Справа № 22ц-672007
1-й інстанції: Карапута
Доповідач: Бойко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

5 січня 2007 року                                                місто Чернігів

Апеляційний    суд
Чернігівської   області у складі:

головуючого - судді Бойко О.В.,

суддів - Литвиненко І.В., Шевченка В.М.

при секретарі - Пільгуй Н.В.

за участі відповідача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 6 листопада 2006 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування,

встановив:

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4- ОСОБА_5 просить
скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 6 листопада 2006
року, яким було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
визнання договору дарування на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 як фіктивний правочин.

Представник позивача посилається на те, що суд не взяв до уваги ту
обставину, що відповідач вчинив дану угоду після відкриття виконавчого
провадження по стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача 16144 грн., що дана
угода є фіктивною; що рішення ґрунтується на показах свідків, які є родичами
відповідача, хоча суд повинен був дати ним критичну оцінку; також невірним є
висновок суду про те, що відчуження частини квартири не порушує права позивача.

1

В судовому засіданні відповідачі та представник ОСОБА_1 -ОСОБА_2 апеляційну скаргу не
визнали, просили в її задоволенні
відмовити, рішення суду 1 інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу,
перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом І інстанції було встановлено, що за договором дарування 11 липня 2005
року ОСОБА_1 подарував належну йому 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3. Цей
договір породив права та обов'язки для сторін за договором, оскільки за ним
право володіння, користуватись та розпоряджатись частиною квартири перейшло від
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, в зв'язку з чим відповідач втратив право власності на
частину квартири. Факт реєстрації відповідача в квартирі та відвідування дітей
не породжує у нього права власності на частину квартири. Також, судом не
встановлено, що відчуженням квартири порушено право позивача на відшкодування
шкоди за іншим рішенням суду.

Судом 1 інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи,
правильно дана оцінка доказам.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про власність" право власності
передбачає право володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

При відчуженні майна іншій особі це право переходить до нового власника.

Відповідач на свій розсуд розпорядився належним йому на
праві власності майном, на що мав право.

На час укладення договору дарування дана частина квартири не була в
заставі, під арештом чи забороною, а тому відповідач вправі був її відчужувати.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є
правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які
обумовлювались цим правочином.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що договір дарування був укладений
тільки тоді, коли державний виконавець почав виконувати рішення суду, і це було
зроблено з метою уникнення виконання рішення суду, що відповідач , будучи в зареєстрованому шлюбі спільно утримує квартиру,
сплачує житлово-комунальні послуги і це дає підстави для визнання
договору дарування фіктивним, не можуть заслуговувати на увагу, оскільки ці
посилання є припущеннями і не можуть бути належними доказами стосовно того, що
даний правочин був вчинений сторонами без наміру створення правових наслідків,
які обумовлювались цим правочином.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування правильного по
суті рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 Цивільного
процесуального кодексу України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 6 листопада 2006
року -без зміни.

Ухвала набуває законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий:

Судді:

З