overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 березня 2007
року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф., Сеніна Ю.Л., Шабуніна В.М..

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів дарування квартири недійсними та визнання
права власності на 1/3 частину квартири,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він
перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з
1967 року, набув право на частину квартири АДРЕСА_1, проте цю квартиру
вона подарувала своїй матері   ОСОБА_4, а
остання подарувала її їх сину ОСОБА_3

Рішенням Луцького міськрайонного
суду від 14 липня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Волинської області від 12 грудня 2006
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати ухвалу
апеляційного суду і постановити нове рішення, посилаючись на неправильну оцінку
судом наданих ним доказів та необгрунтованість висновків суду.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи  до судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 12 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України
:
Є.Ф.Левченко

Ю.Л.Сенін

В.М.Шабунін
Справа №2- 146/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

7 лютого 2007 року Заставнівський
районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді:  Угриновської Л.Я.

при секретарі:       Бежнар М.В.

з участю
сторін

позивачка
ОСОБА_1

представника
сільської ради   Пісецького Михайла
Юрійовича

відповідачки
ОСОБА_2

розглянувши при попередньому судовому засіданні в м. Заставна справу за
позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с.Кадубівці, ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на житловий будинок з
господарськими спорудами, розташований в АДРЕСА_1 в
порядку спадщини по закону після смерті брата ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

8  обґрунтування позову посилається на
те, що ОСОБА_3 її брат, котрий помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий
будинок в с Кадубівці
. Заповіту

брат не залишав. Спадкоємців першої черги немає.
Позивачка є спадкоємцем майна померлого другої черги.

Крім неї спадкоємцем є її сестра ОСОБА_2, відповідачка по справі, котра на
спадщину не

претендує. Позивачка бажає оформити своє спадкове право, проте не може
цього зробити, поскільки у

померлого не було правовстановлюючих документів на
будинок. Позивачка посилається на те, що фактично

прийняла спадщину і в судовому порядку бажає встановити право власності.

В судовому
засіданні позивачка підтримала позовні вимоги.

Представник
територіальної громади позов визнав повністю.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов визнала, не заперечує проти прийняття рішення при попередньому
розгляді справи.

Враховуючи,
що визнання позову не суперечить інтересам сторін, суд вважає, що його слід
прийняти і знаходить достатньо підстав для постановления рішення.

Встановлено,
що позивачка має право на визнання за нею права власності на спадкове майно
після смерті брата.

Керуючись ст.
ст. 328, 392, 1262, 1268 ЦК
України, ст. ст. 130,
174, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що
розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадщин по закону після смерті брата ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року .

Рішення
набирає законної сили після 10 днів з часу проголошення, якщо сторони не
подадуть заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга подається в Чернівецький апеляційний суду протягом 20 днів з часу
подання заяви про апеляційне оскарження через районний.

Суддя                 Л.Я.Угриновська
Справа № 2-497/07 рік
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі
головуючого судді -    Білецької A.M. при
секретарі - Черковій Н.М.
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,
ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. В позові посилається, що відповідач
матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з
відповідача аліменти на утримання
неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до дня
В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, просила позов задовільнити.
час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї
неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних
Судом
встановлено, що позивач та відповідач від спільного шлюбу мають неповнолітнього
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Із довідки за місцем проживання вбачається,
що неповнолітній син проживає з позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на її
утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх
неповнолітніх дітей.
викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає,
що з відповідача підлягає стягненню 1/4 частина з усіх видів доходів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.
також підлягає стягненню держмито у розмірі 51 гривні та 7,50 гривень витрат на
інформаційно - технічне забезпечення процесу.
викладеного, керуючись ст. ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 180 Сімейного
кодексу України, суд
Позовну заяву задовольнити.
ОСОБА_2, 1973 року народження, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, у розмірі 1/4 частини з
усіх видів доходів щомісячно до його повноліття, починаючи із 31 жовтня 2006
ОСОБА_2 держмито в розмірі 51 гривні на користь держави та 7,50 гривень витрат
на інформаційно - технічне забезпечення процесу.
Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
УХВАЛА
Справа №2-4/2007 p.

8 лютого 2007
року Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі

головуючого
судді Бабич О. І.

при секретарі             Чепур Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про стягнення  з ОСОБА_2
боргу за договором   позики   .

ОСОБА_1
у поданій до суду заяві  просить в
порядку  забезпечення позову накласти
арешт на майно та цінності відповідачки та інших осіб.

Заява
ОСОБА_1  підлягає поверненню заявникові
без розгляду, оскільки вона надана без додержання вимог, встановлених законом.

Відповідно
до ч. З ст. 151 ЦПК
України забезпечення позову
допускається  на будь-якій стадії
розгляду справи , якщо
невжиття заходів забезпечення позову може утрудняти   чи зробити неможливим  виконання. рішення суду.

