АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________ АВТОНОМНОЇ
РЕСПУБЛІКИ КРИМ____________________
Справа №
22-ц-52-Ф/07                                                     Головуючий у першій інстанції
Суддя-доповідач                                 Соболюк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2007 року Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у місті Феодосії в складі:

головуючого -
судді              Ломанової Л.О.,

суддів:                                     Соболюка М.М.,

Притуленко О.В.,

при секретарі:                        Цендрі О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Феодосії АР Крим цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Керченського міського суду від 08 листопада 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У   березні   2006   року   ОСОБА_1   звернулася
до   суду   з
позовом   до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги
мотивувала тим, що в грудні 2004
року о 19 годині
водій ОСОБА_2 керував
автомашиною ПАЗ-3205, держномер НОМЕР_1, яка
рухалася по вул. Індустріальне шосе в місті Керчі, де в районі лінії
високовольтних мереж зробив на неї наїзд. Власником автомашини ПАЗ-3205 є
ОСОБА_3. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці були заподіяні
тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного
мозку, та інших ушкоджень які за висновком судово-медичного дослідження є
ушкодженнями середнього ступеню тяжкості. У зв'язку з чим вона тривалий час
знаходилася на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, при цьому витратила
безпосередньо на лікування 2 577 грн. 66 коп., а також понесла додаткові
витрати - на харчування в сумі 765 грн., на проїзд із помешкання до лікувальної
установи 642 грн., збір довідок - 50 грн., ксерокопіювання документів - 50
грн., юридична допомога адвокатів - 2 000 грн. Крім того, в результаті дорожньо-транспортної
пригоди було заподіяно матеріальний збиток, зокрема пошкодженням до
непридатності її одягу, у сумі 435
грн.; позивачка втратила зарплату за січень 2005 року -360
грн., липень 2006 року - 209 грн. Описаним
вище завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 25 000 грн.

Просить стягнути
з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 5088
грн. 66 коп.,
витрати на правову допомогу -
2 000 грн., моральну шкоду -
25 000 грн., а разом 32
088 грн. 66 коп.

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 08
листопада 2006 року у
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної
шкоди було відмовлено.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права,
зокрема висновки суду не відповідають обставинам справи, а також не доведені
обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення апелянта, представника відповідача, судова колегія вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про часткове задоволення позову.

Відповідно до п.
З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З матеріалів
справи вбачається, що 6 грудня 2004 року приблизно в
19 годин водій
автобусу ПАЗ-3205 ОСОБА_2,
рухаючись по вул. Індустріальне шосе в місті Керчі у районі лінії
високовольтних мереж вчинив наїзд на ОСОБА_1, що
рухалася по проїжджій частині дороги уздовж правого краю по ходу руху автобуса.
У результаті ДТП ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження, які за висновком
судово-медичного дослідження є ушкодженнями середнього ступеню тяжкості, у зв'язку
з чим позивачка тривалий час знаходилась на лікуванні в медичних закладах.

Суд першої
інстанції, керуючись ч. 5
ст. 1187 ЦК
України, відповідно до якої особа, що здійснює діяльність, яка є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за заподіяну шкоду, якщо не доведе, що шкода
заподіяна внаслідок нездоланої сили або наміру потерпілого, та згідно ст. 60 ЦПК України
зробив висновок, що позивачка не надала доказів в обґрунтування своїх позовних
вимог, а шкода, завдана ДТП, сталась внаслідок наміру потерпілої.

При цьому суд
взяв до уваги висновки авто-технічної експертизи, призначеної органом дізнання.
З висновків експертизи вбачається, що в діях водія автобуса відсутні порушення
правил дорожнього руху, крім того, він не мав технічної можливості запобігти наїзду
на позивачку. Навпаки, у діях позивачки, як пішохода, є суттєві порушення
правил дорожнього руху.

Колегія вважає,
що вказані висновки суду першої інстанції є помилковими та такими що не
ґрунтуються на фактичних обставинах справ та вимогах законодавства.

Так, судом
зроблено неправильний висновок щодо наміру потерпілої заподіяти вказану дорожню
транспортну пригоду. Наявність порушень правил дорожнього руху з боку позивачки
не вказує на її намір скоїти ДТП, а свідчить про необережність, яка відповідно
до ст. 1187 ЦК
України не є підставою для звільнення від відшкодування шкоди.

Відповідно до
вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Ураховуючи
вимоги вказаної статті Цивільного кодексу колегія вважає, що особою, що має
нести відповідальність за даним позовом, слід визнати водія автобуса ОСОБА_2,
якій на підставі тимчасового реєстраційного талону, керував автобусом ПАЗ-3205 - джерелом
підвищеної небезпеки (а.с. 105,125-127).

Згідно із п. 1 ч.2 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи
, яка її завдала,
якщо шкоди завдано каліцтвом ,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Вирішуючи
питання про відшкодування позивачці заподіяної шкоди, колегія судців, керуючись
ст. 60 ЦПК
України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, бере до уваги та вважає доцільним задовольнити позов згідно
доказів, наданих в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 2 435 грн. 15 коп.

А саме - в частині витрат на ліки у розмірі 1 157 грн. 15 коп. (а.с. 4-12); витрат, пов'язаних з обстеженнями - 278 грн. (а.с, 13-18), витрат на правову допомогу - 1 000 грн. (а.с.
54).

При цьому колегія не бере до уваги витрати на правову допомогу, згідно
наданих квитанцій у розмірі 1 000 грн., враховуючи, що вказані витрати пов'язані із
провадженням у кримінальні справі.

Враховуючи наявність тілесних ушкоджень у позивачки у зв'язку з ДТП,
тривалий час лікування, враховуючи характер
та обсяг страждань, виходячи із засад розумності, колегія вважає доцільним задовольнити позов в частині відшкодування
моральної шкоди у розмірі 5
000 грн.,

Керуючись ч.2 п.1 ст. 1167, ч.2 ст. 1187 ЦК України, ст.ст. 303, 304, 307, 309 ст. 313, 314, 316, 317, 319, ЦПК України, судова колегія судової палати,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Керченського міського суду від 08 листопада 2006 року скасувати і ухвалити нове рішення - про часткове задоволення позову ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 435 грн. 15
коп. у відшкодування матеріальної шкоди; 5 000 грн. відшкодування моральної шкоди; а загалом - 7435 грн. 15 коп.

В решті позовних вимог до ОСОБА_2
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в сумі 59 грн. 50 коп. та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн.

В позові до ОСОБА_3 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної чинності з дня його проголошення
і може бути оскаржено протягом двох місяців в
касаційному порядку.

Судді: