимоги (регрес) до
винної особи.

Проте з такими висновками погодитися не
можна.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої
нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди
і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 22 Закону України “Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів” від 1 липня 2004 року
із змінами, внесеними згідно із Законом № 2902-ІV від 22 вересня 2005 року при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно ст. 9 Закону України “Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”
обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну
потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого.

Проте, вирішуючи спір та стягуючи з
ОСОБА_1. на користь позивача 4700 грн. апеляційний суд зазначені положення
закону не врахував, та встановивши, що між ОСОБА_1. та НАСК “Оранта” був
укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності
(а.с. 66), згідно якого страховик взяв на себе обов'язок по відшкодуванню
шкоди, заподіяної транспортним засобом страхувальника життю, здоров'ю та майну
третіх осіб, помилково поклав відповідальність на ОСОБА_1.

Тому рішення апеляційного суду не можна
вважати законним і обґрунтованим, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню.

Не може залишатися в силі й рішення
суду першої інстанції, оскільки воно ухвалене з порушенням норм матеріального
права.

За таких обставин, коли суд апеляційної
інстанції, правильно встановивши обставини справи не застосував закон, який
підлягав застосуванню, судова колегія вважає за необхідне скасувати ухвалені в
справі судові рішення й постановити нове про відшкодування шкоди за рахунок
страховика.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 13 жовтня 2005 року та рішення колегії суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2006 року скасувати.

Позов акціонерної страхової компанії “Вексель” до ОСОБА_1, Національної
акціонерної страхової компанії “Оранта” про стягнення страхового відшкодування
задовольнити частково.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії “Оранта” на користь
акціонерної страхової компанії “Вексель” страхове відшкодування у розмірі 4700
грн. У задоволенні позову до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                             М.В.
Патрюк

Судді:                                                                          А.В.
Костенко

М.П.
Пшонка

Ю.Г.
Тітов

Ю.В.
Прокопчук