Тому в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини , у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову який належить
застосувати з обґрунтуванням його необхідності інші відомості , необхідні для
забезпечення позову.

У поданій заяві до суду заявник не зазначив причин, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов, не обґрунтував необхідність забезпечення позову та
не вказав де знаходиться майно відповідачки, на яке він просить накласти арешт,
не вказує на яке саме майно необхідно накласти арешт.

Відсутність зазначених відомостей у заяві ОСОБА_1
позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення , що невжиття
заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду ,
а також робить неможливим виконання такої ухвали Крім того в справі
відсутній оригінал такої заяви та необхідна кількість доданих до неї копій.

У
відповідності до ч.8 ст. 153 ЦПК України суд
встановивши, що   заява про
забезпечення  позову подано без
додержання вимог ст. 151
цього кодексу ,повертає її заявникові.

Заявник не
позбавлений можливості, усунути
вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст.ст.
151 -153 ЦПК
України ,

УХВАЛИВ:

Повернути
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову заявникові без розгляду.

Копію ухвали
суду направити ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5 денний строк з
дня проголошення ухвали, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 10 днів
апеляційної скарги з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя: підпис

Суддя                                                             О.І.Бабич
Справа
№ 2-60/07
ЗАОЧНЕ   РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2007 року Конотопський міськрайонний суд
Сумської області в складі:
головуючого               Гетьман В.В.,
при секретарі              Лиховоз
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Конотоп
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 Вимоги
обґрунтовує тим, що сімейні відносини у них не склалися, часто виникають сварки
та суперечки, відповідачем допускалась подружня невірність. У вересні 2006 року
він був заарештований, на даний час утримується у Лук'янівському
слідчому ізоляторі м. Києва, втрачено почуття любові та поваги один до одного,
це призвело до того, що спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим.
Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, надав заяву згідно якої заперечує
позовним вимогам, оскільки, вважає, що шлюб можливо зберегти.
Суд, заслухавши
позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню за наступних підстав.
одружились 26.11.1991 року (а.с.6), від шлюбу мають неповнолітню дитину-доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ас.4).
Шлюб у сторін повторний. Спір про розподіл спільного
В судовому
засіданні встановлено, що сімейні відносини у сторін не склалися, між ними
відсутнє взаємопорозуміння. Строк наданий судом для примирення позитивних
результатів не приніс, тому, на думку суду подальше збереження шлюбу суперечило
б інтересам обох, а тому їх шлюб на підставі ст. 112 СК України і потрібно
розірвати, поклавши оплату державного мита при отриманні свідоцтва про
розлучення на відповідача, оскільки з позивачкою після розірвання шлюбу
залишається проживати неповнолітня дитина.
104, 105, 110-112, 160 СК України, ст. 10, 57-60, 224-228 ЦПК України,-
між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 26.11.1991
року у відділі ЗАГС Конотопського міськвиконкому Сумської області, актовий
ОСОБА_2 при отриманні свідоцтва про розлучення, на користь держави 20
(двадцять) грн., звільнивши від сплати такого ОСОБА_1.
може бути переглянуто Конотопським міськрайонним судом Сумської області за
письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти діб з дня отримання
Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження до Конотопського міськрайонного суду протягом 10 днів з
дня проголошення рішення, а апеляційна скарга - протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження або протягом 10 днів без попереднього подання
заяви.

Рішення виготовлене на комп'ютері, має силу оригіналу.
Справа № 22ц-106/07                                                          Головуючий у 1 інстанції Сеник Р.П.
Категорія - 44                                                                     Доповідач Осіпук В .В.
УХВАЛА

12 січня 2007 року                                                                                                                        м. Луцьк

Суддя апеляційного суду Волинської області Осіпук В.В., вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого
незаконного володіння та аналогічним позовом третьої особи на
стороні позивача, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3
до ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2006 року ОСОБА_1 звернувся до Володимир-Волинського міського
суду із зазначеним позовом.

ЗО червня 2006 року рішенням даного суду позов було задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1500 грн., вартість холодильника "Атлант", 500 грн. витрат за
правову допомогу та 51 грн. судового збору, а на
користь ОСОБА_3 вартість телевізора "Соні" в сумі 1500 грн. та 50 грн.
витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь
держави судовий збір в сумі 51 грн.

26 грудня 2006 року відповідач по справі ОСОБА_2 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження даного рішення
суду.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання про
поновлення строку апеляційного оскарження за заявою особи, яка подала заяву про апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, а
згідно ч.2 ст.296 цього Кодексу суд першої інстанції надсилає до апеляційного
суду справу разом із апеляційною скаргою.

Так як відповідач ОСОБА_2 не подав суду апеляційну скаргу в строки, передбачені ч.2 ст.294 ЦПК України, а суд першої
інстанції не виконав вимог ч.2 ст.296 ЦПК України, то є підстава для
повернення справи до місцевого суду для належного оформлення.

