У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду
України Ярема А.Г., розглянувши  26
лютого   2007 року касаційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 листопада 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі  про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що внаслідок впливу небезпечних умов праці він отримав
професійні захворювання.

Згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії
від                          23 червня
2004 року йому вперше було встановлено 45 % втрати  професійної працездатності та ІІІ групу  інвалідності, а відповідно до висновку
вказаної комісії від 21 червня 2005 року - 65 % втрати  професійної працездатності та ІІІ групу  інвалідності.

Вважаючи свої права порушеними, просив стягнути з
відповідача на його користь кошти на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 3 липня 2006 року позов задоволено частково:
постановлено стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі  на користь
ОСОБА_1.   на
відшкодування моральної шкоди 45 000 грн. та на користь державного підприємства
“Судовий інформаційний центр” витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи 1 грн. 50 коп., судові витрати ухвалено віднести за  рахунок держави.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської  області від 23 листопада 2006 року зазначене
рішення суду першої інстанції змінено, розмір відшкодування шкоди зменшено до
26 000 грн.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1. посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм
матеріального права і порушення норм процесуального права та ставить питання
про скасування рішення апеляційного суду і залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

У відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити з таких
підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що
ушкодженням здоров'я ОСОБА_1.  заподіяно
моральну шкоду, обов'язок відшкодування якої Законом України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” покладено на відділення Фонду.

Зменшуючи розмір
відшкодування, апеляційний суд   врахував
обсяг моральних страждань позивача, пов'язаних із ушкодженням здоров'я, і  визначив його з урахуванням обставин справи
та принципу розумності.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не
може  встановлювати або (та)
вважати доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи
відкинуті   ними,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу
та  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для
висновку про те, що судом апеляційної інстанції допущено порушення або
неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного
провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі  про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської  області від 23 листопада
2006 року відмовити.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя Верховного Суду
України                                                      А.Г. Ярема