АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року.                                                                                      м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:
головуючого - Левенця
Б.Б.

суддів               -
Кварталової А.М., Плавич Н.Д.

при секретарі -
Кодінцевої С.В.
за
участі   позивача   ОСОБА_3,
його   представника   ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа з боку відповідача
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

встановила:

У листопаді 2004 року позивач звернувся із позовом і
уточненнями до нього в обґрунтування якого зазначив, що 28 липня 2004 року з вини водія ОСОБА_5, який керував належним ОСОБА_4 автомобілем(автокран) МАЗ д/н НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої позивач зазнав стресового стану і незручностей, пов'язаних з негативними наслідками від пригоди, а автомобіль
потребує ремонту. Заподіяну матеріальну шкоду
в сумі 5499,38 грн., 2500 грн. за спричинену моральну шкоду, судові витрати і
витрати на правову допомогу, позивач просив стягнути із
відповідача(а.с. 6-21,109).

Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечуючи вини ОСОБА_5 у завданні шкоди попросив суму матеріальної шкоди зменшити
до 2
000 грн., у відшкодуванні
моральної шкоди - відмовити.(а.с. 22, 44, 90-91).
Третя особа ОСОБА_5 подав заяву в
якій попросив розглядати справу без його участі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2006 року позовні вимоги задоволені частково, стягнуто із відповідача: на користь позивача 5499 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. грошової компенсації за спричинену моральну шкоду, 500 грн. витрат на правову допомогу, 63,49 грн. державного мита і 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на
рахунок судової адміністрації(а.с. 122-124)

Відповідач звернувся із апеляційною скаргою, на обґрунтування якої
зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що належний позивачу
автомобіль на час розгляду справи судом відремонтовано, тому
суд мав виходити з фактичних витрат позивача на його відновлення, відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим (а.с. 128-130).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав скаргу, яку попросив
задовольнити, позивач і його представник
заперечували проти скарги. Відповідач і третя

Справа №22ц-957/07                                                                                                  Категорія ЦП:23

Головуючий у першій інстанції Гусев
О.Г. Доповідач Левенець Б.Б.

2

особа були повідомлені належним чином про що у справі є докази(а.с. 145-148) до

суду не прибули про причини неявки
не повідомили. Згідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, пояснення прибувших
учасників апеляційного розгляду, обговоривши доводи скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 1166, 1167, 1172 ЦК
України(2003р), за яким повинні регулюватись спірні відносини, у
разі заподіяння шкоди, власник має право заявити вимоги про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, а юридична або
фізична особа відшкодовує шкоду, завдану
їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових)
обов'язків.

Згідно до роз'яснень, що містяться в п. З, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
31.03.95р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні права власності (в тому
числі інтелектуальної), інших цивільних прав, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через неможливість
продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних
наслідків. За моральну шкоду, заподіяну працівником під час
виконання трудових обов'язків, відповідальність несе особа з якою цей працівник
перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку
регресу.

Винність ОСОБА_5 в тому, що він 28 липня 2004 року біля 09.30 годин керуючи належним ОСОБА_4 автомобілем МАЗ(автокран), д/н НОМЕР_1, і рухаючись по вул.. 25 Чапаївської дивізії в м. Одесі, порушив вимоги п. 10.3 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.01р. № 1306,
здійснюючи перестроювання з лівого у правий ряд
не дав дорогу автомобілю марки „Nissan Sunny" д/н НОМЕР_2 під керуванням позивача, що
рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку ОСОБА_5 мав намір перестроїтися, і здійснив зіткнення із автомобілем
позивача, підтверджується наявними в
матеріалах справи і адміністративного провадження протоколом, схемою пригоди і
постановою суду про визнання ОСОБА_5 винним у скоєнні адміністративного правопорушення що призвело до зіткнення
транспортних засобів і сторонами, третьою особою
не оспорювались (мат. адмін провадження № 3-22813/04, мат.
цив. спр. а.с. 64-65).

Представник відповідача в судовому засіданні не оспорював факт належності відповідачу автомобіля МАЗ(автокран) і виконання ОСОБА_5
трудових обов'язків водія за укладеним від 16.06.04р. трудовим договором,
укладення останнього між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у встановленому порядку,
підтверджується доказами по справі(а.с. 105-108)

Із матеріалів справи видно, що позивач є власником автомобіля „Nissan Sunny" д/н НОМЕР_2. За висновком судового експерта-товарознавця автомобілю позивача завдано матеріальної шкоди на суму 5499 грн., по квитанції позивач витратив на правову допомогу 500 грн. і 66,50 грн. судових витрат(а.с. 4, 5, 69-75, 113) Відповідач в добровільному
порядку не відшкодував заподіяної шкоди, позивач відмовився від послуг
відповідача по ремонту його автомобіля, та частково відремонтував його.

Судом встановлено, що внаслідок
пригоди позивач пережив стресовий стан, пошкодження
автомобіля позбавляло його можливості користуватись ним для вирішення потреб у пересуванні протягом певного" часу. Зазначене призвело до моральних переживань позивача, пов'язаних з пригодою, необхідність
звернення до відповідача і суду за захистом порушених прав
примушувала позивача порушити звичайний порядок організації
свого життя та докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав і

3

відновлення  попереднього  стану,
тому колегія      суддів      вбачає      наявність

причинного зв'язку між винними
діями ОСОБА_5 і наслідками, про які зазначав позивач. Розмір відшкодування моральної шкоди визначений судом першої інстанції з
урахуванням і виходячи із засад розумності, виваженості і
справедливості.

Автомобіль позивача до часу розгляду справи судом не відновлений, такі пояснення позивача підтверджуються фототаблицею до
висновку судового експерта товарознавцях» 1523 (а.с. 75)

Тому, колегія суддів вважає доведеними вимоги позивача в частині визначеної
судом першої інстанції суми відшкодування
заподіяної матеріальної і моральної шкоди.

Оскільки за матеріалами справи встановлено, що матеріальну і моральну шкоду
позивачу заподіяно джерелом підвищеної небезпеки,
належним фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 і з вини водія
ОСОБА_5, який при цьому виконував трудові обов'язки відповідно до трудових відносин із володільцем даного джерела,
тому відповідальність за цю шкоду на підставі ст. 1172 ЦК України має нести
відповідач ОСОБА_4. Таке рішення не позбавляє
відповідача права регресної вимоги до ОСОБА_5, що керував
транспортним засобом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винність водія ОСОБА_5 у скоєні вказаної
дорожньо-транспортної пригоди, і обов'язок ОСОБА_5 відшкодувати
позивачу заподіяну шкоду у визначених судом розмірах відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами в їх сукупності, тому є
обгрунтованим.

Колегія суддів обговорила питання про передачу пошкодженого майна особі відповідальній за шкоду, допитала судового експерта, який
зазначив про відсутність пошкодженого майна, що має певну
цінність, думку представника відповідача який заявив, що відповідач не бажає отримувати пошкоджені деталі(розбите скло з
гумкою і задні ліві двері автомобіля) і
зважаючи, що автомобіль у повному обсязі до часу постановления судового рішення не відновлений, не вирішує питання про
повернення позивачем пошкоджених деталей відповідачу, враховуючи, що обсяг
таких може бути збільшений після закінчення ремонту автомобіля позивача, що не
позбавляє відповідача звернутись до суду першої інстанції
з вимогами про постановления додаткового рішення в цій частині в
порядку ст. 220 ЦПК України.

Інші доводи скарги не спростовують цих висновків суду, тому мають бути відхилені.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно з
моменту проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.