Справа №2-141/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 березня 2007
року                  Богородчанський
районний суд Івано-Франківської області

в складі     головуючого судді      Битківського Л.М.,

з участю секретаря     Сабат М.М.

позивача      ОСОБА_1.

представника позивачів     ОСОБА_2.

представника відповідача      Гуменяка В.М., Годованця В.Ф.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в
смт. Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ТзОВ
"Верховина" про стягнення плати за користування майновим паєм та про
стягнення вартості майнового паю, -

встановив:

ОСОБА_3,
ОСОБА_4. звернулись в суд з позовом до ТзОВ "Верховина" в якому
ставлять вимогу про стягнення з відповідача плати за користування майновим паєм
за період з 2001 по 2003 роки та про стягнення вартості майнового паю.

Свої
вимоги позивачі мотивували тим, що при розпаюванні майна КСП
"Верховина" їм було визначено частку в майні господарства, яка
оцінена відповідно у ОСОБА_3. на суму 3352 грн., у ОСОБА_4. - 1823 грн.
Раковецькою сільською радою було видано свідоцтва про право власності на
майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий
сертифікат). Правонаступником КСП "Верховина" стало ТзОВ
"Верховина", яке з 2000 року користується належним позивачам майновим
паєм. У відповідності до Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення
захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки»
від 29.01.2001 року орендна плата за користування майновим паєм мала би
становити не менше одного відсотка вартості паю. До квітня 2003 року майновий
пай перебував у відповідача в оренді, однак належної орендної плати товариство
не сплатило. В 2003 році позивачами з відповідачем було оформлено договір
купівлі-продажу майнового паю за 10% його вартості. Однак, на їх вимогу в
квітні 2006 року ці договори розірвані. Подальшого договору оренди з
підприємством не укладали. Викупити їх майнові права за повну вартість
товариство відмовляється.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_3. та представник позивачів ОСОБА_2. позовні
вимоги підтримали з викладених підстав. Представник позивачів додатково
пояснила, що директор ТзОВ «Верховина» пропонує викупити у позивачів майновий
пай за 60 відсотків вартості, а повну вартість заплатити не бажає.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що після
реформування КСП "Верховина" в 2000 році створено ТзОВ «Верховина»,
яке стало правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства.
15.02.2000 року уповноваженими співвласниками майнових паїв від імені пайовиків
КСП та ТзОВ «Верховина» укладено договір про передачу в оренду строком на п'ять
років майна, яке було розпайоване, але не виділене в натурі кожному пайовику.
Згідно вказаного договору за користування основними засобами кожному співвласнику
майна було визначено щорічний розмір орендної плати, що складав 1% від вартості
майна кожного з пайовиків. Протягом 2001-2003 років господарство виплачувало
орендну плату у вигляді наданих послуг за оранку, порізку пиломатеріалів, тощо.
В зв'язку з стихійним лихом в 2001 році господарство зазнало збитків та не
виплачувало орендної плати, що передбачено п.7.3. Договору. В 2003 році ТзОВ
"Верховина" уклало договір з рядом пайовиків, в тому числі і з
позивачами про купівлю-продаж майнового паю. Однак, за згодою сторін, в квітні
2006 року договори купівлі-продажу були розірвані. ТзОВ "Верховина" з
моменту закінчення дії договору від

15.02.2000
року уклало договори оренди майнового паю з кожним зокрема пайовиком, який на
це погодився. Позивачі на продовження договору оренди не погодились, тому,
такий договір з ними не укладений. Позивачі дійсно пропонували господарству
викупити їх права г на майновий пай і господарство погоджувалось викупити їх за
60% його номінальної вартості. Однак, згоди з цього питання досягнуто не було.
ТзОВ не заперечує права на отримання майнового паю позивачами. Однак, позивачі
не звернулись до майнової комісії з вирішення майнових питань, що виникають в
процесі реформування аграрного сектора економіки, що створена і діє в господарстві,
для визначення майна в натурі, за рахунок якого можна було би задовольнити
вимоги позивачів. Грошових коштів в структурі пайового майна, яке було передано
в оренду ТзОВ "Верховина" небуло.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які подані у
розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до наступних
висновків.

