Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-181  2007 р.                                         Головуючий
у 1-й інстанції -Яковлев
Категорія -23                                                             Доповідач - Потапенко В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12   січня   2007
року   Колегія   суддів
судової   палати   у
цивільних   справах Апеляційного
суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого-судді
- Потапенка В.І. Суддів - Кодрула М.А., Кривохижі В.І. при секретарі - Доценко
А.Ю. розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у
справі  за     позовом ОСОБА_2 до   ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди , завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на
рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 листопада 2006 року .

Заслухавши
доповідача,   представників
відповідача   та дослідивши    матеріали справи , колегія суддів ,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 02 листопада 2006 року , у якій просить скасувати
оскаржуване рішення . а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.11.2006 року  позов задоволено частково. З ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 стягнуто 988 грн.19 коп. - матеріальних збитків, 500.00 грн. -
моральної шкоди , 150.00 грн. за проведення
авто - товарознавчої експертизи, 250.50 грн. за проведення авто -
технічної експертизи та сплачений судовий збір у сумі 59.50 грн. В решті
позовних вимог- відмовлено.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1 зазначив
, що судом неповно з'ясовано обставини ,що мають значення для справи , порушено
норми процесуального права.

Посилається на
те , що суд не прийняв до уваги вимоги Правил дорожнього руху України Також
автомобілем ВАЗ-2107 керував не ОСОБА_2, як зазначено в описовій частині рішення
, а ОСОБА_3 , що є невідповідністю висновків суду обставинам справи . Крім
цього суд не навів мотиви відмови від одного варіанта експертизи замість іншого
, чим порушив вимоги ст.ст. 212 та 213 ЦПК України і у судовому засіданні не
встановлено факту заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи , колегія суддів
вважає , що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п.2 ч.І
ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення но суті позовних вимог.

Відповідно до
п.4 ч.І ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції
і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм
матеріального права.

Колегія суддів
вважає , що задовольняючи позов частково суд першої інстанції правильно
встановив обставини , що мають значення для справи , характер спірних
правовідносин, повнота об'єктивно дослідив надані сторонами докази.

Разом з тим
задовольняючи позов частково стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди
, суд першої інстанції не звернув уваги на те , що вимога про відшкодування
моральної шкоди була заявлена первісним позивачем ОСОБА_3 і стосувалася саме
його та обставин , пов'язаних з ДТП. Після заміни позивача ОСОБА_3 на ОСОБА_2 ,
останній не подав до суду доповнень чи змін до первісної позовної заяви у яких
би було зазначено обгрунтування заподіяної йому моральної шкоди, пов'язаної з
ДТП „що сталася між автомобілями під керуванням ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Відповідно до
ч.2 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4
,зі змінами , внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову   практику
в справах про  відшкодування  моральної
(   немайнової)   шкоди» відповідно  до
загальних  підстав  цивільно-правової відповідальності   обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору
про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої
шкоди , протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини в її заподіянні.  Суд зокрема повинен з'ясувати, чим  підтверджується  факт заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими
діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому
виходить , а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За таких
обставин , колегія суддів дійшла висновку , що позов в цій частині є
недоведеним, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими , а тому
рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення
про відмову у позові в частині відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2.

Стосовно інших
доводів апеляційної скарги , колегія суддів зазначає , що вони є
необгрунтованими та такими , що не спростовують висновків суду першої інстанції
стосовно вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП , а відповідно і його обов'язку щодо
відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням належного ОСОБА_2
автомобіля ВАЗ-2107 .

Зазначення судом
у мотивувальній частині рішення суду прізвища ОСОБА_2, як водія автомобіля
ВАЗ-2107 та безпосереднього учасника ДТП , замість ОСОБА_3, колегія суддів розцінює як описку суду:, яка
не вплинула на правильне по суті та справедливе рішення суду і не є
підставою для його скасування.

Висновки суду
стосовно розташування автомобілів у момент скоєння ДТП випливають з схеми ДТП ,
яка знаходиться у матеріалах адміністративної справи № 3- 13648-04, долученої
до матеріалів цивільної справи , на якій зафіксовано розташування транспортних
засобів до країв проїжджої частини і на схемі саме автомобіль ВАЗ-2107 знаходиться на крайній смузі з якої здійснюється
рух наліво, а автомобіль відповідача розташований на зустрічній смузі
руху. Це також підтверджується і схемою до висновку № 909/18 судової авто -
технічної експертизи від 26 травня 2006 року. ( ас.170)

Доводи апелянта
про те , що судовий експерт Г.М. Грігор обов'язково повинен бути допитаний у судовому засіданні є
безпідставними , оскільки експертиза призначена судом і експерт був
попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Приймаючи до
уваги один з двох варіантів експертизи , суд першої інстанції обґрунтував це
іншими доказами , які підтверджують розташування транспортних засобів на
проїжджій частині , а тому і не повинен був ще додатково обґрунтовувати з яких
підстав було обрано саме цей варіант.

Виходячи з вищенаведеного , колегія
суддів дійшла висновку , що в іншій частині рішення суду є обгрунтованим та
ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуально права і підстави для
його скасування у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.303 п.2 ч.І ст.307,
ст.ст.309,313,314,316, 319 ЦПК України , колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовільнити частково. _

Рішення Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 02 листопада 2006 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 500.00 грн. моральної шкоди - скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову ОСОБА_2 у позові до ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної
сили.