УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 року                                                                                                  м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі суддів:

Лихути Л.М.,
Левченка Є.Ф.,Романюка Я.М.,

розглянувши у
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, УЖКГ Одеської
міської ради, ОМБТІ про визнання права на жиле приміщення, вселення, усунення
перешкод в користуванні житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання його
таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Суворовського  районного суду м. Одеси
від 25 липня 2003 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25
листопада 2004 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а:

У травні 2002
року ОСОБА_1. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, УЖКГ
Одеської міської ради, ОМБТІ про визнання права на жиле приміщення, вселення,
усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, мотивуючи свої позовні
вимоги тим, що під час перебування в місцях позбавлення волі його було
незаконно виписано з квартири №АДРЕСА_1 в м. Одесі.

ОСОБА_1.,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2
про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням,
посилаючись на те, що ніяких перешкод щодо вселення ОСОБА_2 вони не чинили.

Рішенням
Суворовського  районного суду м. Одеси
від 25 липня     2003 року,
залишеним  без  змін
ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2004 року, у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та у задоволенні зустрічного позову -
відмовлено.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення Суворовського  районного суду м. Одеси від 25 липня 2003
року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2004 року,
посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Колегія суддів
вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст.
324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування  судом
першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не
може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з
положеннями статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Встановлено, і
це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням
судом норм матеріального та процесуального права і доводи скарги їх висновків
не спростовують.

Відсутні і
передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст.
331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Суворовського  районного суду м. Одеси
від 25 липня 2003 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25
листопада  2004 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Судді:                                                                                               Л.М. Лихута

Є.Ф. Левченко

Я.М.
Романюк