РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2007 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої -
Боднар О.В.

суддів -
Ігнатюка Б.Ю., Собослоя Г.Г.

при секретарі -
Махмутовій В.Ю.

з участю -
представників позивача Бикова А.І., Аксамитної Т.І. та представників
відповідачки ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом відкритого акціонерного товариства (ВАТ) «Ужгородхліб» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, заподіяної товариству, -

УСТАНОВИЛА:

У вересні 2002
року ВАТ «Ужгородхліб» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, заподіяної товариству.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що при проведенні
інвентаризації товарно-матеріальних цінностей згідно інвентаризаційного опису
від 29 липня 2002 р. у магазині № 2 виявлено
недостачу у сумі 16360 грн. З
матеріалів інвентаризації, письмових пояснень членів бригади матеріально
відповідальних осіб вбачається, що винною у виникненні недостачі є відповідачка
ОСОБА_1, яка працювала ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2 і з якою було укладено договір про
повну матеріальну відповідальність від 15 грудня 1992 р. та колективну (бригадну)
матеріальну відповідальність від 7 жовтня 1993 р.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути
з відповідачки на його користь у відшкодування недостачі 16360 грн. та 165 грн. державного
мита, а всього 16524 грн.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги
і, посилаючись на те, що 25.09.2002
р. прокуратурою м. Ужгорода по факту недостачі у магазині № 2 було порушено
кримінальну справу №
6107302 відносно службових осіб магазину № 2 ВАТ
«Ужгородхліб» за ознаками злочину, передбаченого ст. 191 ч.5 КК України,
по якій постановою начальника СВ прокуратури призначено ревізію магазину, в
результаті якої встановлено нестачу грошових коштів у ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2 ОСОБА_1 в сумі 23041,30 грн., просив
стягнути з відповідачки на його користь у відшкодування нестачі грошових коштів
суму 23041,30 грн. та 230,41 грн. держмита, а
всього 23271,71 грн.

Справ № 22ц-66/07

Доповідач  Боднар
О.В.

2

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від ЗО жовтня 2006 року в позові
ВАТ «Ужгородхліб» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ВАТ «Ужгородхліб» подало
апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції з підстав
невідповідності висновків суду обставинам справи скасувати і ухвалити нове
рішення про стягнення з ОСОБА_1
на користь товариства 23041,30
грн.

У судовому засіданні представники товариства вимоги по
апеляційній скарзі змінили і просили стягнути з відповідачки на користь ВАТ
«Ужгородхліб» 16360 грн.

Представники відповідачки скаргу не визнали, просили її
відхилити.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали
справи, апеляційний суд визнав, що змінена апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог
інвентарний опис товарно-матеріальних цінностей від 29.07.2002 р. та акт про
результати тематичної ревізії по нестачі грошових коштів в магазині № 2 від 19.11.2002 р. не є
належними і допустимими доказами, оскільки інвентаризація та ревізія були проведені
з порушеннями пп.4.14, 4.15
Інструкції про порядок проведення ревізій і перевірок державною
контрольно-ревізійною службою в Україні, затвердженої наказом Головного
контрольно-ревізійного управління України від 03.10.1997 р. №
121 (в даний час втратила чинність) та Інструкції по інвентаризації основних
засобів, нематеріальних активів товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів
і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України
від 11.08.1994 р № 69. Крім того,
договір про повну матеріальну відповідальність був укладений між ОСОБА_1 та
Закарпатським виробничо-торговим об'єднанням хлібопекарної промисловості
15.12.1992 p., а прийнята вона на роботу з 16.12.1992 р. Договір про
повну матеріальну відповідальність між ВАТ «Ужгородхліб» та ОСОБА_1 укладений
не був.

Проте такі висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 була прийнята
на роботу в Ужгородський хлібокомбінат Закарпатського виробничо-торгового
об'єднання хлібопекарної промисловості на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 з покладенням на
неї повної матеріальної відповідальності з 16.12.1992 p., що стверджується наказом НОМЕР_1(а.с.6).

