РІШЕННЯ

справа № 2-229/07

І ME НЕМ    УКРАЇНИ

09 лютого 2007 року.                                                           Вільногірський
міський суд

Дніпропетровської
області в складі: головуючого судді                   Шаповала Г.І.

при секретарі                                                                                        Кудіній Н.І.

з участю: позивача                                                                               ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську,
Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Завод цирконових вогнетривів» про стягнення
компенсації в зв'язку з ростом індексу інфляції, а також за моральну шкоду,
спричинену невиплатою заробітної плати,

УСТАНОВИВ:

15.12.06 року позивач звернулася в суд з позовом, з якого випливає
наступне.

З 03.02.03 року по 20.07.05 року позивач
перебувала в трудових відносинах з відповідачем, працювала на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1, і була звільнена по п. 1.
ст.40 КЗпП України (скорочення штату). Після звільнення, відповідач в
порушення ч.І ст. 116 КЗпП України,
яка передбачає, що при звільненні
працівника виплата всіх сум, які належить сплатити працівникові підприємством,
здійснюється в день звільнення, проігнорував дану норму права і не здійснив
виплату належного позивачу грошової винагороди в виді заробітної плати у
розмірі 2524.47 грн.

Оскільки трудові права позивача були відповідачем грубо
порушені, вона два рази зверталася до Вільногірського міського суду,
Дніпропетровської області, з позовом про стягнення з відповідача належної
заробітної плати. Згідно рішень Вільногірського міського суду,
Дніпропетровської області від 14.07.05
року та від 30.08.05
року з відповідача було стягнуто на користь позивача заборгованість з
заробітної плати на загальну суму 2524.47
грн.

В цей час Державною виконавчою службою м. Вільногірська відкрито виконавче
провадження для стягнення з відповідача вищезазначених грошових сум, проте
відповідач до цього часу не виплатив належну позивачеві суму. Сума
заборгованості - 2524.47
грн. втратила свою цінність в зв'язку з ростом індексу інфляції. Згідно
повідомленню Державного комітету статистики України через газету центральних
органів виконавчої влади України «Урядовий Кур'єр» № 2 від 05.01.06 року
-індекс споживчих цін (індекс інфляції) за період січень - грудень 2005 року -
110.3 процента; -індекс споживчих цін
(індекс інфляції") за період січень - серпень 2006 року - 103.8 процента («Урядовий
Кур'єр» № 145 від 05.08.2006 року).

В результаті за час заборгованості індекс інфляції виріс
на 114.1 % і сума
заборгованості знецінилася на 355.95
грн. ( 14.1 відсотки
від суми заборгованості).

В результаті протиправних дій відповідача, які продовжуються уже більше
одного року, позивачу заподіяно моральної шкоди.

Сім'я позивача
складалася із 4 осіб.

Чоловік позивача - ОСОБА_2
також був працівником ТОВ «Завод цирконових вогнетривів» і був звільнений за
скороченням штатів.

Син - ОСОБА_3
був студентом Дніпродзержинського індустріального
технікуму (по контракту) що підтверджується довідкою. А також він потребує
щорічного лікування, тому що перебуває на обліку у гематолога, що
підтверджується епікризом. Також він страждає хронічним тонзилітом і
перебував на лікуванні у лор-соматичному відділенні ОКЛМ і потребує подальшого
лікування, що підтверджується випискою з епікризу.

Мати позивача -
ОСОБА_4 при діагнозі остеохондроз грудинно-поясничного відділу хребта потребувала щоденного прийняття лікарняних
препаратів. Пенсії на ліки не доставало. В цей час ОСОБА_4 померла( копія
свідоцтва про смерть додається).

Із-за порушень відповідачем трудового законодавства, тобто ч.І ст. 115 КЗпП України,
яка приписує, що заробітна плата повинна виплачуватися працівнику регулярно, не
рідше 2 разів в місяць, що відповідачем систематично
порушувалося, позивач змушена була вживати додаткових
зусиль для того, щоб утримувати сім'ю.

2

Окрім того, позивач зазнає душевних страждань від
усвідомлення того, що відповідач безкарно протягом довгого періоду часу
порушував і порушує її законні права, ігнорує не тільки кодифіковані норми
права, але й індивідуальні судові рішення, обов'язкові до виконання на всій
території України.

Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода заключається в душевних стражданнях, які фізична
особа зазнавала в зв'язку з протиправною поведінкою відносно неї самої.

Згідно ст. 237-1 КЗпП
України, встановлено, що відшкодування власником чи уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику проводиться у випадку, коли порушення його законних
прав привело до моральних страждань, втрати життєво важливих зв'язків і вимагає
від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Додатковими зусиллями для організації свого життя позивач вважає
необхідність звернення в судові та інші органи для захисту своїх прав, тобто
заняття невластивою для неї справою, що вимагає від неї додаткових зусиль.
Розмір компенсації за завдану їй моральну шкоду оцінює в 5000.00 грн.

Керуючись ст.ст. 94,115,116,237-1
КЗпП України, ст.ст. 15,16,23,1167
ЦК України позивач прохає стягнути на її користь з відповідача компенсацію за
спричинену невиплатою заробітної плати моральну шкоду у розмірі 5 000.00 грн. та
компенсацію в зв'язку з ростом індексу інфляції у розмірі 355.95 грн.

В судовому засіданні позивач в повному обсязі підтримала свої позовні
вимоги та їх обґрунтування, викладені в
позовній заяві. Додатково пояснила наступне. Не дивлячись на два рішення
Вільногірського міського суду про стягнення з відповідача заборгованості з
зарплати на загальну суму 2524.47
грн., зазначені кошти, до цього часу не сплачено. Кошти були потрібні
вчасно. Несплатою заробітної плати відповідач причинив їй значних моральних
страждань, ця обставина змусила її вживати додаткових зусиль для організації
свого особистого життя та сім'ї, в тому числі, і забезпечення лікування членів
сім'ї. В період перебування на обліку в центрі зайнятості м. Вільногірська вона
отримувала матеріальну допомогу по безробіттю в період з серпня 2005 року по грудень 2006 року на загальну
суму 3744.11 грн.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, причину
неявки не повідомив, заяву про розгляд
справи за його відсутності не надав, але сам був повідомлений про місце
і час судового засідання належним чином. З врахуванням думки позивача, який не
заперечував проти проведення судового розгляду справи за відсутності
відповідача, суд на підставі ст.ст. 169,
224 ЦПК України на місці ухвалив -
розгляд справи проводити заочно, за відсутності представника відповідача,
який не з'явився в суд без поважних причин.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникають із
факту порушення умов трудового договору щодо виплати заробітної плати
працівникові, з факту порушення строків розрахунку з працівником при його
звільненні з роботи, з факту спричинення працівникові моральної шкоди внаслідок
порушення його трудових прав, з факту знецінення невиплаченої заробітної плати
внаслідок інфляції.

Відповідно до цих правовідносин, пояснень позивача, та внаслідок
дослідження в судовому засіданні та оцінки в сукупності всіх представлених
доказів: витягу з трудової книжки позивача, копій рішень Вільногірського
міського суду, Дніпропетровської області від 14.07.05 року та від 30.08.05
року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з
заробітної плати, відповідно, 1583.69
грн. і 940.78 грн. - на загальну суму
2524.47 грн.,
копій виписних епікризів на ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, про те що він хворіє і пройшов відповідне лікування, та
якого потребує в подальшому, копії довідки від 30.06.05 року про те, що ОСОБА_5 навчався в Дніпродзержинському
індустріальному технікумі з 01.09.02
року по 30.06.05 року,
копії свідоцтва про смерть, згідно якого ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, довідки
Вільногірського міського центру зайнятості НОМЕР_1, згідно якої позивач отримувала допомогу по безробіттю в
період з серпня 2005 року по
грудень 2006 року на
загальну суму 3744.11 грн.,
керуючись законом, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає
задоволенню частково, а саме вимога про стягнення моральної шкоди підлягає
частковому задоволенню, вимога про стягнення компенсації в зв'язку з ростом
індексу інфляції - не
підлягає задоволенню в цілому, за наступних підстав.

Позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем в період з 03.02.03 року по 20.07.05 року, з
підприємства була звільнена поп.1ст.40 КЗпП України за скороченням штату.

