Справа № 2-295/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2007 року Роздільнянський районний суд Одеської
області у складі: головуючого
судді - Іванової О.В.при секретарі ЛевицькійМ.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Роздільна цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимога тим, що сумісне життя з
відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Від
шлюбу мають двох повнолітніх дочок. У зв'язку з тим, що відповідач у
добровільному порядку на розірвання шлюбу не погоджується вона змушена
звернутись до суду. Позивачка вважає, що подальше
сумісне життя та збереження сім'ї неможливі, у зв'язку з чим позов просить
задовольнити.

Відповідач до суду не з'явився, про
час і місце судового засідання на 07.12.06р., 15.01.07р. та 22.01.2007р.
повідомлявся в установленому законом порядку, про що є відповідні повідомлення
(а.с. 10, 14, 18) причини неявки суду не повідомив.

Тому,
відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити
рішення при заочному
розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що
позов підлягає
задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання
шлюбу, якщо судом буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного
з них.

Судом достовірно встановлено, що
підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.3), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
зареєстрували шлюб 14 жовтня 1972
року в районному відділі ЗАГС селища Веселиново Миколаївської області за
актовим записом НОМЕР_1. Від даного шлюбу сторони мають повнолітніх
дітей.

Спільне життя з
відповідачем не склалося, внаслідок несумісності характерів. Подружніх
стосунків сторони не підтримують, спільно нажите майно вирішили поділити
добровільно. В органах РАГС розірвати шлюб відповідач не бажає, тому позивачка звернулася до
суду та просить задовольнити її позовні вимоги.

Вивчивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню,
оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо
судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до
ч. 4 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після
спливу одного місяця від
дня подання заяви.

Суд, враховуючи
вищеназвані обставини, приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує лише формально і
підлягає розірванню.

На основі вищевикладенного та
керуючись ст. ст. 60,209,213,215, 218,224-226 ЦПК України, ч.2 ст. 104, ст.ст.
109,110,112 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб
між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 14.10.1972
року в районному відділі ЗАГС
селища Веселиново Миколаївської області за актовим записом НОМЕР_1.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу, стягнути з
ОСОБА_1 судові витрати в дохід держави в сумі 17 грн., ОСОБА_2 від сплати
судових витрат звільнити.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі
в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.