Посада ІНФОРМАЦІЯ_1 безпосередньо пов'язана зі
зберіганням, продажем (відпуском) товарно-матеріальних цінностей і входить до
затвердженого 28.12.1977
р. Держкомпрацею СРСР і Секретаріатом ВЦРПС Переліку посад і робіт, котрі
заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою,
організацією можуть укладатись письмові договори про повну матеріальну
відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на
збереження, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі
виробництва. Вказаний Перелік є чинним і на даний час.

Тому 15.12.1992
р. між відповідачкою та адміністрацією Ужгородського хлібокомбінату було
укладено письмовий договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.7). Той
факт, що договір був укладений напередодні видачі наказу про прийняття на
роботу, на чинність договору не впливає, оскільки питання про те, до або після
видачі наказу про прийняття особи на роботу або посаду, яка входить до
Переліку, з нею може бути укладено договір про повну матеріальну
відповідальність, трудовим законодавством чітко не регламентовано.

7.10.1993
р. між адміністрацією Ужгородського хлібокомбінату Закарпатського ВТ ОХП в особі
заступника генерального директора Дмитренко О.В. та працівниками магазину № 2, в т.ч. і з ІНФОРМАЦІЯ_1
цим магазином - позивачкою
ОСОБА_1, було укладено договір матеріальної відповідальності бригади
працівників роздрібної торгівлі на передані їм підзвітні цінності (а.с.8-11).

В подальшому вказаний договір про бригадну матеріальну
відповідальність переглядався при вибутті та прийомі на роботу працівників у
магазин № 2.

Позивач ВАТ «Ужгородхліб» відповідно до Статуту,
зареєстрованого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради (розпорядження № 4 від 10.01.1999 p.), є
правонаступником Ужгородського хлібокомбінату Закарпатського ВТ ОХП і магазин № 2 належить цьому
товариству.

Відповідно до ч.З ст.36 КЗпП України у разі зміни
власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника
продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату
працівників.

Як пояснили у судовому засіданні представники позивача,
при зміні власника Ужгородського хлібокомбінату, який відносився до
Закарпатського ВТ ОХП, новий
трудовий договір з ОСОБА_1 не укладався, а, отже, відповідно до ч.З ст.36 КЗпП
продовжує діяти трудовий договір, укладений нею з Закарпатським ВТ ОХП.

Закріплений у ч.З ст.36 КЗпП принцип правонаступництва
стосується і інших договорів, що були укладені між працівником та
підприємством, в т.ч. і
договорів про повну та колективну (бригадну) матеріальну відповідальність.

29 липня 2002 р. при
проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей у магазині № 2 згідно
інвентарного опису було встановлено, що фактичний залишок товарів (36 579,94 грн.) менше
облікового (53 560,24 грн.) на
суму 16980 грн. 30 коп. (а.с.
12-23). Залишок товарів у сумі 53 560,24 грн., що відповідає облікованому,
вказувала у товарному звіті, який був наданий представниками позивача і
приєднаний до матеріалів справи, і матеріально-відповідальна особа ОСОБА_1

Проте, як пояснили у судовому засіданні представники
позивача, 1.08.2002 р. при
проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на допоміжному складі
магазину № 2 додатково
були виявлені обліковані товарно-матеріальні цінності, за рахунок чого сума
недостачі була зменшена до 16
360 грн.

На час виявлення недостачі працівниками магазину (членами
бригади), крім завідуючої ОСОБА_1, були ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

На підставі матеріалів інвентаризації, письмових пояснень
продавців магазину № 2 встановлено,
що винною у виникненні недостачі є відповідачка ОСОБА_1

З письмових пояснень продавців магазину № 2, зокрема,
вбачається, що недостачі товарно-матеріальних цінностей у відділах виявлено не
було. Всю торгову виручку в кінці кожного робочого дня продавці магазину
здавали ОСОБА_1. і це підтверджується її особистими підписами у внутрішніх
книгах обліку. Вказані обставини свідчать про відсутність вини працівників
магазину № 2 (членів бригади) ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5. у виникненні
недостачі.

12.08.2002 р. ОСОБА_1 на ім'я голови правління ВАТ
«Ужгородхліб» подала письмове зобов'язання про те, що вона у термін до
20.08.2002 р. перерахує на рахунок позивача суму недостачі 16 360 грн. зі своєї
ощадкнижки (а.с.24). Проте заподіяну з її вини шкоду товариству відповідачка не
відшкодувала.