У
відповідності до Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо
прискорення реформування аграрного сектора економіки" від 03.12.1999 року,
протягом грудня 1999 - квітня 2000 року було проведено реформування колективних
сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та
майно шляхом забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських
підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками і
майновими паями та створення на їх основі приватних підприємств, селянських
господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів та ін.
суб'єктів господарювання. Зазначені реформування проводились на засадах
збереження, по можливості, цілісності г господарського використання приватними
формуваннями землі та майна колишніх колективних сільськогосподарських
підприємств на основі оренди земельних часток і майнових паїв у групи власників
цих часток, паїв.

Судом
встановлено, що позивачі ОСОБА_3. та ОСОБА_4. були членами КСП
"Верховина", яке рішенням зборів уповноважених пайовиків КСП
15.02.2000 року було реорганізовано у ТзОВ "Верховина", що виступило
правонаступником КСП "Верховина" . Згідно установчого договору та
статутних документів, учасниками товариства виступили шестеро фізичних осіб. А
колективом співвласників КСП "Верховина" 15.02.2000 року було
укладено договір з ТзОВ "Верховина" про оренду спільної власності - майна
господарства. За умовами договору господарство зобов'язувалось щорічно
сплачувати орендну плату в розмірі 1% вартості основних засобів за окремо
взятим майновим паєм.

Зі
змісту ст.7, 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське
підприємство" майно КСП належить його членам на праві спільної часткової
власності і пайовий фонд майна складається як із балансової вартості основних
виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства,
цінних паперів, акцій, так і грошей, а майновий пай є грошовим еквівалентом
трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на день
паювання та скоригованим на день вибуття працівника з господарства.

У
відповідності до п.7 ст.31 Закону, у разі реорганізації підприємства паї його
членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за
рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату
його реорганізації і передане на баланс правонаступникам.

Як
встановлено зі змісту договору загальна вартість основних та оборотних засобів,
які 15.02.2000.року були передані згідно договору в оренду ТзОВ
"Верховина" складала 1411742 грн.

17.10.2003
року ОСОБА_4., а 04.11.2003 року ОСОБА_3. уклали з ТзОВ договори
купівлі-продажу майнового паю. 03.04.2006 року за погодженням сторін вказані
договори були розірвані, сторони повернуті у попереднє становище. Тому,
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. на цей час є власниками майнового паю і вправі
розпорядитись ним на власний розсуд.

Визначення
порядку виділення майнового паю члена колективного підприємства, а також
структури і вартості паю віднесено до компетенції органу самоврядування
колективного підприємства, який діє відповідно до статуту підприємства та
затверджених ним актів. Таким органом є створена зборами уповноважених майнова
комісія з вирішення

майнових питань,
що виникають в процесі реформування аграрного сектора економіки. Позивачі не
звернулись до майнової комісії КСП для вирішення питання про виділення
майнового паю в натурі або грошима у визначеному законом порядку, а їх вимоги до
ТзОВ "Верховина" про стягнення з Товариства грошових коштів є не
обґрунтованими, оскільки обов'язку викупити майновий пай у позивачів
законодавство не встановлює.

Вимоги позивачів
про стягнення орендної плати з ТзОВ "Верховина" за оренду майнового
паю задоволенню не підлягають, оскільки позивачами пропущений строк позовної
давності. Причини пропущення строку звернення до суду за захистом порушеного
права суд не вважає поважними, оскільки при укладенні договорів купівлі-продажу
майнового паю від 17.10.2003 року та 4.11.2003 року сторони мали можливість
врегулювати майнові відносини, що мали місце до цього часу.

Виходячи з
наведеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачів задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст.214, 215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ТзОВ "Верховина" про стягнення
плати за користування майновим паєм та про стягнення вартості майнового паю -
відмовити.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. В разі подачі
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.