АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем  України

23   січня  2007  року  колегія  суддів
судової  палати  у
цивільних  справах

апеляційного суду Житомирської
області

в складі:

головуючого -
судді              Малахової Н.М.

суддів:                                    Жизневської А.В.

Матюшенка І.В.

при секретарі судового

засідання    Кульчицькій І.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердичівського

міськрайонного
суду Житомирської області від 26 вересня 2006 року у справі

за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про виключення
майна з арешту,

встановила:

У січні 2006
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції про

визнання незаконними дій державного виконавця та про виключення майна з

під арешту, посилаючись на те, що на виконання ухвали цього суду від 29

грудня 2005
року про накладення арешту на майно, державним виконавцем

було накладено арешт на її особисте майно, що знаходиться за адресою :

с.Солотвин,2 Бердичівського району.

У процесі розгляду справи до участі у справі в якості відповідача було

притягнуто боржника (ОСОБА_2), а позовну заяву
ОСОБА_1 до

виконавчої державної служби Бердичівського міського
управління юстиції про

визнання незаконними дій державного виконавця виділено в окреме

провадження.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської
області від

26 вересня 2006
року позов задоволено. Звільнено з під арешту майно, що

належить позивачці. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь

держави 51
грн. судових витрат та на користь ОСОБА_1

100 грн. за надання правової допомоги.

Справа № 22 ц/273                Головуючий судді 1-ї
інст. Голубнича А .М.

Категорія 44                      Доповідач-суддя Малахова Н.М.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати вказане рішення та

ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі. Зазначає, що
при

ухвалені рішення судом порушені норми матеріального та процесуального

права. Зокрема, вказує на те, що рішення було проголошено 26 вересня 2006

року, а датоване 22-м вересням 2006 року. Посилається
на те, що позов

заявлявся нею до державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного

управління юстиції, а не до ОСОБА_2 і вказує, що вона не заявляла

клопотання про заміну відповідача у справі. Крім того, на її думку, що суд

першої інстанції помилково стягнув з ОСОБА_2 судові витрати.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання ухвали цього суду

від 29
грудня 2005 року державним
виконавцем відділу ДВС 20
січня 2006 року

накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1

У відповідності до ст. 59 Закону України „ Про виконавче провадження"

особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не

боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і

про звільнення майна з-під арешту.

У відповідності роз'яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду

України „Про судову практику в справах про виключення майна з опису"

відповідачами в справі суд притягує боржника, особу в інтересах якої

накладено арешт на майно, і в необхідних випадках-особу, якій передано

майно, якщо воно було реалізовано.

З матеріалів справи вбачається, що за ініціативою суду першої інстанції

ухвалою від 12
червня 2006 року обґрунтовано було
притягнуто до участі у

справі ОСОБА_2 Позовні вимоги в іншій частині виділені в окреме

провадження.

Проте, судом до участі у справі не притягнуто особу, в інтересах якої

накладено арешт на майно.

Таким чином суд першої інстанції вирішив питання про права та

обов'язки особи, яка не була притягнута до участі у справі.

У відповідності до п.4 ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає

скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив

питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді справи порушені норми

процесуального права, то рішення суду підлягає скасуванню з направленням

справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.303, 304,
307, 311,313-315 ЦПК України, колегія суддів-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду від 26 вересня 2006
року

Житомирської області скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду

першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу

може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного

Суду України протягом двох місяців.