Керуючись ст.297 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Матеріали за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування
майна з чужого незаконного володіння повернути
до Володимир-Волинського міського суду для належного оформлення.

Суддя /-/ Осіпук В.В.

Оригіналу
відповідає:

Суддя апеляційного суду
В.В. Осіпук
У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 січня 2007 року                                                                                         м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Прокопчука Ю.В.,

суддів:

Панталієнка П.В.,  Пшонки М.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди;
зустрічним  позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування та
грошової компенсації спадкового майна за касаційною скаргою ОСОБА_1. на рішення судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області від 31 березня 2004 року,

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним  рішеннями
скасовано  рішення Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від  22  грудня
2003  року  в
частині  стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1. відшкодування матеріальної шкоди - 6.439.90 грн. і
постановлено нове рішення про відмову в позові в цій частині. В решті рішення
суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на його необґрунтованість та порушення норм матеріального права -
ст. 556 ЦК України, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм
матеріального  чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням судом норм
матеріального і процесуального права і відсутні передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави  для обов'язкового його  скасування.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувані рішення        залишенню без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення апеляційного суду Запорізької
області від 31 березня 2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:                               Ю.В. Прокопчук

П.В. Панталієнко

М.П. Пшонка
справа №2-235
УХВАЛА

16 січня 2007 року                                                                                                                  м.
Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області
Хорунжий І.Д.

розглянувши позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 у грудні
2006 року звернулась до суду з позовом про збільшення розміру сплачуваних
аліментів на утримання дитини.

Ухвалою суду від
21 грудня 2006 року пред'явлена позовна заява була залишена без руху, оскільки
вона не відповідає вимогам ст.
ст. 119 - 120 ЦПК України, а саме позивачем не надано доказів, якими
підтверджуються позовні вимоги, зокрема не надано доказів про матеріальний стан
відповідача.

Для усунення цих
недоліків судом був встановлений строк до 10 січня 2007 року, які ОСОБА_1 не
виконані.

Відповідно до ч.
1 ст. 121 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання
вимог викладених у ст. ст. 119 - 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір
чи не оплачено витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи,
постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про
що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Згідно ч. 2 ст.
121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не
виконає вимоги зазначені ст. ст. 119 - 120 ЦПК України позовна заява вважається
неподаною та підлягає поверненню позивачеві.

У відповідності
до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному
зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали
підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів визнати неподаною та
повернути позивачеві.

Ухвала може бути
оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 5 - денний строк з дня винесення ухвали
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:
Справа №2-72/2007 р.
УХВАЛА

про прийняття
відмови від позову

25 січня 2007 року                                                                         смт
Краснокутськ

Краснокутський
районний суд Харківської області в складі:

головуючого -
судді Каліберди В.А.

при секретарі -              Чаговедь В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2007
року до Краснокутського районного суду звернулася позивач ОСОБА_1 з
позовною заявою про стягнення аліментів.

В попередньому
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявила клопотання про закриття провадження
по справі в зв'язку з відмовою від позову.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти заявленого клопотання.

Суд відповідно
до ст.206 ЦПК України роз'яснює наслідки закриття провадження у справі.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає можливим прийняти відмову
від позову, так як це не суперечить закону, не порушує права та інтереси
сторін, також суд вважає, що клопотання про відмову від позову є обґрунтованим
та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 130, спи 174, ч.З ст.205 ЦПК
України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання
позивача ОСОБА_1 про закриття провадження по справі - задовольнити.

Провадження по
цивільній справі №2-72/2007
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -закрити.

Ухвала може бути
оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через
Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі в п'ятиденний
строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом десяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4

ст.295 ЦПК України.
Справа № 2 - 57 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

про задоволення позову про розірвання шлюбу у
зв"язку з його визнанням у

попередньому судовому засіданні

25 січня 2007 року
Краснокутський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді - Мордовенка В.І.,

при секретарі -
Яхно Т.І., розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду 09.01.2007
року з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2.

У попереднє
судове засідання відповідачка надала заяву, в якій позов визнала повністю, дала згоду на розірвання шлюбу
з ОСОБА_1

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до
ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України,
згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до
ст. 10 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

В попередньому
судовому засіданні було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу неможливе та проти цього не заперечує жодна із сторін.

Керуючись ст. 110,
112 СК України, ст.ст. 130,
174 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 29
січня 2005 року
відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного
управління юстиції м. Харкова, актовий запис НОМЕР_1.

Стягнути з
ОСОБА_1   державне мито в розмірі 10 (десяти) грн. на користь
держави.

Стягнути з ОСОБА_2 державне мито в розмірі 10 (десяти) грн. на користь
держави.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку через Краснокутський
районний суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.