УХВАЛА ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

«15» лютого 2007 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Стефлюк О.Д.,
Гурзеля І.В..

при секретарі - Жовняревич Т.М.

з участю - апелянта
ОСОБА_1, позивачки

ОСОБА_2, та адвоката ОСОБА_3. розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Монастириського районного суду від 28 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину
за законом недійсним, визнання договору купівлі-продажу будинковолодіння
недійсним, продовження строку для прийняття спадщини та визнання права
власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Монастириського районного суду від 11 серпня 2006
року, залишеним без зміни ухвалою
колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 16 листопада 2006 року, позов ОСОБА_2 задоволено і
вирішено :Визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом,
видане 16 серпня 2005 року на ім'я
ОСОБА_4, та договір
купівлі-продажу житлового будинкуАДРЕСА_1,
укладений 17 серпня 2005 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_1 Продовжити ОСОБА_2
строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та визнати за нею право
власності на спадкове майно.

В листопаді 2006 року
ОСОБА_1 подала в суд заяву про перегляд судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами, посилаючись на наявність заповіту складеного
покійним ОСОБА_5. на її користь та посвідченого 15 листопада 2002
року секретарем Дубенківської сільської ради Монастириського району. Вважає, що даним заповітом ОСОБА_5 фактично усунув
від спадщини свою дочку ОСОБА_2, а тому судове рішення підлягає скасуванню.

Справа №22а-220                                                             Головуючий у 1 інстанції - Костюк М.І.

Категорія правочину - нововиявл.обст.                                                     Доповідач - Стефлюк О.Д.

Ухвалою Монастириського районного
суду від 28 грудня 2006 року в задоволенні заяви про перегляд
судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами
відмовлено за її необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати
оскаржувану ухвалу суду, постановити нову
ухвалу про скасування судових рішень за нововиявленими обставинами та ухвалити
нове рішення, яким визнати за нею право на спадщину спірного будинковолодіння
за заповітом і залишити його у власності згідно з договором купівлі-продажу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,
пояснення апелянта ОСОБА_1, яка підтримує доводи
апеляційної скарги, заперечення на скаргу позивачки ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3.,
розглянувши матеріали справи, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України та
роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених
в постанові №1 від 27 лютого 1981 року (з наступними змінами) "Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у
цивільних справах, що набрали законної сили",
підставами для перегляду рішення... у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на
час розгляду справи. Мається на увазі, що вказані обставини об'єктивно існували
на час розгляду справи, але не були і не могли бути
відомі особам, які брали участь у справі, та суду.

Якщо брати до уваги пояснення заявниці, що вона
проживала в будинку ОСОБА_5. до його смерті, а заповіт складено
за два місяці до цього, то не зрозуміло чому їй не могло бути
відомо про наявність заповіту за життя заповідача, а
також протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.
Особа, яка звертається із заявою про скасування
судового рішення, повинна довести, що в неї не було
можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні. Проте,
таких доказів заявниця не представила.

Перевіряючи обгрунтованість заяви
про перегляд судових рішень, суд виходить із загальних положень про
докази, у тому числі про належність і допустимість
засобів доказування, обов'язку доказування і подання доказів.

Як видно з матеріалів справи, представлений заявницею ОСОБА_1 заповіт, складений покійним ОСОБА_5. на її користь на все
належне йому на день смерті майно, не є
безспірним (зокрема, є розбіжності в текстах дубліката і копії заповіту, місце його посвідчення, тощо), до того ж вона пропустила встановлений законом строк для реалізації
спадкового права за вказаним заповітом і додатковий строк судом не
визначений. Тому колегія вважає правомірною вказівку суду щодо невтраченої
можливості заявниці звернутись в суд з
позовом про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини за
заповітом в порядку, визначеному чинними нормами законодавства.

За таких обставин суд обгрунтовано вважав, що підстав для перегляду судових
рішень по спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за спадкове
майно померлого ОСОБА_5. в даний час немає.

Доводи апелянта з приводу безпідставного затягування Монастириським райсудом розгляду справи
на увагу не заслуговують, оскільки, як видно з матеріалів справи, заява про
перегляд рішення поступила в суд 24
листопада 2006 року, остаточно вирішена 28 грудня 2006 року. Враховуючи, що сторони по справі
проживають в різних районах Тернопільської області, на значній відстані, колегія суддів вважає строк розгляду
справи розумним.

Не можуть бути взяті до уваги і посилання апелянта на фразу в копії
оскаржуваної ухвали суду щодо недійсності спадкування за законом ОСОБА_6,
оскільки з тексту оригіналу ухвали вбачається, що там вказано ОСОБА_4, що
свідчить про опечатку
при копіюванні документу.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 307, 312,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Ухвалу
Монастириського районного суду від 28 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом
подачі скарги безпосередньо до Верховного
Суду України, протягом двох місяців з дня її проголошення.