У зв'язку з винними діями, що дали підстави для втрати
довір'я до відповідачки з боку позивача, за результатами інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей ОСОБА_1 була звільнена з роботи з посади
ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2 за п.2
ст.41 КЗпП України з 21.08.2002
р.

25.09.2002
р. по факту привласнення майна ВАТ «Ужгородхліб» СВ прокуратури м. Ужгорода
була порушена кримінальна справа №
6107302 відносно службових осіб магазину № 2 за ознаками
злочину, передбаченого ст. 191
ч.5 КК України, а постановою від 27.09.2002
р. по справі призначено ревізію магазину № 2.

Актом КРУ
в м.Ужгороді про результати тематичної ревізії по нестачі грошових коштів у
магазині № 2 ВАТ
«Ужгородхліб» від 19.11.2002
p., який
знаходиться у матеріалах кримінальної справи № 6107302 (т.2, а.с.5-19)
і був предметом судового дослідження, підтверджено встановлену
інвентаризацією станом на 29.07.2002
р. недостачу у сумі 16
360 грн.

Завідуюча сектором ревізій та перевірок бюджетних установ
та організацій КРВ м. Ужгорода Пеха С.
С. та головний контро л
ер-ревізор КРВ м. Ужгорода Іваник Г.П.,
які проводили тематичну ревізію у магазині № 2 ВАТ «Ужгородхліб», у судовому засіданні пояснили, що
нестача грошових коштів на суму 16360
грн., яка встановлена згідно інвентаризаційного опису від 29.07.2002 р. була
підтверджена під час проведення тематичної ревізії магазину № 2 на підставі
первинних і бухгалтерських даних, а саме: товарних звітів, прибуткових та
видаткових накладних, книг обліку розрахункових операцій (фіскальних чеків),
оборотних відомостей, касових та головних книг. Розбіжність у сумах недостачі,
встановленої інвентаризацією та ревізією, виникла у зв'язку з тим, що згідно
акту тематичної ревізії від 19.11.2002 р. до суми недостачі було віднесено
недостачу грошових коштів від реалізації не облікованого товару. Що стосується
наявності двох актів тематичної ревізії з різними датами, один з яких
знаходиться у матеріалах даної цивільної справи і датований 12.11.2002 р.
(а.с.71), а другий - у матеріалах кримінальної справи № 6107302 і датований
19.11.2002 р. (т.2 а.с.5-19), то, як пояснили працівники КРВ, до матеріалів
цивільної справи приєднано акт, який було надано ВАТ «Ужгородхліб» для ознайомлення,
фактично цей акт було підписано 19.11.2002р.

Письмове повідомлення експерта Львівського НДІСЕ № 1504
про неможливість дачі висновку судово-бухгалтерської  експертизи про кримінальній справі № 6107302
у зв'язку з відсутністю в акті ревізії посилань на первинні документи, за
даними яких визначено нестачу, безпідставно було визнано судом першої інстанції
доказом, який спростовує факт недостачі, встановлений згідно інвентаризаційного
опису від 29.07.2002 р.

У відповідності зі ст. 130 КЗпП відшкодування шкоди
провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної,
адміністративної чи    кримінальної
відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяно шкоду підприємству,
установі, організації.

Згідно ч.І ст. 134
КЗпП України, якщо між працівником і підприємством, установою, організацією
відповідно до ст.135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на
себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості
майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей,
працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної
з його вини. Повну матеріальну відповідальність винної у заподіянні шкоди
матеріально-відповідальної особи передбачає і договір про колективну (бригадну)
відповідальність.

Відповідно до п.З СТ.309 ЦПК невідповідність висновків
суду першої інстанції обставинам справи є підставами для скасування рішення
суду і ухвалення нового рішення.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 316 ЦПК
України, ст.134, 135-1,
135-2 КЗпП України, апеляційний суд, -

РІШИВ:

Змінену апеляційну скаргу ВАТ «Ужгородхліб» задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 жовтня 2006 року скасувати.

Змінений позов ВАТ «Ужгородхліб» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного
товариства «Ужгородхліб» м. Ужгород 16
360 (шістнадцять тисяч триста шістдесят) гривень у відшкодування недостачі та 164 грн. судових
витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.