Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц-1190/2006г.                                                   Головуючий
інстанції  Балюкова К.Г.
Категорія 36                                                                            Доповідач
інстанції Водяхіна Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

18 січня 2007 року колегія
судової палати з цивільних справах Апеляційного суду міста  Севастополя в складі:

головуючого     -
Алєєвої Н.Г.,

суддів                                - Водяхіної Л.М., Сундукова В.М.,

при секретарі    - Благовідові А.В.

за участю позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення місцевого суду Ленінського
району м. Севастополя від 13
липня 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2006 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і просив стягнути з відповідача
аліменти на його утримання в розмірі 1/4 всіх видів доходу відповідача на
період його навчання у вищому учбовому закладі.

Рішенням місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 13 липня 2006р.
позов ОСОБА_1 задоволений частково, постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/10
частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно на період навчання
ОСОБА_1, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Не погодившись з рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та направити справу на
новий розгляд до суду за його місцем проживання, тобто до місцевого суду
Гагарінського району М.Севастополя. Вважає, що рішення постановлено з
порушенням норм матеріального права, а тому є незаконним. Вказує, що суд не
прийняв до уваги те, що він є інвалідом 2
групи, в зв'язку з чим він має додаткові витрати на лікування. Його син
навчався у трьох учбових закладах, хоча міг би у одному і паралельно працювати.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача,
доводи позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач потребує матеріальної допомоги,   оскільки
навчається   на   денному
відділені   на

комерційній основі, позбавлений
можливості    працевлаштуватися, потребує
допомоги в оплаті навчання.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справи, надані сторонами докази.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка,
син продовжують навчання і у зв'язку з
цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну
допомогу.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 навчається
на 3-му курсі
Севастопольського національного технічного університету на бюджетній основі і в
Університеті економіки та управління на заочній формі навчання комерційній
основі, в якому оплата за рік складає 1500
грн., також він є курсантом курсів підготовки офіцерів запасу
Севастопольського військово-морського інституту в якому оплата за рік складає 2975,50 грн.

Крім того, судом встановлено, що відповідачу з 16.07.2003р.
призначена пенсія за вислугу років у розміри 5965,81 рублів, одночасно з нею він одержує щомісячну до неї
доплату у розмірі 24 0 грн.
Згідно довідки Відділу призначення виплат ЕДВ Управління Пенсійного фонду по
Кіровському районі Санки-Петербурга ОСОБА_2 одержує одноразову грошову виплату
по інвалідності 2 групи у розмірі 550 рублів щомісячно. Оскільки відповідач є
пенсіонером Міністерства оборони РФ,
необхідна йому медична допомога надається безкоштовно.

За таких обставин суд першої інстанції правильно прийшов
до висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачеві
у розмірі 1/10 частки
доходів.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст.ст. 304, п 1 ст.307, 308, п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 13 липня
2006р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскарження шляхом подачі касаційної скарги протягом двох
місяців з дня набрання законної сили до Верховного Суду України.

Головуючий:                            /підпис/                                                Н.Г.Алєєва

Судді:                                       /підпис/                                                Л.М.Водяхіна

/підпис/                                                 В.М.Сундуков

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного

суду м. Севастополя Л.М.Водяхіна