______________     АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ_______________________
УХВАЛА

01   лютого 2007 року                                                                                                      м.   Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах   апеляційного суду

Одеської області  в
складі:

головуючого -                                                Панасенкова В.О.

суддів:                                                              Парапана В. Ф.,

Драгомерецького М.М.,

при секретарі:                                                 Бондаренко Н.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6,

його представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Одеси  від ІНФОРМАЦІЯ_1
року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про

визнання договору таким, що не відбувся, витребування
майна, відшкодування  збитків і

моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 53
200 грн.,

встановила:

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5.
звернувся до суду з позовом доОСОБА_1 про визнання договору таким, що не
відбувся, витребування майна, відшкодування неустойки в сумі 18 992, 4 грн., збитків в сумі 169 830 грн. та моральної
шкоди в сумі 10000 грн. В заяві
позивач ОСОБА_5. зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_3
року між ним та відповідачем ОСОБА_1. був укладений договір купівлі-продажу
у розстрочку зернозбирального комбайну Домінатор-105, 1994 року випуску за 17 000 дол США, що еквівалентно 90 440 грн. у простій
письмовій формі. У день укладання угоди він передав відповідачу ОСОБА_1.
комбайн, а останній виплатив йому у рахунок вартості комбайну 57 456 грн. Залишок суми в
розмірі 32 984 грн. відповідач
ОСОБА_1. повинен був виплатити йому до ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Але до теперішнього часу відповідач ОСОБА_1. не
виконав свої зобов'язання за угодою і відмовляється їх виконувати, а також не
відшкодовує йому штраф за неналежне виконання зобов'язання в сумі 18 992 грн.
відповідно до п. 4.1 договору.

У ІНФОРМАЦІЯ_5 року він
відповідно до п. 4.4 договору
неодноразово вимагав у відповідачаОСОБА_1 повернення комбайна, але останній
відмовляється, чим заподіяв

Головуючий у першій інстанції
Кравець О.О.                                    Справа
№ 22ц-39207

Доповідач апеляційної інстанції  Панасенков В.О.                               Категорія ЦП: 44

2

йому збитки у виді упущеної вигоди,
сума якої за ІНФОРМАЦІЯ_6 роки складає 169 830 грн.

Крім того, своїми діями відповідач ОСОБА_1. заподіяв йому моральну шкоду в сумі 10
000 грн.

Посилаючись на ці обставини та ст. ст. 317, 319, 386, 387, 525, 549, 611,
623, 624, 655, 694,695 ЦК України, позивач ОСОБА_5. просив
суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1. проти позову заперечував і у ІНФОРМАЦІЯ_7 року звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_5. про стягнення боргу в сумі 53 200 грн., зазначивши в заяві, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року між ним та відповідачем ОСОБА_5 був укладений
договір про безоплатне користування майном з викупом. Відповідно до умов
договору він до його підписання сплатив 53 200 грн., що
еквівалентно 10 000 дол. США. Однак у зв'язку з технічної несправністю комбайна та відсутністю всіх
необхідних правовстановлюючих документів, він
відмовився від прийняття комбайну і запропонував відповідачу
повернути гроші.

Посилаючись на ці обставини та на ст. ст. 151, 161 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), позивач ОСОБА_1 просив суд
зустрічний позов задовольнити.

Ухвалою суду вжиті заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, яке належить відповідачу ОСОБА_1.: квартиру АДРЕСА_1 м. Одесі, автомобіль З A3 - 1102 держаний номерний знак НОМЕР_2, 1991 року випуску, автомобіль ЗАЗ - 1102, 1992 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль ЗАЗ - 1102, 1992 року випуску,
держаний номерний знак НОМЕР_5, автомобіль ЗАЗ - 1102, 1992 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_3, автомобіль МАЗ 64229,1992 року випуску, держаний номер НОМЕР_4 (а.с. 22).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1. просить ухвалу суду першої
інстанції скасувати і передати справу на
розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду
першої інстанції є незаконним

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідачаОСОБА_1, пояснення на апеляцію представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6., його представника ОСОБА_3, представника
відповідачаОСОБА_1 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість ухвали суду в
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга відповідачаОСОБА_1 підлягає
задоволенню з таких підстав.

Забезпечуючи позов накладанням арешту на майно відповідачаОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки суд порушив норми
процесуального права.

За змістом ст. ст. 149, 154, та 158 ЦПК України, який був чинний на час вирішення
цього питання, суддя, суд повинен був ретельно з'ясувати правові підстави
забезпечення позову, можливість відповідача внести на депозит позовну суму, а
також необхідність вимоги від позивача забезпечення
можливих для відповідача збитків.

Суд не врахував зазначені вимоги цивільного процесуального закону, чим суттєво
порушив права відповідачаОСОБА_1

Головуючий у першій інстанції
Кравець О.О.                                     Справа № 22ц-39207

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.                                Категорія
ЦП: 44

з

Колегія суддів звертає увагу і на те, що, здійснюючи цивільне судочинство
на основі передбаченого ст. 10 ЦПК України, який
набрав чинність з ІНФОРМАЦІЯ_8 року, принципу змагальності та рівноправності
сторін, суд зобов'язаний створювати умови, за яких дотримався б необхідний
баланс їхніх процесуальних прав та обов'язків. Зокрема сторонами по справі повинна бути гарантована реальна можливість захисту
їхніх прав при вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
Оскільки останні застосовуються ще до
вирішення спору по суті, завжди існує ризик спричинення відповідачу збитків у
зв'язку з тим, що як сам позов, так і пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями та можливими збитками заходи
по його забезпеченню, можуть виявитися необгрунтованими.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову слід
враховувати і те, що у відповідності до ч. З ст.
152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами, а також з метою запобігання зловживання правом у відповідності до ч. 4 ст. 153
ЦПК України позивач повинен забезпечити свою вимогу достатньою заставою.

Колегія суддів також приймає до уваги і те, що суд наклав арешт на усе
нерухоме та рухоме майно, яке належить відповідачу
ОСОБА_1., але справа розглядається вже більш чим
півтора року, що також порушує права відповідача на мирне володіння майном.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що неправильне застосування норм
процесуального права у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і постановления нової ухвали про відмову у задоволенні
клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 2, 312 ч. 1 п. 2, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від ІНФОРМАЦІЯ_1 року скасувати і постановити нову ухвалу.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про вжиття заходів
забезпечення позову.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня набрання законної сили ухвали.

Головуючий у першій інстанції
Кравець О.О.                                     Справа № 22ц-39207

Доповідач апеляційної інстанції  Панасенков В.О.                               Категорія ЦП: 44