У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21
березня 2007 року                                                           м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Гнатенка
А.В.,

суддів:                 Косенка  В.Й.,
Гуменюка В.І.,

Григор'євої Л.І.,  Балюка М.І, -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини А-1604 про
стягнення заборгованості з виплати надбавок за безперервну службу в Збройних
Силах України,

в с т а н о в и л а:

У січні 2005 року позивачка звернулась
до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що проходила військову
службу у військовій частині А-1604.

12 квітня 2005 року була звільнена в
запас за станом здоров'я.

Посилаючись на те, що вказана надбавка
в порушення умов і порядку виплати надбавки за безперервну службу виплачувалась
не в повному обсязі, ОСОБА_1 просила стягнути заборгованість, яка утворилась за
період з травня 2003 року до квітня 2005 року, у розмірі 2476 грн. 93 коп. та
недораховану грошову допомогу в розмірі 567 грн. 78 коп.

Рішенням Комсомольського районного суду
м. Херсона від 9 листопада 2005 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з
військової частини   А-1604
заборгованість з виплати надбавки за безперервну службу в розмірі 3044 грн. 71
коп.

Рішенням апеляційного суду Херсонської
області від 9 лютого 2006 року рішення суду першої інстанції від 9 листопада
2005 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, не
погоджуючись із рішенням апеляційного суду, просить його скасувати з посиланням
на порушення норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності
Кодекс адміністративного судочинства України, призначення якого полягає у встановленні  повноважень адміністративних судів щодо
розгляду справ адміністративної юрисдикції і в якому визначено порядок
звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного
судочинства.

Частиною другою статті 4 цього Кодексу
визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень відповідно
до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу є орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні
ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Публічна служба це діяльність на
державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів,
військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша
державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування (п. 15 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Адміністративні справи, у яких однією
із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого самоврядування, як це передбачено п. 1 ч. 1 ст.
18 Кодексу, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. (п. 2
ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, спір, що виник між сторонами, є
публічно-правовим і відноситься до адміністративної юрисдикції, а тому його
розгляд, як судом першої, так і судом апеляційної інстанції повинен був
здійснюватися за нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Втім, як убачається з матеріалів
справи, суди розглянули справу після    1
вересня 2005 року, тобто після набрання чинності Кодексом адміністративного
судочинства України, за правилами, встановленими Цивільним процесуальним
кодексом України.

Таким чином, розглядаючи справу, суди
дійшли помилкового висновку про наявність цивільно-правового спору та помилково
розглянули вимоги ОСОБА_1 за правилами позовного провадження відповідно до норм
Цивільного процесуального кодексу України.

Ураховуючи, що судом першої інстанції
допущено порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного
вирішення справи, і це ж порушення допущено апеляційним судом, судові рішення
підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України для розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 333, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Комсомольського районного суду
Херсонської області від 9 листопада 2005 року та рішення апеляційного суду
Херсонської області від 9 лютого 2006 року скасувати, а справу направити до
суду першої інстанції для розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                 Л.І.
Григор'єва

М.І. Балюк

В.І. Гуменюк

В.Й. Косенко