Справа № 22- 417
2007 р.                        Головуючий у 1 інстанції:   Кулик Т.Г.
Категорія:      21                                                Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня   2007
року                           Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Рибалко Л.І.

суддів:   Дем"яносова М.В., Новікової Г.В.

при секретарі: Пометун C.M.

розглянув у
відкритому судовому засіданні у м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Київському районі м. Донецька на рішення Червоногвардійського районного суду
м.Макіївки від 9 листопада
2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в Київському районі м. Донецька про
відшкодування моральної шкоди

Заслухавши
доповідача, пояснення представника відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м.
Донецька за дорученням - Щукіної Л.А., перевіривши   доводи апеляційної скарги, апеляційний суд-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006 року позивач
звернувся до суду з вказаними позовом, посилаючись на те, що за висновком МСЕК
від 4.02.2003 року
йому встановлено втрату працездатності в 70
% від професійного захворювання безстроково і визнано інвалідом 2-ої групи.

В результаті
професійного захворювання йому спричинено моральну шкоду. Через втрату
здоров"я порушено його звичний устрій життя, він вимушений постійно
перебути в лікарні, відчуває постійний біль, не має можливості допомагати в
ведені домашнього господарства та матеріально утримувати сім"ю.

Просив стягнути
з відповідача на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн..

Рішенням
Червоногвардійського районного суду м.Макіївки від 9.11.2006 року позовні
вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача у
рахунок відшкодування моральної шкоди 21000
грн..

В апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в Київському районі м.
Донецька просить скасувати вказане рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову. Вважає, що при постановлені
рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права, а
також, що рішення ґрунтується на недоведених та неповно з'ясованих обставинах,
які суд безпідставно визнав встановленими, спричинення
моральної шкоди не підтверджено висновком МСЕК.

Апеляційний
суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку представленим
доказам і постановив законне і обгрунтоване рішення про часткове задоволення
позову в частині   стягнення моральної
шкоди на користь    ОСОБА_1 у
зв"язку з ушкодженням здоров"я, оскільки втратою здоров"я йому
спричинена моральна шкода.

Судом встановлено, що за висновком МСЕК від 4.02.2003 року ОСОБА_1 встановлено 70
% втрати працездатності від профзахворювання та визнано інвалідом другої
групи.

Відповідно до
ст. 21 п.1 пп.
„е" та ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", у разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних випадків зобов*язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та
в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров*я, виплачуючи йому грошову суму за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Відшкодування моральної шкоди застрахованим особам є одним із способів захисту особистих немайнових прав працівника і
передбачено ст. 1 згаданого Закону незалежно від відшкодування
майнової шкоди.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 p., моральна шкода потерпілого від
нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає,
відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, які він зазнає у
зв*язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я.

Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на
життя, право на охорону здоров*я тощо.

Ушкодження
здоров*я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов*язків, незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні
страждання.

Встановлення Законом обов*язку Фонду соціального страхування від нещасних
випадків відшкодувати моральну шкоду є засобом реалізації потерпілим
гарантованого державою усім застрахованим
громадянам забезпечення прав у страхуванні від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання.

Розмір   відшкодування моральної шкоди судом
правильно визначено   з урахуванням   характеру та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань.

Доводи про те,що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди не
можуть бути прийняті до уваги, так як спростовуються встановленими обставинами.

Постановлене судом рішення є законним і обгрунтованим, вимоги матеріального
і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи,
приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.
ст. 308,314 ЦПК
України, апеляційний суд,-

УХ В А Л И В :

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань  України в Київському
районі м. Донецька   відхилити.

Рішення
Червоногвардійського районного суду м.Макіївки
від 9 листопада 2006 року   залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
до Верховного Суду України протягом 2 місяців з дня набрання законної
сили.