У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 березня 2007 року                                                             м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Гнатенка
А.В.,

суддів:                 Косенка
В.Й.,     Гуменюка В.І.,

Григор'євої Л.І., Балюка
М.І, -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, діючої в своїх
інтересах та як законний представник неповнолітньої дочки ОСОБА_2, до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права на спадкове майно та його поділ; за зустрічним
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права на
спадкове майно, його поділ та витребування спадкового майна,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2000 року сторони звернулися
до суду із зустрічними вимогами про визнання права на спадкове майно та його
поділ.

Позивачі зазначали, що 4 липня 1999
року помер ОСОБА_7 - чоловік ОСОБА_1, батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син
ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась
спадщина на спадкове майно: квартири, автомобілі, меблі, побутову техніку та
інше майно, щодо якого сторони просили визнати за ними право власності в
порядку спадкування за законом і здійснити його поділ.

Рішенням Голосіївського районного суду
м. Києва від 21 червня 2001 року позови частково задоволено.

Визнано в порядку спадкування за
законом право власності за
ОСОБА_1, неповнолітньою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на 1/4  частину квартири АДРЕСА_1 та 1/20 частину
квартири АДРЕСА_2 за кожним і право на побутову техніку, меблі та інші речі
побутового призначення на загальну суму 37976 грн. 30 коп.

Здійснено поділ спадкового майна, за
яким у власність ОСОБА_1 і неповнолітньої ОСОБА_2 виділено по 1/2  частині квартири АДРЕСА_1 вартістю 420 тис.
грн., а у власність ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - по 1/10 частині квартири АДРЕСА_2 вартістю
140 тис. грн. та майно побутового призначення на загальну суму 55701 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
і ОСОБА_4  84298 грн. різниці вартості
спадкового майна.

Стягнуто зі сторін витрати у справі.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
1 грудня 2006 року рішення суду скасовано, справу направлено на новий розгляд
до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
ухвалу апеляційного суду скасувати, справу передати на новий апеляційний
розгляд, посилаючись на порушення апеляційним судом процесуальних норм права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 303, 304 ЦПК
України, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд розглядає справу за
правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями, встановленими цією главою.  Апеляційний суд досліджує докази, які судом
першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання
яких до суду першої інстанції було обумовлено поважними причинами. Повноваження
апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги визначені ст. 307
ЦПК України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції,
апеляційний суд виходив із того, що судом правильно встановлено обставини
справи щодо спадкового майна та кола спадкоємців, однак неправильно застосовано
матеріальний закон при визначенні часток спадкоємців у спадковому майні, а
відтак і при здійсненні його поділу та визначенні грошової компенсації.

Крім того, як на підставу скасування
рішення суду першої інстанції й
направлення справи на новий розгляд, апеляційний суд послався на неповне
з'ясування доводів ОСОБА_3 щодо наявності іншого майна спадкодавця та щодо
вартості спірного майна.

Між тим, неповне з'ясування обставин
справи, недоведеність обставин або невідповідність висновків суду обставинам
справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або
процесуального права відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставами для
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни
рішення суду першої інстанції.

Безпідставним є посилання в ухвалі
апеляційного суду на порушення судом першої інстанції п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК
України у зв'язку з відсутністю ОСОБА_3 у судовому засіданні 20 червня 2006
року.

Як убачається з матеріалів, справа
знаходиться в провадженні судів з вересня 2000 року.

Після повернення у квітні 2006 року
справи з Верховного Суду України у зв'язку з оскарженням ОСОБА_3 ухвали суду
про забезпечення доказів і забезпечення позову, справа була призначена судом до
розгляду на 6 червня 2006 року.

За клопотанням ОСОБА_3 у зв'язку із
зайнятістю її представника, ОСОБА_8, в іншому процесі, судом оголошена перерва
на 7 червня 2006 року, про що ОСОБА_3 було повідомлено.

З участю ОСОБА_3 і її представника
відбулися засідання суду 7 та 8 червня 2006 року та оголошено перерву на 14
червня 2006 року;  повідомлено сторони
під розписку, зокрема ОСОБА_3 і її представника, про продовження розгляду
справи 14, 19 і 20 червня 2006 року (а.с. 145).

У зв'язку з неявкою ОСОБА_8 у засідання
14 червня 2006 року оголошено перерву на 19 червня 2006 року, проведено в цей
день судом засідання, протягом якого суд за участю сторін і, зокрема ОСОБА_3 і
її представника, розглядав по суті справу з
оголошенням  перерви  на 10 год. 20 червня 2006 року.

20 червня 2006 року представник
ОСОБА_3, ОСОБА_8, у судове засідання з'явився і повідомив суд про причини
неявки ОСОБА_3, не надавши суду доказів її хвороби, яка перешкоджала б останній
з'явитися в судове засіданні, в якому завершився розгляд справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК
України суд відкладає розгляд справи, якщо визнає причини неявки сторони в
судове засіданні поважними.

Виходячи з наданої представником
ОСОБА_3 інформації про причини неявки, не підтвердженої документально, суд
першої інстанції у межах наданих йому повноважень визнав причину неявки ОСОБА_3
у судове засідання 20 червня 2006 року неповажною.

Долучені ОСОБА_3 до апеляційної
інстанції довідки про відвідування поліклініки та отримання направлення на
консультацію до хірурга з приводу варикозної хвороби ніг з наступною плановою
госпіталізацією висновків суду першої інстанції не спростовують.

Залишення представником ОСОБА_3,
ОСОБА_8, без поважних причин зали судового засідання не перешкоджало суду
згідно з положеннями п. 2 ч. 1, ч. 5 ст. 169 ЦПК України завершити розгляд
справи у його відсутність.

За таких обставин у апеляційного суду
були відсутні передбачені ст. 311 ЦПК України підстави для скасування рішення
суду з передачею справи на новий розгляд.

Ураховуючи, що порушення апеляційним судом
вимог ст.ст. 303, 304, 307, 309, 311 ЦПК України призвело до неправильного
вирішення справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвала апеляційного суду
підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду міста Києва
від 1 грудня 2006 року скасувати, справу передати на новий розгляд до
апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                 Л.І.
Григор'єва

М.І. Балюк

В.І. Гуменюк

В.Й. Косенко