Справа № 2-1100/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09
лютого 2007 року.
Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в    складі:

головуючого
судді - Поймай
Ю.С.

при
секретарі - Марискіній
О.О. розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в М.Кременчуці
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2007 року ОСОБА_1
звернулась в суд з вищеназваним позовом.

В своїй позовній заяві вказувала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем з 13.08.1994
року, даний шлюб для сторін є першим. Від шлюбу мають неповнолітнього сина,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені в липні 2006 року по причині
того, що сторони мають різні погляди на життя та на вирішення сімейних проблем,
внаслідок чого в сім'ї виникали сварки, які призвели до втрати почуття любові
та взаємної поваги, примирення вважає неможливим. А тому позивач просила суд
шлюб розірвати. Місце проживання сина визначити з нею, витрати, пов'язані з
розірванням шлюбу покласти на відповідача.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала, просила суд позов задовольнити.

Відповідач позов
визнав, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення сторін, давши аналіз і оцінку наданим доказам,
знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2
ст. 112 Сімейного
Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони 13 серпня 1994 року
зареєстрували шлюб, котрий для сторін є першим. Від даного шлюбу мають
неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені в липні 2006 року, і з цього
часу вони ніяких сімейних стосунків не підтримують. Небажання підтримувати
сімейні стосунки, викликане не випадковими причинами і підтверджено в судовому
засіданні серйозними доводами.

На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню,
оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу
суперечило б інтересам сторін по справі.

Суд вважає необхідним за згодою сторін місце проживання неповнолітнього
сина сторін, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
визначити разом з позивачем -
ОСОБА_1.

Витрати по розірванню шлюбу за його згодою необхідно покласти на
відповідача, у вигляді необхідності сплати мита на користь держави у розмірі 17 грн. 00 коп. за
одержання свідоцтва про розірвання шлюбу. Позивача у зв'язку з цим необхідно
звільнити від сплати мита на користь держави.

Керуючись ст.ст. 14,57-59,130,208,209,212-215,218,
ЦПК України, ст.ст. 104,105,110,112
Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований 13
серпня 1994 року в
Палаці шлюбів М.Кременчука, між ОСОБА_2, 1972
року народження та ОСОБА_1, 1977
року народження, актовий запис за НОМЕР_1
- розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 держмито на
користь держави в сумі 17
грн.00 коп.

ОСОБА_1 від даного
виду платежу звільнити.

Місце проживання неповнолітнього сина сторін, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити з
матір'ю - ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через
Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження рішення протягом десяти днів з дня проголошення та апеляційної
скарги на рішення суду протягом двадцяти днів з дня подання заяви про
апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків
подання заяви про апеляційне оскарження, апеляційної скарги у випадку їх
спільного чи окремого неподання або розгляду справи Апеляційним судом, якщо
рішення не скасовано.