Справа
№ 2-137/06
М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
районний  суд м. Дніпропетровська
складі: головуючого судді: Дружиніна К.М.
при секретарі: Демченко
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну
справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
про стягнення боргу, -
Позивач у 2004 році звернувся до суду з
позовом до відповідачів про
боргу та неустойки за договором позики.
В обґрунтування своїх позовних вимог в
позовній заяві та в ході
судового
засідання позивач, його представник посилалися на те, що 20.12.2004
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 1, згідно умов якого,
відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 250 000 грн. Факт передачі
грошей підтверджується актом прийому-передачі грошових коштів від 20.12.2004
року. Строк користування грошовими коштами згідно п. 4.1. договору складає два
дні. Згідно умов п. 5.1. договору, строк повернення грошей - один день з
моменту закінчення строку, передбаченого п.4.1. договору. До цього часу суму
боргу відповідачем не повернуто. Пунктом 7.1. договору передбачена
відповідальність за невиконання зобов'язань - сума пені становить 20 000 грн.
Окрім того, 21.12.2004 року відповідач ОСОБА_3 поручився перед позивачем за
виконання зобов'язань ОСОБА_2 за виконання боржником частини зобов'язань у сумі
1 000 грн. До цього часу зазначену суму також не сплачено. Позивач просив суд
стягнути з відповідачів суму заборгованості у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник в
судове засідання з'
позовні вимоги не визнали. Суду пояснили, що відповідач зазначений
та акт прийому-передачі грошових коштів не підписував, гроші не
Просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_3 просив суд
до його довірителя відмовити, оскільки позивачем пропущений строк пред'
вимог до поручителя. В подальшому просив слухати справу у його
Суд, вислухавши сторони, свідків, вивчивши
матеріали справи, вважає, що
вимоги повинні бути задоволені частково за наступних підстав.
Як встановлено в процесі розгляду справи,
20.12.2004 року позивачем
було укладено договір позики № 1, іншою стороною якого є
(позичальник). Згідно акту прийому-передачі грошових коштів від
року, останній отримав кошти у сумі 250 000 грн. Згідно п. 4.1.
строк користування грошовими коштами складає два дні. Строк
грошей - один день з моменту закінчення строку, передбаченого п.4.1.
(п.5.1.). До моменту постановлення рішення кошти позивачеві не
Відповідач ОСОБА_2 категорично заперечував факт підписання
та акту прийому-передачі.
Ухвалою суду від 06.09.2006 року
призначено додаткову почеркознавчу
згідно висновків якої, підписи від імені ОСОБА_2 в розділах
на зворотній стороні оригіналу договору позики № 1 від 20.12.2004
та на лицевій стороні оригіналу “Акта приема-передачи заемных средств” від
року - виконані однією особою, а саме особисто ОСОБА_2
встановлених співпадаючих і розбіжних загальних і окремих ознак
найімовірніше, про те, що виконавцем підписів в договорі та в акті
внесені навмисні зміни у власні підписи з метою зробити їх несхожими на
підпис і послідуючої відмови від них. Експертизу було проведено
експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз
Окрім того, як пояснив відповідач у
судовому засіданні, 20.12.2004 року
не було у м. Дніпропетровськ, він був в м. Одеса. Свідки ОСОБА_4,
допитані судом за клопотанням ОСОБА_2 не змогли впевнено
суду, чи були вони разом з ОСОБА_2 у м. Одеса саме 20.12.2004
чи це була інша дата. Також, суд при прийнятті рішення, враховує те, що
дачі пояснень в судовому засіданні 21.03.2005 року представник ОСОБА_2 не
заперечував факт присутності відповідача 20.12.2004 року в м.
та розмови, зокрема, з позивачем.
чином, суд критично ставиться до пояснень відповідача про те, що останній
підписував договір позики та акт прийому-передачі коштів, оскільки це
матеріалами справи, висновком повторної комісійної експертизи,
сторін, свідків тощо.
ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві
(грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені
викладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_2 в повному обсязі - стягнути на користь позивача суму
в розмірі 250 000 грн., а також пеню, передбачену п. 7.1. договору в
20 000 грн., а всього - 270 000 грн.
стосується позовних вимог відносно відповідача ОСОБА_3, то як
судом, 21.12.2004 року між позивачем (кредитор) та ОСОБА_3 (поручитель), було
укладено договір поруки, згідно умов якого ОСОБА_3 поручився перед позивачем за
виконання ОСОБА_2 обов'язків за договором позики в частині виконання грошових
зобов'язань в сумі 1 000 грн.
2.3. договору поруки передбачено, що єдиним документом, на підставі
поручитель повинен сплатити обумовлену грошову суму кредиторові є
останнього. Як вбачається з матеріалів справи, претензію поручителю
ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку,
в договорі поруки. Пунктом 3.2. договору поруки встановлений
строк для звернення до поручителя з моменту невиконання боржником
зобов'язань. Як встановлено судом, такого звернення (надсилання
до поручителя не надходило.
чином, в частині позовних вимог щодо стягнення суми боргу з
позивачу необхідно відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 553,
559, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК
ст.ст. 27, 31, 60, 169, 209, 210, 214 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення боргу - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму
боргу в розмірі 250 000 грн., пеню в розмірі 20 000 грн., а всього - 270 000
задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської області

через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня

проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної

інстанції
або шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя:

К.М. Дружинін