Справа
22-945/2006 р.                                                                           Головуючий у 1
Категорія 21   Доповідач
УХВАЛА

Іменем     України

01 лютого
2007 р.                                                                            м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі :

Головуючого: судді Голубинського A.M. Суддів Прокопчук Л.М., Шевченко В.Ю.
При секретарі Пометун C.M.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Жданівка на рішення Жданівського
міського суду від 21
листопада 2006 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Жданівка про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Жданівського міського суду від 21 листопада 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково і на відшкодування
моральної шкоди з відповідача стягнуто 20500 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, постановити
нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Посилається на те,
що судом не враховано, що позивач не довів позовних вимог. Висновком МСЕК не
встановлено факту спричинення моральної шкоди. Також суд не врахував, що
Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" на 2006
рік призупинена дія статей Закону „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності "(дал і -
Закон), в частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав
доводи апеляційної скарги. Просив її задовольнити.

Позивач просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, пояснення
позивача дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23
ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Задовольняючи позов, суд правильно встановив обставини справи, прийшов до
висновку про те, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди. При
цьому виходив з того, що факт отримання професійного захворювання підтверджено
висновком лікарсько-експертної комісії Донецької обласної клінічної лікарні
профзахворювань   від   30.10.2002 р. (а.с. 11),
актом розслідування
хронічного професійного захворювання від 30.10.2002 р. (а.с. 21), висновком МСЕК від 10.12.2002 p., яким у зв'язку з професійним захворюванням вперше
встановлено 60% втрати
професійної працездатності та третя група інвалідності
безстроково (а.с. 14).
Втрата здоров'я спричиняє
позивачу моральні страждання, оскільки він обмежений в можливості вести активний спосіб
життя і змушений прикладати додаткові зусилля для його організації.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам незалежно
від відшкодування майнової втрати
передбачено ст. 1 Закону
і є одним із засобів захисту особистих немайнових прав працівника. Обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди застрахованим, як це передбачено підпунктом „е" пункту 1 частини першої
статті 21,
частиною третьою статті 28 Закону, покладена на відповідача.

В п. 4.1
рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №
1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня страти
професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Факт заподіяння шкоди здоров'ю позивача підтверджений
висновком МСЕК.

Доводи скарги відповідача про те, що для призначення та виплати моральної
шкоди необхідний висновок МСЕК про
наявність такої шкоди, не грунтуються на Законі. Відповідно до вимог ч. З ст. 34
Закону такий висновок необхідний у
разі, коли травма не потягла за собою втрати потерпілим професійної працездатності. Оскільки судом встановлено факт
спричинення моральної шкоди і наявність права позивача на її відшкодування, яке
виникло у 2002
році, той факт, що Законом України „Про Державний бюджет
України на 2006
рік" призупинено дію статей Закону, що регулюють
правовідносини, що виникли між сторонами по відшкодуванню моральної шкоди, не
впливає на правові висновки суду першої інстанції.

Таким чином, висновки суду про те, що позивачу у зв'язку з частковою
втратою професійної працездатності заподіяна моральна шкода, грунтуються на
обставинах справи, відповідають вимогам
закону, розмір суми відшкодування моральної шкоди судом визначено з урахуванням
засад виваженості, розумності на справедливості. Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307,
308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Жданівка відхилити.

Рішення Жданівського міського суду від 21 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга на
неї може бути подана до Верховного Суду України   протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.