Справа № 2-114/07
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарях - Хімченко О.М.,
Король О.М., Масловій В.Л., Горбуновій Л.С.

представника
позивача - ОСОБА_1

представника
відповідача - Рисіна
О.О.

представника
співвідповідача - Цимбал
С.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі
цивільну справу   за   позовом
ОСОБА_2   до
Комунального   житлового
підприємства  №
33   про   відшкодування   збитку
заподіяного   джерелом   підвищеної небезпеки, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2
звернувся до суду в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 з
позовом до Комунального житлового підприємства № 33 про відшкодування збитку заподіяного джерелом підвищеної
небезпеки і в обґрунтування позову вказує, що має в особистому користуванні
автомобіль "ДЕУ ЛАНОС" державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить йому на праві особистої власності (свідоцтво про реєстрацію
ІНФОРМАЦІЯ_1 видано
Криворізьким МРЕВ ДАІ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 02 вересня 2004 p.). 16 серпня 2005р.
приблизно о 10 годині 00 хв. Керуючи
належним йому автомобілем, рухався по вул. Мелешкіна в м. Кривому Розі, в
напрямку пл. Артема та зупинився
на червоний сигнал світлофору в районі перехрестя з вул. Одеською. Разом з ним
в автомобілі знаходився його неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2р.н. У
цей час, в тому самому напрямку, позаду нього, рухався автомобіль "ГАЗ-31029"
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
що належить Комунальному житловому підприємству № 33, під керуванням
водія, робітника цього підприємства ОСОБА_4, який
грубо порушуючи вимоги "Правил дорожнього руху", не обрав безпечну
швидкість руху, не впевнився в тому, що його дії будуть безпечними для інших
учасників дорожнього руху і допустив наїзд на належний йому автомобіль. ОСОБА_4 керував вказаним
транспортним засобом на підставі шляхового листа службового легкового
автомобіля серії ІНФОРМАЦІЯ_3
від 16 серпня
2005р. Внаслідок чого його автомобілю було заподіяно значних механічних
ушкоджень, а йому завдано тілесні ушкодження в вигляді забиття шийного відділу
хребта, в зв'язку з чим, в період з 17.08.2005р. по 01.09.2005р. перебував на
лікуванні в поліклініці КМУ УМВС України у Дніпропетровській області, що
підтверджується довідками медичного закладу. Його сину ОСОБА_3 було завдано
тілесні ушкодження в вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку,
внаслідок чого він переніс нервовий стрес і в період з 16 серпня до 25 серпня 2005 р. знаходився на
медичній довідці про тимчасову непрацездатність учня. 31 серпня 2005р.
був поставлений на облік з діагнозом "ЧМТ струс головного мозку", був
звільнений від уроків фізичного виховання на період з 01 вересня до 30 вересня 2005р.
По даному факту дорожньо-транспортної пригоди працівниками ВДАІ Саксаганського
РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, була винесена постанова про
відмовлення в порушенні кримінальної справи. У відношенні ОСОБА_4 був складений
адміністративний протокол серії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16 серпня 2005р.
про порушення ним вимог п.п.10.1,  12.1,
13.1  "Правил
дорожнього руху" та здійснення

правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП
дорожньо-транспортної пригоди і матеріали були передані до Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу для накладення адміністративного стягнення.
Згідно постанови судді Бондар Я.М. від 21
вересня 2005р. (справа №
3 - 7056/2005р.)., ОСОБА_4 признаний винним. На лікування сина ним було
витрачено: 73грн.95коп. -
на придбання ліків та Обгрн.ООкоп. -
за проведення діагностики. Для авто-товарознавчого дослідження та
встановлення суми завданої йому матеріальної шкоди, був вимушений звернутися до
експерта авто-товарознавця, вартість дослідження становить 270грн.00коп.,
згідно якого йому завдано матеріальної шкоди на суму 12479грн.64коп. Ремонт
належного йому автомобіля був проведений в авто майстерні ЧП "ОСОБА_5", на який ним
було витрачено 13693грн.00коп., що підтверджується актом виконаних робіт СПД ОСОБА_6 № 136 від 18.10.2005р.
В зв'язку з тим, що відповідачем КЖП №
33 була застрахована відповідальність, 15
листопада 2005р. Криворізька філія ЗАТ УСК "Княжа", вилучив франшизу в сумі 510грн.,
виплатила йому частку матеріального збитку в сумі 6332грн.89коп., що не покриває
понесені ним фактичні витрати на відновлення його автомобіля, тому матеріальний
збиток відносно автомобіля складає: 7360грн. 11коп.. Також, 15 листопада 2005р.
Криворізька філія ЗАТ УСК "Княжа", на підставі страхового
відшкодування за шкоду заподіяну здоров'ю, згідно страхового акту № 537 від 10.11.05р.
виплатила йому 255грн.00коп., а на підставі страхового відшкодування за шкоду
заподіяну здоров'ю, згідно страхового акту № 538 від 10.11.05р. виплатила його неповнолітньому сину ОСОБА_3 85грн.00коп. Крім
того, протиправними діями ОСОБА_4, крім фізичної та матеріальної шкоди йому та
фізичної шкоди його неповнолітньому сину, був також заподіяний моральний
збиток. В результаті хвилювань за свій стан здоров'я та здоров'я сина, за
ушкоджений автомобіль та митарств по його відновленню, він знаходився і
знаходиться в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою
напруженістю, втратою сну, що переросла в моральні страждання. Стан морального
дискомфорту гнітить його та неповнолітнього сина тривалий період часу, що
вплинуло на відносини і нормальні життєві зв'язки з членами родини, сусідами,
знайомими. Вони були позбавлені можливості жити повноцінним життям,
реалізовувати свої звички, плани і можливості, що істотно порушило їхній спосіб
життя і вплинуло на життєвий уклад.
Зазначені негативні наслідки дорожньо-транспортної пригоди є тривалими й
істотними, як для нього так і для його сина, тому моральний збиток на свою користь та на користь сина оцінює
по 10000грн.00коп. кожному. Усього загальна сума матеріального і
морального збитку, а також інших витрат внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
складає 27726грн.82коп. Просить стягнути з відповідача на свою користь 7360грн.
11коп. у відшкодування матеріального збитку - за ремонт належного йому автомобіля, 73грн.95коп. та
06грн.00коп. - витрати
понесені ним на придбання ліків для лікування сина та проведення медичної
діагностики, 270грн.00коп. -витрати
понесені ним за проведення огляду та звіту по оцінці матеріальної шкоди
транспортного засобу, 15грн.06коп. за вартість телеграм та 01грн.70коп. - за послуги
телеграфу та у відшкодування морального збитку вчиненого йому та його сину по
10000грн. кожному, а також покласти на відповідача відшкодування витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

У якості співвідповідача до участі в справі під час
слухання справи залучено ЗАТ "Українська страхова компанія"
"Княжа".

Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю та дав пояснення, в
яких підтвердив зміст позовних вимог. Крім того пояснив, що просить відшкодувати
вартість виконаного ремонту. Від страхової компанії отримав нараховані суми. З
виплаченою сумою не погоджується, але дії страхової компанії не оскаржував,
вважав, що доплату здійснить КЖП №
33. Моральна шкода складається з того, що внаслідок ДТП порушений сон,
позбавлений можливості відпочивати у моря, витрачав гроші на придбання ліків,
вимушений звернутися до суду. На даний час автомобілем після ремонту
користується.

Під час
проведення для виплати страхової суми експертизи, присутній не був, про проведення
експертизи повідомлявся, був з нею ознайомлений, з висновком експерта
погодився. Вважає, що не мав можливості не погодитися з цим висновком та
запросити іншого експерта. На його думку шкоду у повному обсязі йому повинно
відшкодовувати КЖП № 33 та страхова
компанія. Мав можливість відмовитися від отримання суми, нарахованої йому
страховою компанією. Далі пояснив, що внаслідок ДТП неодноразово проходив лікування у 2006 року. Деталі
автомобіля, які непридатні бажає залишити собі.

Представник позивача у судовому засіданні, позов
підтримав повністю та дав пояснення, які відповідають змісту позову. Крім того
пояснив, що вважає, що позивач не може оскаржувати дії страхової компанії з
виплати страхових сум, так як позивач та страхова компанія не перебували у договірних
відносинах. Разом з тим, вважає, що страхова компанія не повністю відшкодувала
завдану шкоду. На час отримання відшкодування, 15 листопада 2005
року, позивач знав, що йому відшкодовується не повна сума. Вимог до
страхової компанії в них немає. На його погляд, відшкодовувати частину
невідшкодованої шкоди, повинен власник автомобіля. Вважає, що позивач мав право
звернутися до іншого експерта для отримання страхової суми. Вважає, що позивач,
в разі незгоди з сумою відшкодування, повинен був оскаржити дії страхової суми.

