Головуючий 1 інстанції Стиран В.В.
Справа № 22-1307- 2007р.     Доповідач Курило В.П.
РІШЕННЯ Іменем України

30 січня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П. суддів
Саніковой О.С, Шамрило
Л.Г. при секретарі   Іванові В.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Калінінському районі м.
Горлівки Донецької області на рішення Калінінського районного суду м. Горлівки
Донецької області від 17
листопада 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Калінінському районі м. Горлівки
Донецької області про відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

В 2005 році ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом до відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
Калінінському районі м. Горлівки Донецької області, посилаючись на те, що він
працював на підземних роботах на шахті ім. Румянцева з важкими умовами праці в умовах тяжкої фізичної праці,
фізичного перевантаження, несприятливого мікроклімату і отримав професійне
захворювання хронічний бронхіт.

Внаслідок
професійного захворювання висновком МСЕК від 04 серпня 2004
р. йому було встановлено втрату професійної працездатності 30% безстроково за
сукупністю, з яких 5% за
трудовим каліцтвом 1979 року, та
вперше 25% втрати
професійної працездатності за хронічним бронхітом.

Позивач вважає,
що йому заподіяна також моральна шкода, яка полягає в тому, що він не має
можливості працювати і утримувати свою сім'ю, в нього з'явилось почуття
неповноцінності та залежності. Він роздратовується, вимушений проходити курси
лікування, що у значній мірі порушує звичний уклад його життя. Все це спричиняє
йому моральні страждання і в рахунок відшкодування моральної шкоди просив
стягнути з відповідача 30
000 грн.

Рішенням
Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 17 листопада 2006 року позов
задоволений частково і на користь ОСОБА_1 з відповідача стягнено в рахунок
відшкодування моральної шкоди 12
000 грн.

В апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництв та професійних захворювань в Калінінському
районі м. Горлівки Донецької області просить рішення скасувати і постановити
нове рішення, яким в позові відмовити. В обгрунтування апеляційної скарги
відповідач посилається на те, що довідка МСЕК про процент стійкої втрати
професійної працездатності є підставою для відшкодування матеріальної, а не
моральної шкоди. Відповідачем нараховані і сплачуються позивачу всі передбачені
законодавством соціальні виплати в повному обсязі. Сам факт наявності моральної
шкоди позивачем в суді не доведений. Крім того, Законом України „Про Державний
бюджет України на 2006 рік"
зупинена дія статей Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", які передбачають виплату моральної
шкоди. Винним в професійному захворюванні позивача є підприємство, на якому він
працював, бо не забезпечило безпечні умови праці. Позивач знав про несприятливі
умови праці, був згоден з ними і користувався у зв'язку з цим певними пільгами.
Також позивачем пропущений строк позовної давності.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач працював на підземних роботах на шахті ім. Румянцева з важкими
умовами праці, в умовах тяжкої фізичної праці, фізичного перевантаження,
несприятливого мікроклімату і отримав професійне захворювання хронічний
бронхіт.

Внаслідок
професійного захворювання висновком МСЕК від 04 серпня 2004
р. йому було встановлено втрату професійної працездатності 30% безстроково за
сукупністю, з яких 5% за
трудовим каліцтвом 1979 року, та
вперше 25% втрати
професійної працездатності за хронічним бронхітом.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду зміні, оскільки висновки суду не відповідають встановленим
обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в
апеляційному порядку.

Відповідно до
змісту ст. ст. 1,21, 28,
34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", на Фонд соціального страхування від нещасних
випадків на виробництв та професійних захворювань України покладено обов'язок
відшкодувати застрахованим особам моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, заподіяну умовами виробництва, при цьому сума страхової виплати не
може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої
на день виплати.

Як вбачається з
акту розслідування професійного захворювання від 13 травня 2004р., ОСОБА_1 встановлено діагноз хронічний
обструктивний бронхіт. З акту про нещасний випадок на виробництві від
30.01.1979р. вбачається, що позивач отримав травму на виробництві. Висновком
МСЕК від 4 серпня
2004р. позивачеві було встановлено 30%
втрати професійної працездатності безстроково за сукупністю: 25% первинно у
зв'язку з професійним захворюванням хронічний бронхіт і 5% повторно за
трудовим каліцтвом 1979 року.

Враховуючи
наявність у позивача хронічного професійного захворювання, що потягнуло за
собою стійку втрату працездатності на 25%,
суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права вимагати
відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю за нормами Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

При цьому не
можуть бути прийняті до уваги посилання відділення виконавчої дирекції   Фонду
соціального   страхування   від   нещасних   випадків
на   виробництві   та професійних захворювань України в
Калінінському районі м. Горлівки Донецької області на Закон України „Про
Державний бюджет України на 2006
рік", яким зупинена дія норм Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", які
передбачають відшкодування моральної шкоди застрахованим особам чи членам їх
сімей, оскільки таке зупинення не позбавляє постраждалих права на відшкодування
моральної шкоди. Відповідних змін до вказаних норм Закону внесено не було.
Право на отримання страхових виплат у зв"язку з пошкодженням здоров"я
у позивача наступило у серпня 2004
року після встановлення й нього МСЕК стійкої втрати працездатності від
професійного захворювання. Закон України „Про державний бюджет на 2006 рік"
зворотної сили не має і тому не розповсюджується на правовідносини між
сторонами. Тому посилання відповідача на вказаний Закон є безпідставним.

Суд не може
прийняти до уваги доводи апелянта про те, що моральна шкода не повинна
відшкодовуватися в зв'язку з тим, що позивач пропустив тримісячний строк для
звернення до суду, передбачений ст. 233
КЗпП України, оскільки дані відносини регулюються п. З ч. 1 ст. 268 ЦК України,
відповідно до якого позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Також не приймаються судом до уваги доводи відповідача відносно того, що
шкода повинна відшкодовуватися підприємством, на якому працював позивач.

Визначаючи
розмір моральної шкоди, суд правильно врахував стан здоров'я позивача, а саме,
що він на 25 % втратив
професійну працездатність за професійним захворюванням, та визначив розмір
моральної шкоди в сумі 12
000 грн.

Вирішуючи
питання про розмір страхового відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд
враховує ступень втрати позивачем професійної працездатності - 25%, відсутність
більш тяжких наслідків, його стан здоров'я, дії відповідача, направлені на
поновлення здоров'я позивача і добровільне відшкодування шкоди, завданої
пошкодженням здоров'я, вік потерпілого, те, що позивач звільнився з роботи за
власним бажанням, виходячи з принципу розумності і зваженості, тих наслідків,
які мають місце у зв'язку з ушкодженням здоров'я позивача, апеляційний суд
вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути встановленим у 6 000 грн. У зв'язку з
чим рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст.
ст. 304, 307 ч. 1 п. З, 309 ч. 1 п. З, 314 ч.2, 316 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Калінінському районі м. Горлівки Донецької області задовольнити частково.

Рішення
Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 17 листопада 2006 року змінити.
Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Калінінському районі м. Горлівки Донецької області на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 8
000 ( вісім тисяч) гривень.

В іншій частині
рішення залишити без зміни. Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної
сили негайно, але воно може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо
до Верховного  Суду України протягом двох
місяців з дня набрання рішенням суду апеляційної інстанції законної сили.