УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2007
року                                                             м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого              Бойчука
І.В.

суддів                          Горблянського Я.Д., Мелінишин Г.П.

секретаря                    Шпилик В.В.

з участю:
адвоката                       ОСОБА_1

представника             Тисменицького  рай
СТ,  представника  ОСОБА_2-

ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тисменицького
райспоживтовариства на рішення Тисменицького районного суду від 22 листопада
2006 року,-

встановила:

Рішенням Тисменицького районного суду
від 22 листопада 2006 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2. Стягнуто
на її користь з Тисмницького районного споживчого товариства 16574 грн.
матеріальної, 1000 грн. моральної шкоди та 174,24 грн. судових витрат.

В апеляційній
скарзі на дане рішення Тисменицьке райспоживтовариство (далі-рай СТ) вказало, що спір розглянув суд
між юридичними особами, а тому він мав вирішуватися господарським судом.

В матеріалах справи відсутні акти
приймання-передачі орендованого майна, що не відповідає фактичним умовам
договору, а також відсутні акти виконавчих робіт по покращенні стану
орендованого об"єкту. Не дав суд оцінки листу відповідача НОМЕР_1, що
свідчить про неповноту розгляду і порушено вимоги ст.ст. 60, 212 ЦПК України
щодо оцінки доказів.

При складанні
кошторису відсутні первинні документи, зокрема дані про види робіт та витрати
по будівлях і спорудах і відсутні інші докази.

Не зазначено в рішенні і моральних страждань, які понесла
позивачка.

Просить рішення суду скасувати, ухваливши нове, яким у
позові відмовити.

В засіданні
апеляційного суду представник апелянта підтримала доводи скарги з мотивів,
наведених у ній.

Представник
позивача не визнала доводів скарги і пояснила, що факт понесених нею витрат на
ремонт стверджено локальним кошторисом та самим договором оренди, у якому
вказано суму понесених витрат і сторони його підписали, погодившись з такою
вартістю.

Вислухавши
доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Справа № 22-ц-29/2007р.                                     Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.

Категорія 19                                                           Доповідач
Бойчук І.В.

2

Судом
встановлено, що між сторонами 01.07.2002 року було укладено договір оренди
нежитлового приміщення, згідно до якого відповідач як орендодавець передав, а
позивач як орендар прийняла у тимчасове платне володіння та користування нежиле
приміщення загальною площею 29,4 кв.м, АДРЕСА_1.

01 червня 2003
року між сторонами був укладений новий договір оренди цього приміщення на три
роки і сторони при його укладенні дотрималися усіх істотних умов та досягли
згоди.

Позивачка згідно
умов договорів виготовила за власні кошти необхідну проектну документацію на
проведення будівництва та реконструкцію орендованого об"єкту і нею були
виконані дані роботи. Договори оренди підписані сторонами і до них додано
кошторисну документацію виготовлену КП "Капітальне будівництво" на
суму 16499 грн. та акт виконаних робіт без будь-яких зауважень.

Відповідно до умов договорів та ч.2 ст. 27 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" і ч.2 ст. 778 ЦК України
позивачка має право після припинення дії договору на відшкодування вартості
покращень орендованого приміщення у повному обсязі. Тобто в сумі 16 499 грн.,
що слідує з локального кошторису, та вартості на його виготовлення в сумі 75
грн. Дана сума зазначена у самому договорі і сторони її не оспорювали при
підписанні договору.

Із урахуванням
перенесених позивачкою моральних страждань задоволено судом вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 1000
грн., тому доводи апеляційної скарги в цій частині не є обгрунтованими.

Посилання
апелянта у скарзі на те, що в даному випадку порушено норми підсудності також
не заслуговують на увагу, оскільки розгляд спорів, у яких однією зі сторін є
нотаріус, відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції. Відповідно до
п.1 Указу Президента України "Про врегулювання діяльності нотаріату в
Україні" від 23.08.1998 р. вчинення
нотаріальних дій не є підприємницькою діяльністю і не має на меті одержання
прибутку.

Не відповідають
дійсності і вимоги апелянта щодо виготовленої проектно-кошторисної документації
та вартості проведених робіт по реконструкції орендованого приміщення. Суд цим
обставинам у рішенні дав належну правову оцінку.

Колегія суддів
вважає, що судом постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права, тому підстав для його скасування з мотивів, наведених у
скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Тисменицького районного споживчого товариства відхилити, а рішення
Тисменицького районного суду від 22 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців у касаційному порядку.

Судді:                                                                                                  І.В.
Бойчук

Я.Д.
Горблянський

Г.П.Мелінишин