Справа №
22-1054/2007 р.                               Головуючий
1 інстанції:Сіренко М.О.
Категорія: 19                                                      Доповідач: Голубинський А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2007року                                                                                       м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області

в складі: головуючого судді
Голубинського А.М., суддів Прокопчук Л.М.,
Азевич В.Б. при секретарі
Пометун C.M.

за участю
позивача ОСОБА_1, представника відповідача Ционенко С.В. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Центрально - Міському районі
м. Макіївки Донецької області на рішення Центрально - Міського
районного суду м. Макіївки від 14
грудня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Центрально - Міському
районі м. Макіївки про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Центрально - Міському районі
м. Макіївки Донецької області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві.
Він посилався на те, що знаходився у трудових відносинах з ВАТ ПТФ
„Маквест" і 10 червня 2004 року при
виконанні трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого
він отримав травму - перелом
правої голені. Висновком МСЕК від 02.11.2005
року за трудовим каліцтвом йому встановлена стійка втрата професійної
працездатності 70% та він
визнаний інвалідом другої групи. Висновком МСЕК від 16.11.2006 року йому було
встановлено 25% втрати
професійної працездатності по тієї ж травмі, але він з цим не згоден і буде цей
висновок оскаржувати, оскільки стан його здоров"я не поліпшився, кістки
зрослися погано. Через ушкодження здоров'я на виробництві йому заподіяна
моральна шкода, яка полягає у фізичних стражданнях, порушенні його нормальних
життєвих зв'язків, негативних наслідках, які потребують від нього додаткових
зусиль для організації свого життя. Просив стягнути з відповідача на
відшкодування моральної шкоди грошову компенсацію в сумі 15000грн.

Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 14
грудня 2006 року, на
користь ОСОБА_1 з відповідача стягнуто 15000грн.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Центрально -Міському районі м. Макіївки Донецької області просить
рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити. Відділення виконавчої дирекції Фонду посилається на те, що позивач не надав суду доказів
заподіяння йому моральної шкоди, а саме, висновку
МСЕК про встановлення йому факту заподіяння моральної шкоди, а також суд не врахував призупинення дії закону про
відшкодування моральної шкоди на 2006
рік.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб які брали участь у справі, дослідивши
матеріали цивільної справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи справу по суті, суд обґрунтовано виходив з того, що
правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку
з відшкодуванням моральної шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві, регулюються Законом України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999р. (з наступними змінами).

Згідно частини 1 ст.9 Закону України "Про
охорону праці" від 14 жовтня 1992р. (з наступними змінами) відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті
працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Згідно з п/п "е" п.1 частини 1 ст.21 та частини 3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування у встановленому
законодавством порядку зобов'язаний виплатити
потерпілому грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь яких
інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди.

По справі встановлено, що під час роботи на ВАТ ПТФ „Маквест", з
позивачем 10.06.2004 року стався нещасний випадок, в
наслідок чого він отримав травму ноги, що підтверджується актом №3 про нещасний випадок на виробництві, за формою Н-1, який складений 12.06.2004 року. Рішенням МСЕК від 02.11.2005 року позивачу вперше встановлена, в зв'язку з травмою стійка втрата професійної працездатності 70% та він визнаний інвалідом другої групи.
Висновком МСЕК від 16.11.2006 року позивачу залишили 25% втрати професійної працездатності, у зв'язку з отриманою 10.06.2004 року травмою. Тобто суд
обгрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві заподіяна моральна шкода, яка
полягає у моральних стражданнях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, що
порушило його нормальні життєві зв'язки, які потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Даний висновок суду відповідає роз'ясненням Пленуму Верховного Суду
України, які викладені в постанові від 31 березня 1995р. „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди", де зазначено, що під моральною шкодою слід
розуміти

втрати
немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я
(п.3).

Частиною 3 ст.34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", на положенні якої
грунтується апеляційна скарга, передбачено, що моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом
соціального страхування за заявою потерпілого з
викладом характеру заподіяної моральної шкоди та за поданням
відповідного висновку медичних органів.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2004р. по справі №1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у
Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" (справа про
відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування) положення частини 3 статті 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" треба розуміти як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом соціального страхування
від нещасних випадків моральної шкоди, заподіяної
умовами виробництва, в окремому випадку - лише у разі відсутності втрати
потерпілим професійної працездатності.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу встановлена стійка втрата
професійної працездатності, в зв'язку з чим суд
обґрунтовано, виходив з положень ст.21 та ст.28 Закону та дійшов правильного висновку про наявність факту заподіяння позивачу
моральної шкоди, через нещасний випадок на
виробництві, якій відбувся 10.06.2004 року та правильно стягнув
на її відшкодування з відповідача грошову компенсацію.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 грн., суд враховував стан здоров'я позивача,
а саме, ті обставини, що травма, яку отримав ОСОБА_1 10
червня 2004 року була тяжкою, він втратив професійну
працездатність на 70% і йому була встановлена друга група інвалідності, в зв'язку з отриманим
каліцтвом він тривалий час знаходився на
лікуванні, пересувався з допомогою милиць, переніс неодноразові
операції.

Висновок суду першої інстанції, про часткове задоволення позову ОСОБА_1,
який зазначений в резолютивній частині судового рішення, апеляційний суд не
приймає до уваги, оскільки він не впливає на
правильність висновків суду в цілому і є формальною підставою для
скасування рішення суду.

Апеляційний суд, не приймає до уваги доводи скарги про те, що ОСОБА_1 не
має право на отримання відшкодування моральної шкоди, в зв"язку отриманим
трудовим каліцтвом , оскільки Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік" призупинена дія статей Закону України „Про загально обов"язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань України,, , оскільки право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача до 2006 року.

Відповідно до СТ..308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає нормам процесуального права та правильно
застосовано норми матеріального права, а тому підстав
для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної
скарги не має.

Керуючись ст.308, ст.315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Центрально -Міському
районі м. Макіївки Донецької області відхилити .

Рішення Центрально - Міського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 14
грудня 2006року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.