УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

«24» січня 2007 року колегія
судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого
судді Іващенко В.В.

Суддів                        Сінані О.М.

Летягіної О.В.

При секретарі  Бахтагарєєвій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста
Сімферополя Автономної Республіки Крим від 24 листопада 2005
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила суд стягнути з
відповідача на її користь суму боргу за договором займу від 02.06.2004 року в розмірі 85340 грн. та за
договором позики від 15.09.2004
року, 103550грн.; стягнути на її користь 2728грн. 50 коп., як
відсотки від простроченої суми за договором позики від 02.06.2004 року.

Вимоги мотивовані тим, що 02.06.2004
року між сторонами були укладені договори позики на суму 10000 та 7000 доларів США з терміном
повернення 02.07.2004 року, і 10.06.2004 року,
відповідно. Свої зобов'язання за цими договорами відповідач в оговорені
терміни, не виконав.

15.09.2004 року між
сторонами також був укладений договір позики на суму 103550грн. без дати
повернення. З цього приводу відповідачеві було надіслане письмове повідомлення
про необхідність виконання узятого на себе зобов'язання, але він його не
виконав.

Рішенням Київського районного суду міста Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 24.11.2005
року позовну заяву задоволено. Стягнено з відповідача на користь ОСОБА_1
103550грн. за договором позики від 15.09.2004
року, 50500грн. та 35350грн. за договором позики від 02.06.2004 року, витрати з
оплати судового збору 1700грн., а всього 191100грн.

На зазначене рішення суду ОСОБА_2 подана апеляційна
скарга, в якій ставиться питання про зміну рішення суду, як ухваленого за
неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для вирішення справи, та
стягнути на користь позивачки суму боргу, еквівалентну 9217 доларам СІЛА.

. Апелянт
вказує, що суд не прийняв до уваги факт повернення ОСОБА_2 частини боргу.
Останній звіт про повернення частини суми боргу був складений ОСОБА_1  06.05.2006
року, в якому була вказана сума заборгованості на час звіту - 9217 доларів США. Але позивачка не
знищила розписки, які вже були сплачені відповідачем, та заявила вимоги про
стягнення відносно їх також. Вважає, що сума, яка підлягає стягненню з нього,
повинна бути зменшена.

Справа № 22-112/2007 р.                 Головуючий у першій інстанції Кукта М.В.

Доповідач Летягіна О.В.

2

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін та їх представників, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

. Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визнав факт
отримання ним грошей від відповідачки по розпискам, та визнав суму
заборгованості в розмірі 9217
доларів США. Також,
ОСОБА_2 не заперечував те, що розписки написані ним. Заперечення відповідача у
відношенні до розписки від 15.09.2004
року обґрунтовано не були прийняті судом до уваги, адже відповідач
підтвердив, що розписка написана його рукою, і ним дійсно була одержана сума,
вказана в розписці.

Згідно з ч.2 ст. 1047
ЦК України, у підтвердження укладення договору позики та його вимог, може бути
надана розписка позичальника або інший документ, який підтверджує передачу йому
позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та порядок, які
встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики
або цей строк визначений моментом звернення з вимогою, позика повинна бути
повернена позичальником протягом тридцяти днів з дня звернення з вимогою про
це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що форма і зміст розписок відповідає вимогам статей 1046-1052 ЦК України,

Відповідач не надав до суду доказів, підтверджуючих його заперечення проти
договору позики, вказані в ст. 1051
ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що частина боргу була ним повернена
ОСОБА_1, також не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, тому що
доказів в їх підтвердження ОСОБА_2 до суду не надав.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 304, п.1 ст.307, 308,
313, п.1 ст.314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 24 листопада
2005 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Верховного суду
України.

Справа № 22-112/2007р.
Головуй чий у першій інстанції

Доповідач Летягіна О.В.