У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши 10 травня      2007
року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від
15 листопада 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 1
березня  2007 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ½
частину
квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2, під час якого було придбано
квартиру з оформленням її на відповідачку.

Вважаючи, що відповідачка незаконно не визнає його право
на вказане майно, просив його позов задовольнити.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом,
зазначаючи, що в період шлюбу з ОСОБА_1 було придбано автомобілі, які просила
включити до переліку майна подружжя та поділити їх.

У процесі розгляду справи ОСОБА_2 уточнила вимоги,
просила визнати автомобілі спільною сумісною власністю та стягнути з            ОСОБА_1 на її користь грошову
компенсацію половини вартості вказаних транспортних засобів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15
листопада 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області
від 1 березня  2007 року, в задоволенні
позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1
посилається на  невідповідність
висновків судів обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального
права і порушення норм процесуального права
та ставить питання про скасування судових рішень і ухвалення нового
рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2,
суд першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з ним, виходили з
того, що сторони фактично припинили шлюб та у 2003 році поділили майно,
придбавши окремо спірні квартиру та автомобілі за рахунок отриманих від поділу
і продажу будинку коштів, який належав їм на праві спільної сумісної власності.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України  суд касаційної інстанції не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на ½ частину квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 15 листопада 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Одеської області від 1 березня  2007
року  відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема