У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши 19 червня  2007 року
касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя  від 6 жовтня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28 лютого 2007 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором
завдатку, відшкодування шкоди,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що   між сторонами
укладено договір завдатку від 17 листопада 2005 року, згідно з яким відповідач
отримав від нього 1 000 доларів США у рахунок належних платежів за будинок та в
підтвердження і забезпечення виконання договору купівлі-продажу будинку, який
домовилися укласти 31 грудня 2005 року.

Проте відповідач відмовився від укладання вказаного
договору.

Вважає, що у зв'язку з тим, що ринкова вартість земельних
ділянок, будівельних робіт і матеріалів
зросла, йому заподіяно значну шкоду.

Просив позов задовольнити.

Рішенням Центрального
районного суду м. Сімферополя  від 6
жовтня 2006 року, залишеним
без змін ухвалою
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28 лютого 2007 року, позов задоволено частково:
постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1            5 050 грн. та судові витрати,
скасовано накладений на підставі ухвали суду від 21 серпня 2006 року арешт
будинку.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм
процесуального права та ставлять питання про скасування судових рішень й
ухвалення нового рішення.

У відкритті касаційного провадження
слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи частково позов,  суд першої інстанції та апеляційний суд,
погоджуючись з ним, виходили з того, що сплачені  в рахунок виконання договору платежі
визнаються авансовими  і повертаються в
тому  розмірі,  в якому вони надавалися; правові підстави для
стягнення подвійної суми завдатку і відшкодування шкоди в даному випадку,  враховуючи обставини справи, відсутні.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у
х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором завдатку, відшкодування
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя  від 6 жовтня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28 лютого 2007 року
відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду
України                                                      А.Г. Ярема