Справа № 2-1 2007 рік
РІШЕННЯ

іменем України

20 лютого 2007 року    Олександрівський районний суд Донецької
області у складі: головуючий Молчанов
В.А. при секретарі Поляковій Л.В. представника позивача адвоката Горбач Л.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Олександрівка цивільну справу
за позовом Парафії Української греко-католицької церкви (УГКЦ) у с.
Запаро-Мар*ївка Олександрівського району Донецкої області до ОСОБА_1, ОСОБА_2
та Краматорської станції технічного обслуговування № 05461705 Донецкої області
про визнання угод недійсними, визнання права власності та витребування майна з
чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач подав до суду уточнену позовну заяву, у якій
вказав, що 12 грудня 1996 року у с. Запаро-Мар*ївка
Олександрівського району заснована парафія Української греко-католицької церкви
(УГКЦ). Парохом цієї парафії було призначено ОСОБА_1., який пробув у цій посаді
до ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно
п.4.2. Статуту громади УГКЦ с
Запаро-Мар*ївка парох несе відповідальність за фінансово-господарську
діяльність громади (парафії). При перевірці знов призначеним парохом ОСОБА_3
ніякого майна за парафією встановлено не було.

А за час перебування на посаді пароха ОСОБА_1. 20 червня 2001 року за рахунок
коштів благодійної організації «Ренновабіс» 20075 гривень (8800
німецьких марок), які були цільовими для придбання автомобілю для
священника парафії, придбав автомобіль ВАЗ-21053, випуску 2001 року, який
зареєстрував замість парафії на своє ім*я, а 9 липня 2003
року за рахунок коштів благодійної організації «Ренновабіс» 36780 гривень (6000 ЕВРО), які були
цільовими для придбання житла для священника парафії, придбав жилий будинок у АДРЕСА_1 з земельною
ділянкою також замість парафії на своє ім*я. Крім того угоду, яка була фактично
купівлею-продажем будинку, було зареєстровано як договір дарування колашньою
власницею будинку ОСОБА_2 через представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_1., який між тим звітував, що придбав цей будинок.

Позивач вважає, що вказану угоду дарування будинку з
земельною ділянкою необхідно визнати недійсною через те, що цією угодою було
приховано фактично угоду купівлі-продажу будинку з земельною ділянкою. Що
необхідно визнати дійсною цю угоду купівлі-продажу будинку з земельною
ділянкою, за якою покупцем необхідно визначити парафію УГКЦ у с Запаро-Мар*ївка.

Також позивач вважає, що вказану угоду купівлі-продажу
автомобілю необхідно визнати недійсним у частини визначення покупця, бо
ОСОБА_1. придбав цей автомобіль фактично за кошти парафії, яку й треба визнати
покупцем автомобілю, бо згідно ст.
З.2. статуту парафії власністю громади (парафії) є майно, що придбане або
створене нею за рахунок власних коштів, пожертвувань громадян, організацій, чи
передане державою у власність, в даному випадку майно придбане за кошти
благодійної організації «Реновабіс».

Позивач просить визнати право власності парафії на вказані будинок з
земельною ділянкою та автомобіль і через те, що ОСОБА_1. добровільно
відмовляється передати це майно парафії просить витребувати це майно з
незаконного володіння ОСОБА_1.

У судовому
засіданні представник позивача -
адміністратор парафії ОСОБА_3 позов підтримав та підтвердив доводи позовної
заяви, уточнив, що просить витребувати це майно з незаконного володіння
ОСОБА_1. і передати майно парафії. Також пояснив, що судовий збір 572 гривні він
сплатив за позов свої особисті кошти, але від імені парафії, бо фактично зараз
в парафії ніяких коштів нема, тому просить стягнути з ОСОБА_1. на його користь
вказані витрати по слаті судового збору.

Представник
позивача Горбач Л.І. позов підтримала.

Представник третьої особи на боці позивача - декана
(протопресвітера) Донецько-Луганскього деканату УГКЦ ОСОБА_5 - ОСОБА_6, позов
підтримав і пояснив, що дійсно на раухнок ОСОБА_5 на прохання екзарха з
благодійного фонду «Реновабіс» передавались кошти на придбання для парафії УГКП
у с. Запаро-Мар*ївка жилого будинку та автомобілю, ці кошли ОСОБА_5 передав
ОСОБА_1 під розписку тільки за умови, що право власності буде оформлено на
парафію.