Представник відповідача позов визнав частково та пояснив, підстав для
повного задоволення позову не вбачає, позов
може бути задоволений частково. Крім того, пояснив, що шкоду позивачу
КЖП № 33 повинно
відшкодовувати лише у розмірі франшизи у сумі 510грн., так як обов'язок
відшкодування покладений на страхову компанію, з якою КЖП № 33 укладений
договір. Вважає, що наявність та розмір моральної шкоди позивачем не доведені.
При цьому підкреслив, що позивач продовжує користуватися автомобілем. На його
погляд з питання стягнення моральної шкоди ОСОБА_3 повинен був звернутися до суду самостійно.

Представник співвідповідача позов не визнав повністю та в
судовому засіданні пояснив, що підтверджує зміст поданих до суду письмових
пояснень. Крім того, пояснив, що відшкодування моральної шкоди договором між
страховою компанією та КЖП №
33, не передбачено. Вважає, що якщо позивач був не згоден з висновком
експертизи, проведеної страховою компанією, то він мав право звернутися до
іншого експерта, але цього не зробив. Далі пояснив, що позивачу не була
відшкодована врахована у висновку експерта ОСОБА_7 сума ПДВ, так як позивач не
представив документів про сплату ПДВ. Не заперечують сплатити позивачу суму
ПДВ, якщо ці витрати позивачем будуть підтверджені.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання, будучи
неодноразово належним чином повідомлений, не з'явився.

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України,
всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази,
вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини.

Автомобіль "ДЄУ - Ланос", реєстраційний номер НОМЕР_1 належать
позивачу ОСОБА_2, що
встановлено поясненнями позивача, свідоцтвом про реєстрацію транспортного
засобу (а.с.5).

Автомобіль "ГАЗ - 31029", реєстраційний номер НОМЕР_2, належить
відповідачу КЖП № 33, що
встановлено свідоцтвом (а.с.6).

ОСОБА_4 16 серпня 2002 року по 23 грудня 2006 року працював у
відповідача у якості водія, що встановлено наказами (а.с.76, 152).

16.08.2005
року ОСОБА_4 на автомобілі "ГАЗ -
31029", реєстраційний номер НОМЕР_2 виїхав
з гаражу відповідача о 07.00
год., що встановлено подорожнім листом (а.с.6 зворот).

16.08.2005 року біля 10.00 години, водій
ОСОБА_4, керуючи автомобілем "ГАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_2, допустив
зіткнення з автомобілем "ДЄУ -
Ланос", реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував позивач, внаслідок
чого автомобілі були пошкоджені. Вказані обставини встановлені поясненнями
сторін, постановою про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності
(а.с.7).

Позивач має
дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, який на час ДТП знаходився у
автомобілі позивача, що встановлено свідоцтвом (а.с.4), поясненнями позивача.
Внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримав
забій шийного відділу хребта, в зв'язку з чим був тимчасово непрацездатний з 17 серпня 2005 року по 1 вересня 2005 року, що встановлено довідками (а.с.10,11), медичними
записами (ах. 12-14). Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні
ушкодження у вигляді струсу головного мозку, в зв'язку з чим був тимчасово
непрацездатний з 16 по 20 серпня 2005 року, що
встановлено довідками (а.с.15,17), рішенням (а.с.16).

18 серпня 2005
року автомобіль позивача був досліджений по заяві ОСОБА_2 експертом
ОСОБА_8, яка визначила вартість відновлювального ремонту у сумі 12479грн.64коп.
За проведення дослідження ОСОБА_2
сплатив 270грн.00коп. Вказані обставини встановлені звітом, квитанцією
(а.с.28-45).

Після ДТП 30 вересня 2005 року, по заяві
УСК "Княжа" автомобіль позивача був досліджений спеціалістом - товарознавцем
ОСОБА_7, який визначив вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача у
розмірі 8211грн.47коп. З цим актом ОСОБА_2
був ознайомлений та не оскаржував його, що встановлено актом (а.с.188-208), поясненнями
позивача, представника співвідповідача.

18 жовтня 2005
року автомобіль позивача був відремонтований, за ремонт він сплатив
13645грн.00коп., що встановлено актом (а.с.46-48, 184-186), квитанціями
(а.с.51).

