У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

13 червня 2007 року                                                                               м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г.,

Гуменюка В.І.,

Косенка В.Й.-

розглянувши  в судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
“Суха Балка”, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в  м. Кривому Розі про перерахунок сум відшкодування
шкоди, стягнення   заборгованості і  компенсації за несвоєчасне відшкодування шкоди за касаційними
скаргами Відкритого  акціонерного товариства “Суха Балка”, Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в  м. Кривому Розі на
рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від     24 березня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 листопада 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У   січні         2006 року
ОСОБА_1     звернувся в суд із зазначеним позовом посилаючись
на те, що працював у ВАТ "Суха
Балка" ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час
роботи у шкідливих умовах він отримав професійне захворювання і висновком МСЕК від 17 грудня 1996 року  йому встановлено 35% втрати професійної працездатності, а з 6 січня
2004 року втрата професійної працездатності встановлена безстроково та
встановлена третя група інвалідності. ВАТ "Суха Балка", проводячи перерахунок розміру щомісячного відшкодування
втраченого заробітку, не застосувало необхідні коефіцієнти підвищення
заробітної плати, що призвело до
неправильного нарахування йому щомісячних страхових виплат. Таким чином,
утворилась заборгованість перед ним як з боку ВАТ "Суха Балка", так і
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області.

Просив
стягнути з ВАТ «Суха Балка» недоплату по щомісячним платежам за
період з 17 грудня 1996 року  до
1 квітня 2001 року  в сумі 5093,02 грн.,
компенсацію в сумі 3936,28 грн., доплату одноразової  допомоги в сумі 9734, 55 грн., а всього - 18
763,85 грн., з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в місті Кривому Розі стягнути недоплату по
щомісячним платежам за період з 1 квітня
2001 року до 1 січня 2006 року в сумі 5299,34
грн., щомісячно стягувати по 541,25 грн. з 1 січня 2006
року, поновити строк позовної давності для звернення за захистом до суду, оскільки   строк попущений з поважних причин.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2006 року,
залишеним без зміни ухвалою  апеляційного суду Дніпропетровської
області від 9 листопада 2006 року,  позов задоволено. Стягнуто з ВАТ «Суха Балка» на користь
ОСОБА_1  заборгованість по щомісячним виплатам відшкодування
шкоди в сумі 5093,02 грн., компенсацію
за несвоєчасну виплату частини щомісячних платежів відшкодування шкоди - 3936, 28 грн., заборгованість
по одноразовій допомозі в сумі 9734, 55 грн., а разом - 18 763,85 грн. З Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі стягнуто
заборгованість по страховим виплатам в сумі 5299, 34 грн. і щомісячно з 1 січня
2006 року на користь позивача стягувати по 541,25 грн.

У касаційних скаргах Відкрите  акціонерне товариство “Суха Балка”, Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в  м. Кривому Розі
ставлять питання про скасування зазначених судових рішень, посилаючись на  невідповідність висновків суду  обставинам справи, неправильне застосування
судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів вважає, що скарги
підлягають задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позов, суди першої та апеляційної інстанції виходили із
того, що з 1996 року відповідачем неправильно застосовувалися або ж не
застосовувалися взагалі коефіцієнти підвищення тарифних ставок працівників підприємства. Товариство невірно зробило розрахунок сум відшкодування шкоди
ОСОБА_1, у результаті чого такі суми були незаконно занижені. Після передачі Товариством документів Відділенню
Фонду, воно також неправильно
виплачувало позивачеві суми відшкодування шкоди, а тому визначені позивачем суми підлягають стягненню з відповідачів.

Проте
з такими висновками судів погодитися не можна виходячи з наступного.

З 1
липня 1993 року до 11 липня 2001 року, тобто під час виникнення спірних
правовідносин, діяли Правила відшкодування власником підприємства, установи
і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків,
(далі - Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України
23 червня 1993 року № 472, які є спеціальним нормативно-правовим актом,
що регулює правовідносини по відшкодуванню власником підприємства,
установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної  працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків.

Пунктом
41 указаних правил встановлено, що якщо заяву про відшкодування
шкоди потерпілий або заінтересовані особи подали через три роки
з дня визнання МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, відшкодування
проводиться з дня подання заяви.

Як
роз'яснено в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від
27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про
відшкодування шкоди" виплати призначені, але своєчасно не одержані, потерпілим або особою, яка має право на їх
одержання, а також вимоги про
перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум
щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час , що не перевищує трьох
років.

Проте, суди зазначених
положень законодавства не врахували й стягнули недоплачені виплати за період,
починаючи з грудня 1996 року.

Відповідно
до абзацу 6 пункту 28 Правил перерахований або не нарахований
розмір втраченого заробітку в перерахунку на 100 відсотків втрати
професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного
заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних
ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або
у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Судом
належним чином, в порушення вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України
не було визначено характеру спірних правовідносин,
всупереч зазначених Правил стягнуто на користь позивача заборгованість з щомісячних
виплат відшкодування частини втраченого
заробітку за весь період, а також не витребувано від відповідача відомості про
розмір середнього заробітку по професії позивача на кожний момент
підвищення тарифних ставок за умови його роботи протягом повного календарного
місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи, внаслідок чого не визначився з відповідністю
розміру суми відшкодування шкоди, нарахованої позивачу, установленим
обмеженням.

Суд
апеляційної інстанції, погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,
не звернув уваги на зазначені недоліки та не перевірив належно доводи апеляційної скарги, в
ухвалі не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, залишив рішення місцевого суду без змін.

За таких обставин
постановлені судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційні
скарги Відкритого  акціонерного товариства “Суха Балка”, Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в  м. Кривому Розі
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від  24 березня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 9 листопада 2006 року скасувати, справу передати
для розгляду судом першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко