У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Яреми А.Г.,

Левченка Є.Ф.,

Шабуніна В.М.,

розглянувши  в
попередньому судовому засіданні у м. Києві 22 січня       2007 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Центральної міської лікарні № 2 м. Житомира, третя особа: ОСОБА_2 - про
поновлення на роботі, визнання незаконним і скасування наказу про звільнення,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою Центральної міської лікарні № 2 м.
Житомира на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 6 вересня 2006
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2004 року ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним  позовом, посилаючись на те, що з 1979 року працював у відповідача на  посаді ІНФОРМАЦІЯ_1. У грудні 2003 року був звільнений з роботи на підставі п. З
ст. 40 КЗпП України за
систематичне невиконання обов'язків без поважних причин, покладених на нього трудовим договором і правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Вважає таке звільнення незаконним, оскільки воно є результатом упередженого ставлення до нього з боку адміністрації лікарні та не відповідає вимогам трудового законодавства,
зокрема, в наказі не зазначено, за яке саме порушення він звільнений з
роботи, він добросовісно виконував свої
посадові обов'язки протягом  всього періоду роботи.

Просив визнати незаконним звільнення його з роботи та поновити на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 терапевтичного відділення
поліклініки Центральної міської лікарні № 2 м. Житомира, стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного прогулу та 15 319 грн. 80 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Богунського райсуду м. Житомира від 3 березня 2006 року  в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 6 вересня 2006
року зазначене рішення  суду першої
інстанції скасовано й ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1. поновлено на роботі  на
посаді  ІНФОРМАЦІЯ_1 терапевтичного відділення поліклініки Центральної
міської лікарні № 2 м. Житомира з 25
грудня 2003 року, постановлено стягнути з Центральної міської лікарні № 2 М.Житомира на користь ОСОБА_1.                     6  345 грн. 07 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25 грудня 2003 року до
6 вересня 2006 року включно і 2 000
грн. на відшкодування моральної шкоди та на користь держави  судовий
збір, а також   витрати  на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

У обгрунтування
касаційної скарги Центральна міська лікарня № 2 м. Житомира посилається на
невідповідність висновків суду обставинам
справи, неправильне застосування судом норм матеріального права і
порушення норм процесуального права  та
ставить питання про скасування  рішення
апеляційного суду й залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів
дійшла висновку про те, що підстави для
скасування  судового рішення  відсутні.

Відповідно до ч.
1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду  справи  в
касаційному   порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи
касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення
або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Центральної
міської лікарні № 2 м. Житомира на
рішення Апеляційного суду Житомирської області від 6 вересня 2006 року
відхилити і залишити вказане судове рішення без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

Ярема А.Г.

Левченко Є.Ф.

Шабунін В.М.