Між КЖП № 33 та ЗАТ
"Українська страхова компанія "Княжа" 3 листопада 2004 року строком до 2 листопада 2005 року укладений
договір обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників
транспортних засобів на території України "далі за текстом
"Договір"), що вбачається з договору (а.с.94-95).

Співвідповідачем
10 листопада 2005 року були
складені страхові акти, проведені розрахунки сум, належних для відшкодування ОСОБА_2 та ОСОБА_3, внаслідок
ДТП, яке мало
місце 16 серпня 2005 року. Відповідно
до цих актів ОСОБА_2 належало
виплатити: у відшкодування матеріального збитку - 6332грн.89коп., у відшкодування за завдані тілесні
пошкодження - 255грн.00коп.
та 85грн.00коп. - за
тілесні пошкодження завдані ОСОБА_3,
а усього 6672грн.89коп., що встановлено актами, розрахунками (а.с.118-119).

20 жовтня 2005
року ОСОБА_2 звернувся
до КЖП № 33 з
проханням відшкодувати йому франшизу
у розмірі 510грн., що встановлено заявою (а.с.52).

15 листопада 2005
року ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 отримали від співвідповідача у якості страхового
відшкодування загальну суму 6672грн.89коп., що встановлено ордерами
(а.с.54-56).

На придбання
ліків позивач витратив 79грн.95коп., на відправку телеграми 16грн.76коп., що
встановлено поясненнями позивача, чеками (а.с.20,27).

Вартість
деталей, які вивільнилися після ремонту автомобіля позивача складає 18грн., що
встановлено актом, довідкою (а.с.222, 223).

Суд відкидає твердження
позивача про те, що він в зв'язку з ДТП
неодноразово проходив лікування. При цьому, суд враховує, що причинний
зв'язок між хворобою та ДТП
може встановить судово-медичний експерт, а надана суду довідка (а.с.187),
не є висновком експерта.

Твердження позивача про те, що він знаходиться в негативному
емоційно-психічному стані, що до даного часу втратив сон, що він та його син
втратили зв'язки з оточуючими, що він та його син були позбавлені можливості
жити повноцінним життям,

не підтверджуються будь-якими доказами по справі, а тому
не можуть бути взяті судом до уваги.

Взаємини між сторонами регулюються нормами ЦК України, Законом України „ Про дорожній рух", Законом України "Про
власність", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ст. 14
Закону України "Про дорожній рух", водій, як учасник дорожнього
руху, зобов'язаний дотримуватися Правил дорожнього руху. Позивач та водій
ОСОБА_4, керуючи автомобілями, були учасниками дорожнього руху, і повинні були
відповідно до вимог ст. 14
названого Закону дотримувати вимог Правил дорожнього руху. Судом
встановлено, що ОСОБА_4 16
серпня 2005 року,
здійснюючи рух , не
витримав безпечну швидкість та дистанцію, порушивши п.п. 12.1, 13.1(a) Правил
дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем, яким керував позивач, і це
порушення призвело до дорожньої -
транспортної пригоди, яке потягло пошкодження автомобіля позивача, завдало
тілесних ушкоджень позивачу та його дитині.

У відповідності зі ст.48 Закону України "Про власність" власник
може вимагати відшкодування збитків, положення щодо захисту прав власності
поширюються на особу , яка
володіє майном на підставі, передбаченій законом. Судом встановлено, що позивач
на передбаченій законом підставі володів пошкодженими автомобілем, а тому мав
підстави звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 1192
ЦК України, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала
шкоду майну, відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків , що підлягають
відшкодуванню, визначається відповідно до вартості втраченого майна або
виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодження речі. Сума матеріальної
шкоди, завданої пошкодженням автомобіля складає 13645грн.00коп., які позивач
витратив на ремонт.

Відповідно до ст. 1187
ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням транспортних засобів, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки
відшкодовуються особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним
засобом.

