Справа №22-1533 -07                                                     Голов,
ів 1 інст-Бондаренко Н.В.
Категорія - Ц-41                                                               Доповідач-Василевич
РІШЕННЯ                                   ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 лютого 2007 року                                                                                           м.Рівне

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі:

Головуючого судді-Василевича B.C. Суддів
Демянчук СВ., Гордійчук CO. при секретарі Колесовій Л.В. з участю представника ВАТ
"Здобунівське АТП-15662 Бабак Л.В., позивача ОСОБА_1 розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
цивільну   справу   за апеляційною
скаргою відкритого акціонерного товариства "Здолбунівське АТП-15
662"   на   рішення
Здолбунівського   районного   суду
від   30 листопада 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Здолбунівське АТП-15662" про
стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

Рішенням
Здолбунівського районного суду від ЗО листопада 2006 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ВАТ
"Здолбунівське АТП-15662" про стягнення    заробітної плати та відшкодування моральної
шкоди.

Стягнуто з
відповідача на користь позивача заборговану заробітну плату в розмірі 821
грн.30 коп., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 320 грн. та
500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі ВАТ "Здолбунівське АТП-15662" доводить про необґрунтованість
рішення через невідповідність висновків суду матеріалам справи та недоведеність
вимог.

Позивач не довів
укладення з ним трудового договору чи фактичного допущення до ІНФОРМАЦІЯ_1ця.
Нікому із службових осіб про це не було відомо.
Даних про нарахування чи виплату позивачеві заробітної плати на автотранспортному
підприємстві немає. По наведених підставах просить про скасування рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню.

Як видно з
матеріалів справи та як це встановлено судом, позивач без видання наказу про
прийняття на роботу працював у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1.    Це
стверджено    показаннями    свідки
ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, графіками
ІНФОРМАЦІЯ_1 за квітень - травень 2006 року, записами в журналах прийому-здачі
чергування на ВАТ "Здолбунівське АТП-15662".

За виконану роботу позивач отримував заробітну плату у мінімальному розмірі.

Відповідно до
ч.З ст.24 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження власника або уповноваже­ного
ним органу про зарахування працівників на роботу.

Оскільки відповідач
заборгував позивачеві за квітень та 17 днів травня 2006 року заробітну плату і
це є порушенням його трудових прав, суд дійшов частково правильного висновку
про наявність підстав для задоволення позову.

Проте колегія
суддів не погоджується з висновками суду щодо доведеності вимог позивача про
невиплату заробітної плати за березень 2006 року. З наявної у справі заяви
позивача на ім"я директора підприємства видно, що він ставив питання про
виплату зарбітної плати лише за квітень-травень 2006 року, про оплату роботи за
березень місяць не зазначав (а.с- 6). Доказів про роботу в цьому місяці теж не
подав. Проте суд на це уваги не звернув, внаслідок чого необгрунтовано стягнув
заробітну плату за березень 2006 року. Таким чином, підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача заборгована заробітна плата за квітень та
половину травня 2006 року в розмірі 480 грн. (320 грн.+ 160 грн.).

Судом також
необгрунтовано задоволені вимоги і про стягнення компенсації за невикористану
відпустку, оскільки відсутні достовірні та неспростовні
докази про роботу позивача протягом року. За змістом ст.83 КЗпП України
право на отримання грошової компенсації за всі не використані дні щорічної
відпустки мають звільнені працівники. При відсутності наказу про прийняття на
роботу та наказу про звільнення, а також і при відсутності даних про облік
робочого часу та його оплати вимоги про стягнення компенсації за невикористані
дні відпустки задоволенню не підлягають.

Колегія суддів
також не погоджується і з визначеним судом розміром морального відшкодування.

Заборгованість
по заробітній платі виникла за нетривалий період роботи, трудові відносини
позивача з відповідачем не були чітко визначені і врегульовані, тому з
врахуванням встановлених ст. З ЦК
України засад справедливості та розумності,
колегія суддів знаходить, що моральна шкода підлягає зменшенню до 100 грн.

Доводи
апеляційної скарги про відсутність трудових відносин між підприємством та
позивачем не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються
вищенаведеними доказами.

Та обставина, що
прийняття позивача на роботу не було оформлено наказом не означає, що трудові
відносини були відсутні, оскільки відбувся фактичний допуск до роботи з
подальшим її виконанням.

На підставі
наведеного, керуючись ч.І ст.307, ст. 309, ст. 313, ст. 316 ЦПК України,колегія
суддів,-

вирішила:

Апеляційну
скаргу відкритого акціонерного товариства "Здолбунівське АТП-15662"
задовольнити частково.

Рішення
Здолбунівського районного суду від 30 листопада 2006 року в частині вимог про
стягнення компенсації за невикористану відпустку скасувати і в задоволенні цих
вимог відмовити.

Рішення в частині вимог про
стягнення заборгованої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди
змінити, зменшивши розмір стягнутої з ВАТ "Здолбунівське АТП-15662"
на користь ОСОБА_1 заробітної плати із 821 грн. до 480 грн. і моральної шкоди
із 500 грн. до 100 грн. Всього до стягнення підлягає 580 грн.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може
бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ним чинності.