АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
Справа №    22ц-188
2007 р.                                              Головуючий по 1 інстанції
житлові                                                                                   Коваль А.Б.
Доповідач в апеляційній інстанції - Бабенко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"6" лютого
2007 року Судова палата в цивільних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого                            Бурлаки В.О.

суддів                                       Бабенка В.М., Василенко Л.І.

при секретарі                           Пономаренко Ю.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1
рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.11.2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Уманської міської ради, співвідповідач Управління містобудування і архітектури,
треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності на самочинне будівництво і про призначення порядку користування
житловими приміщеннями та господарськими і
технічними будівлями і спорудами. Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, судова палата, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав, що
він є одним із співвласників будинковолодіння АДРЕСА_1. Порядок користування
земельною ділянкою установлений рішенням Уманського міськрайонного суду 2 липня
2004 року. Будинок збудований в 1930 році. Існуючий
стан квартири в зв'язку з недосконалістю та моральною застарілістю потребує перепланування та добудови для створення комфортних
умов для проживання.

Кімната 1-7 була ним переобладнана
в кухню-їдальню з вбудованим суміщеним санвузлом 1-8, кухня простора -
площею 12,5 м , що відповідає символу сімейного вогнища. За рахунок закритого двірного отвору з приміщення 1-1 в 1-2 з
додатковим улаштуванням другого входу і перегородки на веранді отримано
окреме ізольоване кладове приміщення. Закритий двірний отвір візуально збільшив
площу коридора і ліквідував лабіринт
проходу і загромадженість, що протирічило мінімалізму. Добудова веранди
завершила формування головного входу в квартиру, забезпечивши вільний доступ до перехрестя загальних інтересів. Більш
ефективною стала удосконалена система освітлення, опалення, каналізації
та водозабезпечення.

Таким чином був виконаний стратегічний план - отримати
окрему квартиру з вимогами сучасного життя. Проведені також деякі зміни в
розміщенні господарських та технічних будівель і споруд по обслуговуванню
житлового будинку. Збудовано навіс П для зберігання палива та навіс Н
переобладнано в сарай.

Роботи проводилися з дотриманням будівельних норм і
правил ДБН А 22-3-97, СНИП 02.-08.01-89, ДБН
360-92, ДБН 79-92, ДБН В.2.5-20-2001, СНИП 3.05.04-85, СНИП Ш-4-80.

Для проведення ремонтних робіт виникла необхідність в
отриманні дозволів місцевих органів влади. Що стосується спеціальних
запланованих видів робіт, то все пройшло своєчасно, а на загально-будівельні
роботи дозвільну документацію не видали. Як один із власників житлового будинку
він користується своєю частиною власності згідно ідеальної долі без реального
виділення. Але практично за тривалий час між власниками склався чіткий порядок
користування будинковолодінням, квартирами, гаражами,
сараями та ін. На сьогодні до його частини будинку, де він проживає, належить наступне:
веранда а (І, II), коридор 1-1, кладова 1-2, душова 1-3, кухня 1-4,
кімната 1-5, кімната 1-6, кухня 1-7, санвузол 1-8, навіс П, сарай М, сарай Й,
гараж 3, оглядова яма під З, сарай Л, 1/3
сараю Б, 1/4 вбиральні Д, 1/3 підвалу під А, зливова яма IV, навіс С, душ Р, погріб
К, сарай Н, і земельна ділянка згідно ідеальної долі.

Це підтверджується висновком НОМЕР_1 судової
будівельно-технічної експертизи від 14
вересня 2005 року відносно квартири НОМЕР_2 по житловим приміщенням і
господарським будівлям, а також рішенням Уманського міськрайонного суду
від 2 липня 2004 року відносно порядку землекористування АДРЕСА_1 та технічного
паспорту Уманського відділку ЧООБТІ від 6
квітня 2006 року на будинковолодіння АДРЕСА_1. Теоретична загальна власність не
дає змогу проводити йому розподіл, знижує вартість його власності і
стримує її подальше поліпшення. Добровільно визначити порядок користування
будинковолодіння відповідачі не бажають.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення
суду  скасувати і направити справу
на новий розгляд.

Вислухавши
сторони, вивчивши матеріали справи в межах апеляції, судова палата вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ з'ясовуються
судом на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що згідно
довідки Управління містобудування і
архітектури НОМЕР_2 у домоволодінні за адресою
АДРЕСА_1, самочинно побудовано: сарай „Н" розміром 2.,85 х 6,45 (м), навіс „П" розміром 2,05 х 2,80 (м) та збільшені
розміри веранди „а3". Сарай „Н" і навіс „П" розміщені по межі
земельної ділянки, що є порушенням п. 3.25 ДБН 360-92, згідно якого відстань від найбільш виступаючої конструкції стіни до
межі з сусідньою ділянкою треба
приймати не менше 1 м. Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_1 самочинно збудував сарай
„Н" 2,45 х 2,85 х 6,45 вартістю 4319 грн.; навіс „П" 2,05 х 2,80
вартістю 790 грн.; переплановано кімнату 1
- 7 в кухню 1 - 7 площею 12,5 м2 з влаштуванням санвузла 1 - 8
площею 1,6 м2; збільшено розмір веранди „а3" на 1,15 х 2,43 і
зроблено перегорожу між приміщеннями 1 і
II, відкрито
окремий вхід. Представник відповідача Романчук B.C. вважає, що на дані споруди неможливо визнати право власності, так як вони
заважають іншим мешканцям будинку АДРЕСА_1. Представник
співвідповідача Волосожар О.В. пояснив, що позивач неодноразово звертався до управління містобудування і архітектури, йому
було роз'яснено, що земельна ділянка не розділена, було надано висновок
і роз'яснено, що повторного висновку не буде. Третя особа ОСОБА_2 пояснила, що
позивач самостійно збудував прибудови, які порушують
її інтереси, немає реального розподілу землі і вона заперечує проти визнання за
ОСОБА_1 права на них. Третя особа ОСОБА_4 пояснила, що всі перебудови позивача
заважають їй в користуванні її квартирою.

Судом першої інстанції достовірно
встановлено, що зведені самочинно позивачем забудови суттєво порушують права та інтереси інших співвласників, тому без
усунення порушень щодо вимог державних
будівельних норм та проведення перебудови є неможливим визнання права власності
на таке самочинне будівництво. Позов до задоволення не підлягає.

За таких обставин судова палата
вважає, що оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не є суттєвими,
були предметом судового розгляду, суд дав їм належну оцінку і вони не
дають підстав для його відміни або зміни.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, судова палата, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської області від 28.11.2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Уманської міської
ради, співвідповідач Управління
містобудування і архітектури, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на самочинне будівництво і про призначення порядку
користування житловими приміщеннями
та господарськими і технічними будівлями і спорудами залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двох
місяців починаючи з дня її проголошення.