25 травня 2007  року
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:
Головуючого -            Яреми А.Г.,
Суддів:
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до державного комунального
підприємства (далі-ДКП) «Київжитлотеплокомуненерго», акціонерної
енергопостачальної компанії (далі-АЕК) «Київенерго» про скасування
розпорядження та наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
в с т а н о в и л а :
У липні 2001 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1979 року вона перебувала у
трудових відносинах з ДКП «Київжитлотеплокомуненерго», у зв'язку з
реорганізацією підприємства  була
звільнена з роботи наказом № НОМЕР_1 на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України,
проте це звільнення вважає незаконним, оскільки не відмовлялась від продовження
трудового договору за новими умовами.
Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 1 листопада 2001 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 4 березня 2002 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від                12 листопада 2003 року ухвалені
в справі судові рішення скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

За результатами нового розгляду
справи рішенням Дніпровського районного суду      м. Києва від 30 травня 2005 року позов
задоволено частково.

Ухвалою цього ж суду від 21
листопада 2005 року виправлено помилки в мотивувальній та резолютивній частині
рішення.

Ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 14 квітня 2006 року рішення та ухвалу суду першої інстанції залишено
без змін.

Ухвалою колегії суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 жовтня 2006 року
касаційну скаргу АЕК «Київенерго» відхилено, рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 30 травня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від
14 квітня 2006 року залишено без змін.

АЕК «Київенерго» звернулося до
Верховного Суду України зі скаргою про перегляд у зв'язку з винятковими
обставинами ухвали Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України
від 12 листопада 2003 року, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від
30 травня 2005 року, ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 21
листопада 2005 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2006 року,
ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України від 5 жовтня 2006 року, посилаючись на неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одного і того самого положення закону.

У скарзі заявник просить
скасувати постановлені в справі судові рішення та відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_1

Скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судова палата у цивільних справах
Верховного Суду України своєю ухвалою від
12 листопада 2003 року правильно скасувала судові рішення про відмову в
задоволенні позову з вказівкою на необхідність звернення судом уваги на
положення ч. 3 ст. 36 КЗпП України та необхідність перевірки судом підстав для
застосування п. 6 ст. 36 КЗпП України при звільненні позивачки: наявності
відмови працівника від продовження роботи та зміни істотних умов праці

При новому розгляді справи,
задовольняючи частково позов, суд виходив із того, що відповідно до рішення
Київської міської ради від 21 грудня 2000 року та розпорядження Київської
міської державної адміністрації від 30 березня 2001 року відбулася зміна
власника підприємства ДКП «Київжитлокомунаенерго», на якому працювала
позивачка, у зв'язку з чим АЕК «Київенерго» було зобов'язане забезпечити
працевлаштування працівників
ДКП «Київжитлокомунаенерго» без скорочення чисельності та з дотриманням
гарантій відповідно до вимог закону. Позивачка від роботи не відмовлялась,
наполягала на продовженні новим власником з нею трудових відносин і до часу
відсторонення від роботи фактично працювала в новоствореному СВП
«Житлотеплоенерго Київенерго», крім того, скорочення чисельності та штату
працівників, змін в організації виробництва та праці на підприємстві не
відбулося, а отже відсторонення ОСОБА_1 від роботи у липні 2001 року та її
звільнення за п. 6 ст. 36 КЗпП України є незаконними, позивачка підлягає
поновленню на роботі, на її користь із власника підприємства - АЕК «Київенерго»
підлягає стягненню різниця в заробітку за час виконання ОСОБА_1 нижче
оплачуваної роботи та сума на відшкодування заподіяної незаконним звільненням
моральної шкоди.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України, переглядаючи справу в касаційному
порядку, погодилась з такими висновками і постановила залишити рішення суду
першої інстанції та ухвалу апеляційного суду без змін.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України
судові рішення у цивільних справах можуть бути переглянуті у зв'язку з
винятковими обставинами після їх перегляду в касаційному порядку, якщо вони оскаржені
з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одного
і того самого положення закону; визнання судового рішення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана Україною, таким, що порушує міжнародні
зобов'язання України.

Як на підставу перегляду рішень у
зв'язку з винятковими обставинами АЕК «Київенерго» посилається на те, що
ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України від 7 червня 2002 року було відхилено касаційну скаргу ОСОБА_2 і
залишено в силі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від                       1 листопада 2001 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2002 року, якими відмовлено в
задоволенні його позовних вимог, що аналогічні позову ОСОБА_1

Проте скарга АЕК «Київенерго» не
містить посилання на конкретне положення закону, неоднакове застосування якого
допустив суд касаційної інстанції при розгляді справи за позовом ОСОБА_1,
обґрунтування такого неоднакового застосування зводиться до перевірки обставин
справи та доводів АЕК «Київобленерго» щодо законності й обґрунтованості
ухвалених в справі за позовом ОСОБА_1 судових рішень; такі доводи не є
підставою для перегляду рішень у зв'язку з винятковими обставинами.

Зміст скарги та ухвали колегії суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 7 червня 2002
року також не дають підстав для висновку про наявність неоднакового
застосування судом касаційної інстанції одного і того самого положення
закону.

За таких обставин ухвалені в
справі судові рішення підлягають залишенню в силі.

Скарга АЕК «Київенерго» в частині
оскарження у зв'язку з винятковими обставинами ухвали Дніпровського районного
суду м. Києва від 21 листопада 2006 року розгляду не підлягає, оскільки
зазначена ухвала в касаційному порядку не переглядалась.

Керуючись ст. 358 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Скаргу АЕК «Київенерго»
відхилити.

Ухвалу Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від                        12 листопада 2003 року,
рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня             2005 року, ухвалу Апеляційного
суду м. Києва від 14 квітня 2006 року, та ухвалу колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України від 5 жовтня 2006 року залишити без
змін.

Скаргу АЕК «Київенерго» в
частині оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 21
листопада 2006 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді Верховного Суду України:

М.І. Балюк
В.М. Барсукова

І.С.Берднік
А.В. Гнатенко

Л.І. Григор'єва
В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук
А.В. Костенко

Л.М. Лихута
Н.П. Лященко

Є.Ф. Левченко
Л.І. Охрімчук

М.В. Патрюк
Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка
Я.М.
Романюк

Ю.Л. Сенін
В.М. Шабунін