У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 травня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого:                Григор'євої Л.І.,

суддів:                             Барсукової В.М.             Балюка М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа: Дібровська сільська рада Тячівського району, про вступ в управління
спадковим майном та скасування свідоцтва про право власності на будинок,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про вступ в
управління спадковим майном та скасування свідоцтва про право власності на будинок.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
згідно заповітів від 20 лютого 1988року та 20 лютого 1987 року посвідчених
Тячівською державною конторою його дід ОСОБА_4 та баба ОСОБА_5 заповіли все
майно яке їм належало. У ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його  дід, а в ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його баба,
після їх смерті залишилось спадкове майно - будинок. В шестимісячний строк
після смерті діда та баби, позивач не звернувся до державної нотаріальної
контори за прийняттям спадщини так як він та вся його родина знали, що будинок
АДРЕСА_1 належить саме йому по заповіту. Однак, у 2003 року на підставі рішення
виконкому Дібровської сільської ради Тячівського району від 08 січня 2003 року
“Про оформлення права власності”  на
будинок АДРЕСА_1 видано свідоцтво  про
право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3  по ½ частині.

Позивач просив, продовжити йому
строк на прийняття спадщини , а саме будинок АДРЕСА_1 та скасувати свідоцтво
про право власності на цей будинок, що видане ОСОБА_2та ОСОБА_3 на підставі
рішення виконкому Дібровської сільської ради Тячівського району.

Рішенням
Тячівського районного суду від 18 вересня 2003 року позов задоволено.

19 жовтня 2005 року не погоджуючись
з рішенням першої інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу на
зазначене рішення та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою
апеляційного суду  Закарпатської області
від 08 листопада 2005 року в задоволенні заяви про поновлення строку на
апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу залишено без розгляду.

У
2006 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до Верховного Суду України з
касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08
листопада 2005 року.

Ухвалою Верховного Суду України від
15 листопада 2006 року касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.
Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 листопада 2005 року
скасовано і передано питання про поновлення апеляційного строку на новий
розгляд апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 06 лютого 2007 року в задоволенні заяви ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відмовлено, апеляційну скаргу на рішення Тячівського районного суду від
18 вересня 2003 року залишено без розгляду.

У березні 2007 року до Верховного
Суду України надійшла касаційна скарга від ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу
апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2007 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
ОСОБА_3  просять скасувати ухвалу
апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2007 року, посилаючись на
порушення судом норм процесуального права.

Згідно з ч.2 ст.324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.335 ЦПК
України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального права та відсутні передбачені ст. 338 ЦПК України  підстави для його обов'язкового скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 331, 332, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3   відхилити.

Ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 06 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Л.І. Григор'єва

Судді:

В.М.Барсукова

М.І. Балюк