Справа №22-1075/07 р.                          Головуючий
Категорія-16                                                              Доповідач  -   Шамрило Л.Г.
УХВАЛА ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 січня 2007 р. Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого судді:                       Курило В.П.

суддів:                                                       Санікової О.С.

Шамрило Л.Г.

при секретарі:      Іванові В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного
суду м. Донецька від 13 листопада
2006 р. по
справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „Нова"
(далі ТОВ „Нова") про стягнення збитків у зв'язку з невиконанням
зобов'язань за договором та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Ленінського районного суду м. Донецька від 13 листопада 2006
року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ „Нова" про
стягнення збитків у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором та
відшкодування моральної шкоди.

Не погодившись з
рішенням суду, позивачка ОСОБА_1 принесла апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на
її користь 1600 грн.
моральної шкоди, 1750 грн.
понесених нею збитків та 153
грн. судових витрат, посилаючись на неправильну правову оцінку наданим
доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги і просила її
задовольнити.

Представник
відповідача Ялугін О.В. заперечував проти доводів скарги, вважаючи їх
необгрунтованими. Просив скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали
цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до
вимог ч.1 ст.308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої
інстанції встановлено, що 21.01.2005
р. між ВАТ „Нова" в особі директора філії у м. Донецьку Ялугіна О.В.,
який діяв за дорученням відповідача, і позивачкою ОСОБА_1 укладено договір про
постачання питної води торгової марки „Моршинська" в 18,9 або 19,8 літрових
пляшках. У відповідності до умов договору (п.3.2) вартість однієї пляшки питної
води складає 20 грн., в т.ч. ПДВ, і може
змінюватися на протязі терміну дії договору за взаємною згодою сторін. Даний
договір діяв до 31.12.2005
р. і був пролонгований згідно п.7.2 договору на 1 рік, тобто до 31.12.2006 р. Наказом
відповідача від 16.01.2006
р. НОМЕР_1 встановлено
з 01.02.2006 р. нову
ціну на воду в пляшках 18,9
л для реалізації філією в м. Донецьку в сумі 28 грн. У зв'язку з чим ОСОБА_1 у лютому 2006 р. за підписом
директора філії у
м. Донецьку Ялугіна О.В. направлено
листа з повідомленням про підвищення
ціни на воду
„Моршинська" та про можливість постачати питну воду „Старий Миргород"
за ціною 24 грн., а також
запропоновано переукласти договір на 2006
р. за ново діючими тарифами, від чого остання відмовилась. Свої
зобов'язання перед позивачкою відповідач виконував до 23.02.2006 р.

Відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що доводи
позивачки про порушення відповідачем умов договору та односторонню відмову від
виконання зобов'язань не відповідають фактичним обставинам справи, а тому
визнав позовні вимоги про стягнення з ВАТ „Нова" збитків за час
невиконання зобов'язань та моральної шкоди безпідставними.

Висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах
закону.

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2005 р. між ВАТ „Нова" в особі
директора філії у м. Донецьку Ялугіна О.В., який діяв за дорученням
відповідача, і позивачкою ОСОБА_1 укладено договір про постачання питної води
торгової марки „Моршинська" в 18,9
або 19,8 літрових
пляшках за ціною 20 грн. за
одну пляшку (а.с.7). Можливість
зміни умов договору, а саме ціни на послуги, була передбачена п.З договору, а
порядок зміни умов договору -
п.10.1, у відповідності з яким умови даного договору можуть бути змінені за
взаємною згодою сторін з обов'язковим складанням письмового документа. Діючи за
умовами договору, відповідач листом повідомив позивачку про збільшення ціни на його послуги і запропонував
переукласти договір на постачання у 2006 р. питної води „Моршинська"
за ціною 28 грн. або
питної води „Старий Миргород" за ціною 24 грн., але ОСОБА_1 у письмовій відповіді від 22.02.2006 р. відмовилася
від такої пропозиції (а.с.8,9). З накладної на відвантаження НОМЕР_2 від 23.02.2006 р. видно, що
позивачці відповідачем поставлено 2
пляшки води „Моршинська" загальною вартістю 56 грн., які
ОСОБА_1 прийняла, але сплатила за них тільки 40 грн. (а.с.
12). 01.03.2006 р. позивачка уклала договір НОМЕР_3 з фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_2, згідно з
яким останній зобов'язаний купувати у мережі магазинів „Амстор" і
„Метро" та поставляти позивачці питну воду торгівельної марки
„Моршинська", а остання -
сплатити за воду та її постачання 250
грн. на місяць (а.с.70-71).

Відповідно до
вимог ч.1 ст.651
ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки позивачка відмовилась від послуг відповідача по постачанню питної
води „Моршинська" за новими тарифами і уклала договір з іншим
постачальником, а ВАТ „Нова" не мала можливості у зв'язку із підвищенням
відпускної ціни виробником води ВАТ „Моршинський завод мінеральних вод
„Оскар"" постачати з 01.02.2006
р. цю продукцію за ціною 20
грн. за 1 пляшку,
договір, укладений між сторонами по справі було розірвано за згодою сторін.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України
„Про захист прав споживачів" споживач має право на одержання необхідної,
доступної та достовірної інформації про товари (роботи, послуги), що забезпечує
можливість їх компетентного вибору. А ч.2
ст. 19 цього
Закону передбачає, що споживач має право на
вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час з врахуванням
режиму роботи продавця (виконавця). Продавець (виконавець) зобов'язаний всіляко
сприяти споживачеві у вільному вибору товарів і послуг. Забороняється примушувати споживача придбати товари і послуги
неналежної якості, або непотрібного йому асортименту.

Таким чином, суд
першої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами, надав їм відповідну оцінку
та дійшов обґрунтовано висновку про безпідставність вимог позивачки.

Рішення суду
відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для його
скасування не вбачається. Наведені в апеляційній скарзі доводи є
необґрунтованими й правильність
висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.  303, 307, 308, 314-315  ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду Донецької області від 13 листопада 2006 року залишити без
зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.