СУД  ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа №22ц-180/2007
й інстанції -Самоткан
Н.Г. Доповідач - Григорченко
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2007 року Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів -
Григорченка Е.І., Прозорової М.Л.

при секретарі -
Білоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м.
Павлограді на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02 жовтня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м. Павлограді, третя особа ВАТ „Павлоградвугілля" про стягнення
страхової виплати за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИЛА:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Павлограді, (далі Фонд), звернулось з апеляційною скаргою на
рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
02.10.2006р., де ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на
те, що рішення ухвалено з порушенням матеріального права /а.с. 52-53 /.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 02.10.2006р. позовні вимоги задоволені частково,
з Фонду на користь позивача стягнуті страхові виплати за моральну шкоду в сумі 20000 грн. / а.с. 49-50/.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів не находить
підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни рішення, з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 працював на підприємствах вугільної
промисловості, де отримав професійне захворювання.

Згідно висновку МСЕК від 19.04.2004р. йому було
встановлено 55% втрати
професійної працездатності і третю групу інвалідності.

У зв'язку
з  професійним захворюванням  йому завдана моральна шкода, оскільки
постійно відчуває наслідки захворювання, біль, стан здоров'я незадовільний.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, зокрема
ст. ст. 21, 28, 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасних
випадків на виробництві", суд прийшов до правильного та обґрунтованого
висновку про стягнення з відповідача на користь позивача страхові виплати за
моральну шкоду в зазначеній вище сумі.

Доводи в апеляційній скарзі відповідача про відсутність
медичного висновку щодо спричинення позивачу моральної шкоди не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки наявність таких висновків не є обов'язковим для суду при
вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача про
те, що Фонд не зобов'язаний відшкодувати моральну шкоду потерпілим на
виробництві згідно Закону України „Про бюджет 2006 року", оскільки позивач отримав травму, і йому
встановлено МСЕК відсоток втрати працездатності до набрання чинності п. 27 ст. 77 Закону
України  „ Про бюджет 2006 року", який
вступив в законну силу 01
січня 2006 року.

Інші доводи відповідача, приведені в апеляційній скарзі є
безпідставними, до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212
ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати
докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному
та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З'ясувавши в повному обсязі права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди,
яке відповідає вимогам закону, висновки суду досить обґрунтовані і
підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями самих
сторін.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень
матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою
скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є не обгрунтовані,
а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Павлограді -
відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від

02 жовтня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього
часу.