Відповідач ОСОБА_1. на повторний виклик до судового засідання не з*явився,
причину неявки суду не повідомив.

Представник відповідача Краматорської станції технічного обслуговування № 05461705 також на
повторний виклик до судового засідання не з*явився, причину неявки суду не
повідомив.

Відповідачка ОСОБА_2 на повторний виклик до судового засідання не
з*явилася.

Згідно отриманих у порядку судового доручення показань
свідка ОСОБА_4 -вона
показала, що ОСОБА_2. - її
матір, через хворобу не може ходити і з*явитись у суд не може. 9 липня 2003 рокувона від
імені матері ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_1. угоду дарування йому будинку у АДРЕСА_1. Але фактично
будинок не дарували, а продали за 2500
ЕВРО, бо угода дарування коштує дешевше. Гроші платив ОСОБА_1. Але їй відомо, що
ці гроші перераховано з Німеччини і будинок ОСОБА_1 купує для церкви для житла
священика, а при звільненні будинок переходить іншому священику.

На підставі
вказаних показань, та письмових доказів суд встановив:

·
згідно ст. 3.2.
статуту парафії УГКЦ у с
Запаро-Мар*ївка, власністю громади (парафії) є майно, що придбане або
створене нею за рахунок власних коштів, пожертвувань громадян, організацій, чи
передане державою у власність, згідно п.4.2. цього статуту громади УГКЦ с Запаро-Мар*ївка
парох несе відповідальність за фінансово-господарську діяльність громади
(парафії) (а.с. 5-11)

·
згідно завірених Високопільською сільською радою заяв,
ОСОБА_1 звертався у лютому і липні 1999
року до Екзарха Київо-Вишгородської екзархії з проханнями про придбання
організацією «Реновабіс» автомобілю та будинку для священника парафії УГКЦ у с Запаро-Мар*ївка
з гарантією, що придбане буде вланістю парафії,

·
4
лютого 2003 року за
письмовим проханням Екзарха від 31
жовтня 2002 року між
ОСОБА_5 та «Реновабіс» укладно угоду про надання коштів на цілбове використання
- купівлі квартири
для священника у с Запаро-Мар*ївка,
згідно п. 2.1. виконавець
проекту забов*язаний надану суму використовувати лише задля реалізації проекта, зазаначеного в повідомленні
про надання коштів щодо цільового використання,

згідно листа від 16
березня 2004 року
угода про проект - купівля
житла для священника, передбачає, що кошти мають певну спрямованість - саме купівля
житла для священника парафії,
призначення нерухомості не може бути змінено абе здійсненено її відчудження
протягом 10 років,

·
згідно підтвердження від 4 лютого 2003
року та затвердження від 16
лютого 2003 року
«Реновабіс» дав згоду на виділення коштів за проектом саме на придбання житла
для священника і надав такі кошти у сумі 6000
ЕВРО,

·
вказані кошти передано ОСОБА_1. деканом ОСОБА_5 За
письмовою розпискою 25 березня 2003 року, про що
ОСОБА_1. склав звіт,

·
згідно договору дарування житлового будинку та земельної
ділянки від 29 липня 2003 року ОСОБА_4 За дорученням
від імені ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1. житловий будинок з надвірними будовами та
спорудами і земельну ділянку для обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_1,

·
18
червня 2001 року
ОСОБА_1. отримав від декана ОСОБА_5 8800
німецьких марок для придбання автомобіля за письмовою розпискою, у якій
ОСОБА_1 гарантував, що автомобіль залишиться власністю парафії,

·
20 червня 2001 року ОСОБА_1. придбав на Краматорській станції ТО
автомобіль ВАЗ-21053 за 20075 гривень, про що
склав звіт,

·
згідно копії технічного паспорту, вказаний автомобіль
зареєстровано на ім*я ОСОБА_1,

·
згідно декрету від 24
листопада 2004 року
Донецько-Харківського екзорхату УГКЦ ОСОБА_1. позбавлено права відправляти
службу.

