Справа № 22ц-14/07                                    Головуючий у 1 інстанції Данилюк А.В.
рядок 14                      ___________________ Доповідач Лончук В.Г.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

м.Луцьк                                                                                         10 січня 2007 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого судді Лончука В.Г.

суддів Здрилюк О.І., Подолюка В.А.

при секретарі Губарик К.А.

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання
договору-купівлі продажу земельної ділянки недійсним за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2на рішення Ківерцівського районного суду від 9 жовтня 2006
року, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення Ківерцівського районного суду від 9 жовтня 2006
року, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки,
укладеного між ним і позивачкою 7 квітня 2006 року.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції невірно дійшов висновку, що
земельна ділянка, яка належала на праві власності ОСОБА_1 і призначалась для
ведення особистого селянського господарства, не могла бути нею відчужена з
посиланням на заборону її продажу встановлену п. 15 Перехідних положень ЗК
України. При цьому суд не врахував, що заборона відчуження земельних ділянок не поширювалась на земельні ділянки, що
перебували у власності громадян і призначались для ведення особистого
селянського господарства.

У справі судом 17 листопада 2006 року постановлено додаткове рішення, яким
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 794 грн. судових витрат. Дане рішення в
апеляційному порядку не оскаржувалось.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну
скаргу підтримав. Позивачка у письмовому запереченні,
а її представник у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили.

Суд першої інстанції встановив, що сторони уклали договір купівлі-продажу
земельної ділянки, належної позивачці на праві власності і призначеної для
ведення особистого селянського господарства. Договір було посвідчено
нотаріально. На відчуження спірної земельної ділянки діяла заборона відповідно
до п.15 Перехідних положень ЗК України.

Заслухавши                    пояснення
представників       сторін,       вивчивши

матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Судом встановлено, що 22 грудня 2005 року позивачці було видано державний
акт на право власності на земельну ділянку в межах Прилуцької сільської ради
Ківерцівського району для ведення особистого селянського господарства загальною
площею 2.4 га /а.с. 17-18/.

Встановлено також, що передача зазначеної вище земельної ділянки у
власність позивачці ОСОБА_1 відбулася на підставі сертифікатів на право на
земельну частку /пай/, виданих АТП "Прилуцьке" як його члену,
відповідно до розпорядження голови Ківерцівської районної державної
адміністрації № НОМЕР_1 від 09.09.2005 р. Отже, передача позивачці спірної
земельної ділянки у власність мало місце внаслідок виділення в натурі /на
місцевості/ земельної частки /паю/, отриманого нею як членом АТП
"Прилуцьке".

Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.04.06 р. /а.с. 5/ саме ця
земельна ділянка була продана ОСОБА_1 ОСОБА_2 при вартості земельної ділянки
26400 грн. за 3300 грн., що сторони ствердили суду.

Відповідно підпункту 4.3.36 п.4.3 ст.4 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" не включаються до складу загального місячного або
річного оподаткованого доходу платника податку доходи від відчуження
безпосередньо власником сільськогосподарської продукції /включаючи продукцію
первинної переробки/, вирощено /виробленої/ ним на земельних ділянках, наданих,
зокрема, для ведення особистого селянського господарства, якщо їх розмір не
було збільшено в результаті отриманої в натурі /на місцевості/ земельної частки
/паю/.

У даному випадку позивачці для ведення особистого селянського господарства була надана на праві власності саме
виділена в натурі /на місцевості/ земельна частка /пай/.

При зазначених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано дійшов висновку, що обмеження, установлені п.15 розділу X "Перехідні
положення поширюються на відчуження спірної земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цей висновок суду, а тому немає
підстав вважати, що рішення суду є необгрунтованим або незаконним і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 304, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2відхилити, а рішення Ківерцівського
районного суду від 9 жовтня 2006 року і додаткове рішення цього ж суду від 17 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
до Верховного Суду України протягом двох місяців після набрання нею законної
сили.

Головуючий  Лончук В.Г.

Судді  Здрилюк О.І., Подолюк В.А.