В порушення вимог ст. 43 Конституції України, ст.ст. 115, 116
КЗпП України, ст.ст.21,24 Закону
України «Про оплату праці» відповідач
своєчасно   не здійснив повний
розрахунок   з

3

позивачем
при звільненні його з роботи, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати
заробітної плати на загальну суму 2524.47
грн., яка не виплачена по цей час, не дивлячись на два рішення
Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14.07.05 року та від 30.08.05 року про
стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з заробітної плати,
відповідно,   1583.69 грн. і 940.78 грн. -
на загальну суму 2524.47
грн.

Суд приходить до висновку, що зазначеними діями відповідача позивачу
завдано моральної шкоди внаслідок порушення його трудових прав на своєчасну
оплату праці та своєчасний розрахунок при звільненні з роботи, що призвело
позивача до моральних страждань та втрати життєвих зв'язків, що змусило
позивача вживати значних додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди позивачу слід зменшити
до 2500.00 грн.
тому, що заявлена до стягнення сума явно перевищує інтенсивність та глибину перенесених моральних страждань, позивач
отримувала державну допомогу по безробіттю після звільнення з
підприємства, даних про те, що саме внаслідок невиплати заробітної плати
відповідачем, було завдано шкоди здоров'ю позивача, немає, проте суд вважає, що
факт невиплати заробітної плати та відсутність достатніх коштів для
забезпечення лікування членів сім'ї позивача, завдали позивачу значної
моральної шкоди.

Згідно ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів
населення» і «Порядку

проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням

термінів
їх     виплати»,     затвердженого        постановою     Кабінету     Міністрів     України

від 21 лютого 2001 p. N 159: п.1. Дія цього Порядку поширюється на
підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та
застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових
доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). 2. Компенсація
громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх
виплати (далі - компенсація)
проводиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих
громадянам за період, починаючи з 1
січня 2001 року. 3.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом
із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України
і не мають разового характеру: пенсії ... заробітна плата (грошове
забезпечення).

Суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 2524.47 грн., на які
позивач нарахувала індексацію, є її заробітної платою, про стягнення якої з
відповідача постановлено судові рішення, які набрали законної сили і
перебувають в стадії примусового виконання. Ні Законом України «Про індексацію
грошових доходів населення» ні «Порядком проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» ні
іншими нормативними актами не передбачена можливість індексації грошових
коштів, в тому числі заборгованості з заробітної плати, про стягнення яких винесено
судові рішення. За таких обставин підстави для задоволення позову в цій частині
відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку,
що з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір (державне мито)
на загальну суму 125.00 грн. за
відшкодування моральної шкоди, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 07.50
грн., відповідно до вимог ст.ст. 79,81,
88 ЦПК України, при цьому суд приймає до уваги, що позивач не надала
документального підтвердження про понесені нею особисто судові витрати.

На підставі ст.ст. 8,
43, 124 Конституції України, ст.ст.3-6,9-16, 23,1167 ЦК України, ст.ст. 1-3, 21, 94,95,115,116, 221,
233,237-1, 238 КЗпП України, ст.ст. 21,24 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст. 15, 60,61,79, 81,84,88,212-215, 222,
223, 224, 228, 232,233, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
(ТОВ) «Завод цирконових вогнетривів» про стягнення компенсації в зв'язку з
ростом індексу інфляції, а також за моральну шкоду, спричинену невиплатою
заробітної плати, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Завод цирконових
вогнетривів», код ОКПО 31240890,
юридична адреса: вул. Степова 1-Б, м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4, і/к НОМЕР_2, яка мешкає та зареєстрована поАДРЕСА_1, -
2500.00 грн. ( дві тисячі п'ятсот гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

4

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ)
«Завод цирконових

вогнетривів» в дохід держави судовий збір (державне мито)
в   сумі 125.00 грн., та   для

відшкодування
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 07.50 грн.: одержувач
ТУ ДСА в Дніпропетровській області, код 26239738,
р/р 6709, банк УДК у
Дніпропетровській області, МФО
805012, призначення платежу -
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ для
Вільногірського міського суду.

В стягненні решти суми, заявленої до стягнення для відшкодування моральної
шкоди -2500.00 грн., та
компенсації в зв'язку з ростом індексу інфляції в сумі 355.95 грн. - відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка
може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для
правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в
загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана в
Вільногірський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, або в строк, установлений для подання
заяви про апеляційне оскарження, через Вільногірський міський суд.

Протягом п'яти днів з часу проголошення рішення
його копію надіслати відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Головуючий суддя             Шаповал Г.1.