При вирішення питання про застосування до вказаних
правовідносин законодавства суд керується вимогами ст. 5 ЦК України, який
набрав чинності з 1 січня 2004 року, в якій
вказано, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з
дня набрання ними чинності, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у
часі. Правовідносини, які є предметом розгляду по даній справі - угоди укладені у
2001 та 2003 роках, тобто до
набрання новим ЦК України
законної чинності, тому суд вважає, що до цих правовідносин необхідно
застосовувати вимоги Цивільного кодексу України в редакції 1964 року.

Судом встановлено, що укладаючи угоду дарування вказаного будинку сторони
приховали фактичну угоду придбання у ОСОБА_2 будинку, тому згідно ч. 2 ст. 58 ЦК України угоду
дарування будинку, як таку, що приховує іншу угоду, необхідно визнати
недійсною. А є законні підстави вважати дійсною купівлю цього будинку у ОСОБА_2
Суд вважає доведеним, що цей будинок з надвірними будовами та присадибною
земельною ділянкою був придбаний за кошти парафії УГКЦ с. Запаро-Мар*вка, бо ці
кошти надійшли з благодійної організації саме для придбання майна для парафії,
тому саме парафію необхідно визнати покупцем у цій угоді.

Також з вказаних вище підстав суд вважає доведеним, що і вказаний
автомобіль ВАЗ було придбано відповідачем за кошти парафії, бо ці кошти також
надійшли з благодійної організації саме для придбання майна для парафії, тому
угоду купівлі-продажу цього автомобілю необхідно визнати недійсною в частини
визначення покупця і встановити, що покупцем за цією угодою також є парафія
УГКЦ с Запаро-Map*вка.

Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити у
повному обсязі, а також стягнути з
відповідача витрати позивача по справі - по сплаті судового збору 572 гривні, а також на оплату
оголошення в газеті 78 гривень 05 коп.

Керуючись ст.ст. 58 ч. 2 та 60 Цивільного
кодексу України в редакції 1964
року, ст.ст. 10, 60,
212, 225 та 226
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати договір дарування жилого будинку з присадибною земельною ділянкою
площею 0,6342 гектари,
що знаходяться уАДРЕСА_1,
укладений 9 липня 2003 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 недійсним та визначити, що фактично це був укладений договір між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 купівлі -
продажу жилого будинку з присадибною земельною ділянкою площею 0,6342 гектари, що
знаходяться уАДРЕСА_1.

Визнати недійсним договір, укладений 9 липня 2003 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 купівлі - продажу
жилого будинку з присадибною земельною ділянкою площею 0,6342 гектари, що
знаходяться уАДРЕСА_1, в частині визначення покупця, яким визнати парафію
Греко- Католицької Церкви с. Запаро-Мар*ївка Олександрівського району Донецької області і
визнати право власності парафії Греко- Католицької Церкви с Запаро-Мар*ївка
Олександрівського району Донецької області на вказаний будинок.

Визнати договір купівлі -
продажу автомобіля ВАЗ-21053, 2001
року випуску, реєстраційний номер 317
76 ЕВ, укладений 20 липня 2001 року між
Краматорською станцією технічного обслуговування та ОСОБА_1, недійсним в
частині визначення покупця, яким визнати парафію Греко- Католицької Церкви с. Запаро-Мар*ївка
Олександрівського району Донецької області і визнати право власності парафії
Греко- Католицької Церкви с. Запаро-Мар*ївка Олександрівського району Донецької
області на вказаний автомобіль.

Стягнути з ОСОБА_1, який зареєстрований уАДРЕСА_1, на користь парафії Греко- Католицької Церкви с Запаро-Мар*ївка
Олександрівського району Донецької області витрати по справі - по сплаті
судового збору 572 гривні,
а також на оплату оголошення в газеті 78
гривень 05 коп.,
усього стягнути 650 (шістьсот
п*ятдесят) гривень 05 коп.

Рішення  набирає
законної  сили  після закінчення  строку
подання заяви  про

апеляційне
оскарження , якщо
заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо

було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у

строк, встановлений статтею 294 цього Кодексу,
рішення набирає законної сили після

закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не

скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження у Апеляційний
суд

Донецької
області через Олександрівський районний суд протягом десяти днів з дня

проголошення
рішення, а апеляційна скарга може бути подана у тому ж порядку

протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідач, який
не з*явився у судове засідання може подати заяву про перегляд

заочного рішення
протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення   надруковано
у   нарадчий   кімнаті
в   єдиному   примірнику
суддею

Молчановим В.А.