Відповідно до преамбули Закону України "Про обов'язкове страхування
цивільно -правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів", цей Закон
регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. З
цього Закону обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди, завданої здоров'ю, та майну потерпілих
внаслідок дорожньо -транспортних
пригод. Згідно ст.6 вказаного Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої
заподіяна шкода третім особам під час ДТП,
яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно - правова
відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Виходячи з наведених норм ЦК України та вказаного Закону, з урахуванням того, що
дорожньо - транспортна
пригода сталася 16 серпня 2005 р. за участю
транспортного засобу, який належав відповідачу, а відповідач уклав договір з
співвідповідачем, відшкодування завданої здоров'ю та майну позивача та його
дитини повинен відшкодувати співвідповідач, за виключенням передбаченої
договором франшизи, яка складає 510
грн. Враховуючи вартість залишених собі позивачем деталей автомобіля суд
приходить до висновку, що матеріальну шкоду, завдану автомобілю відповідач
повинен відшкодувати позивачу у сумі 492
грн. 00 коп.

Дійшовши такого висновку суд враховує, що на час виплати страхової суми позивач
відремонтував автомобіль, був обізнаний про те, що висновок спеціаліста від 30 вересня 2005 р. стосовно
вартості відновлювальних робот відрізняється від понесених ним

витрат, а тому, у відповідності зі ст. 36 вказаного Закону, якщо був
незадоволений рішенням страховика
(співвідповідача по справі), він мав право подати скаргу, а в разі
незадоволення скарги, звернутися з позовом до суду. Але позивач зі скаргами на
рішення співвідповідача не звертався, яких не будь позовних вимог, в яких би
обґрунтував незгоду з діями співвідповідача, до співвідповідача не пред'явив.

Одночасно, з урахуванням вимог ст. 1192
ЦК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача
витрати на придбання ліків, проведення дослідження та відправку телеграфних
повідомлень.

Відповідно до ст. 23
ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у
фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з
ушкодження здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього
відшкодування.

Позивач, який володів пошкодженими автомобілем, зазнав хвилювання, моральні
страждання з приводу пошкодження його майна, внаслідок пошкодження автомобіля
був позбавлений можливості користуватися
своїм майном, витрачав час на ремонт автомобіля. Крім того позивач та
його дитина зазнали тілесних пошкоджень, проходили лікування, були тимчасово
непрацездатні Тому відповідач повинен, на переконання суду, з урахуванням
характеру та глибини моральних страждань завданих позивачу пошкодженням майна,
з урахуванням викликаних пошкодженням майна змін у звичному образі життя
позивача, з урахуванням характеру завданих тілесних ушкоджень, а також з
урахуванням розумності і справедливості, відшкодувати позивачу ОСОБА_2 та позивачу ОСОБА_3, в інтересах
якого діє ОСОБА_2
моральну шкоду у розмірі по 1000 грн. 00 коп. кожному з них. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд не бере
до уваги твердження позивача про те, що внаслідок ДТП він неодноразово
проходив лікування, знаходиться в негативному емоційно-психічному стані, до
даного часу втратив сон, а також те, що він та його син втратили зв'язки з оточуючими,
що він та його син були позбавлені можливості жити повноцінним життям, не
відбулася поїздка на узбережжя моря, так як
у судовому засіданні не встановлено наявність вказаних обставин.

Суд вважає, що позивач обґрунтовано, на підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України,
звернулися до суду за захистом своїх порушених прав.

Твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_2 безпідставно
звернувся з позовом в інтересах сина ОСОБА_3 не
відповідають вимогам ст. 39
ЦПК України, відповідно до якої права, свободи та інтереси неповнолітніх
осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, можуть захищати у суді їхні
батьки.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд на підставі
ст. 10 ЦПК
України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона
посилається та ст. 11 ЦПК
України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає,
що позовні вимоги у частині відшкодування матеріальної та в частині
відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88
ЦПК України на користь позивача належить стягнути з відповідача витрати: по
сплаті держмита у сумі 97
грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 15,
16, 23, 1187, 1192 ЦК України, ст.14 Закону України „Про дорожній рух",
ст. 48 Закону
України "Про власність", ст. ст. 3,6, 36 Закону України "
Про обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.
ст. 10, 11, 39, 88, 208,
210, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Стягнути на
користь ОСОБА_2 з
Комунального житлового підприємства  №
33   у  відшкодування
матеріальної  шкоди  -  858   грн.   71   коп.,
у відшкодування моральної шкоди - 1000 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з
Комунального житлового підприємства №
33 у відшкодування моральної шкоди -
1000 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з
Комунального житлового підприємства №
33 витрати по сплаті держмита у сумі 97
грн.00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про

апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо

було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у

строк, встановлений статтею 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після

закінчення цього строку.