У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши  16 квітня  2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Єнакіївського міського суду від 6 травня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 21 лютого 2007 року
в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної і моральної  шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 26 листопада 2005 року в результаті дорожньо-транспортної
пригоди (далі - ДТП) належному йому автомобілю заподіяно шкоду з вини ОСОБА_1
під час керування належним ОСОБА_3 автомобілем.

Просив його позов задовольнити, стягнути з відповідачів
на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 10 392 грн. 90 коп. та
зОСОБА_1  на його користь на
відшкодування моральної шкоди                             5 000 грн.

Рiшенням Єнакіївського міського суду від 6 травня 2006
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від                21 лютого 2007 року, позов задоволено
частково, постановлено стягнути зОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на
відшкодування  матеріальної  шкоди 10 392 грн. 90 коп., моральної шкоди 2
000 грн., витрати за юридичну допомогу, послуги експерта та державне мито, в
задоволенні решти вимог відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків  судів обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права й порушення норм процесуального права та
ставить питання про скасування судових рішень і передачу справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції та
апеляційний суд, погоджуючись з ним, виходили з того, що ДТП сталася за вини
водія автомобіля ОСОБА_1, причиною настання ДТП стало невиконання  останнім п. 16.10  Правил дорожнього руху України, що перебувало
в причинному зв'язку із заподіянням шкоди автомобілю  позивача.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України  суд касаційної інстанції не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної  шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Єнакіївського міського суду від 6 травня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2007 року  відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема