АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-265/2007 р.                                                           Головуючий по 1 інстанції
про     спадкове                                                          Драник Н.П.
майно                                                                                        Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 9 " лютого 2007 р. Колегія судців судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                   Ювшина В.І.

суддів                             Качан О.В., Корнієнко Н.В.

при секретарі                  Авласова М.Л.

з участю відповідача ОСОБА_1, предст. ОСОБА_2

позивача                        ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2006 р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визнання договору
купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності
на 1/2
частину будинковолодіння та стягнення моральної
шкоди, -

встановила:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом недійсним, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння та стягнення
моральної шкоди, посилаючись на те, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності в рівних долях ОСОБА_6 та ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла, а
належну їй частину будинковолодіння ОСОБА_7 заповідала
їй. 18 червня 1992 року вона подала в нотаріальну контору по місцю відкриття
спадщини заяву про прийняття спадщини, але не оформила до кінця спадкові права.
ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла ОСОБА_6 і належну їй частину будинковолодіння успадкував ОСОБА_4, але який всупереч
закону оформив на себе право власності в порядку
спадкування на весь будинок, в тому числі і на частину будинковолодіння, на яку вона прийняла спадщину. 08 вересня 2004 року ОСОБА_4 продав отриманий в
спадщину будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 ОСОБА_5, в тому числі і належну їй
частину будинковолодіння, без її згоди. Просила суд визнати частково недійсним
свідоцтво про право власності в порядку спадкування за
законом від 14.07.2004 року, виданого на ім'я ОСОБА_4,
визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу будинковолодіння АДРЕСА_1 від 8.09.2004 року, визнати за нею право власності на 1/2 частину даного будинковолодіння та стягнути
з ОСОБА_4 на її користь моральну шкоду в сумі 2000 гривень.

Рішенням
Придніпровського районного суду від 28
листопада 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано
недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.07.2004 року , видане ОСОБА_4
після смерті ОСОБА_7 Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу
будинковолодіння АДРЕСА_1 від 08.09.2004 року , укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину
будинковолодіння АДРЕСА_1 та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3. 2000 гривень
моральної шкоди та судові витрати по справі.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_4 просить рішення Придніпровського районного суду від 28 листопада 2006 року змінити,
так як чинне законодавство не передбачає відшкодування моральної шкоди за вид
правовідносин та невірно стягнуто державне мито і виключити з рішення вказівку
про стягнення з нього моральної шкоди та судових витрат.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_5 просить рішення Придніпровського районного суду від 08 грудня 2006 року скасувати,
так як висновки суду не відповідають обставинам справи, не враховано той факт,
що земельна ділянка вже приватизована, а вона являється добросовісним набувачем, та постановити нове рішення, яким ОСОБА_3
відмовити в позові.

Заслухавши
сторони , дослідивши
матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до
наступного.

Відповідач
ОСОБА_4 оспорив до суду рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього
на користь позивачки моральної шкоди та державного мита.

ОСОБА_4 без
належних правових підстав отримав в 2004
року свідоцтво про право на спадщину за законом на будинковолодіння АДРЕСА_1 та продав
отримане в спадщину будинковолодіння 08
вересня 2004 року
ОСОБА_5. Таким чином, вказані
правовідносини виникли після 1 січня 2004 року і вони повинні регулюватись нормами ЦК України, який
набрав чинності з 1.01.2004
року. Відповідно до ст. 28
ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди, якої фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відшкодування
моральної шкоди за душевні страждання яких фізична особа зазнала у зв'язку з
відчуженням її майна іншою особою внаслідок помилки, даною нормою закону не
передбачено. Також позивачкою не надано суду належних доказів про те, що
ОСОБА_4 умисно отримав в спадщину частину жилого будинку, що не належав його
матері та в послідуючому відчужив дану частину будинку ОСОБА_5 При таких
обставинах відсутні передбачені законом підставі для стягнення з ОСОБА_5
моральної шкоди, але суд першої інстанції невірно застосував норми
матеріального права до даних правовідносин і необгрунтовано задоволив позовні
вимоги в частині стягнення моральної шкоди, а тому рішення суду першої
інстанції в цій частині підлягає до зміни. Стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3. сплаченого державного мита при подачі позовної заяви відносяться до
судових витрат і відповідно до ст. 88
ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в разі задоволення позову.
Чинним законодавством не передбачено звільнення інваліда 2 групи , яким є ОСОБА_4,
від повернення судових витрат.

Доводи апелянта ОСОБА_5, представник за дорученням ОСОБА_2, про те, що
ОСОБА_4 вчинив шахрайські дії, підлягають до розгляду в порядку визначеному
кримінально-процесуальним кодексом України, куди сторони звернулись і по факту
чого порушено кримінальну справу. Інші доводи апелянта про покращення
придбаного майна та приватизацію земельної
ділянки не були предметом спору по даній цивільній справі і можуть бути
розглянуті за позовною заявою зацікавлених сторін в вирішенні даного спору в
інших цивільних справах.

Рішення суду першої інстанції за
іншими позовними вимогами, крім стягнення моральної шкоди, відповідає встановленим по справі правовідносинам,
постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і є
правильним.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Придніпровського районного суду від 08
грудня 2006 року задоволити
частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 (представник за
дорученням ОСОБА_2) на рішення Придніпровського
районного суду від 08 грудня 2006 року, - відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду від 08 грудня 2006 року змінити, виключивши з
резолютивної частини рішення вказівку про стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3. моральну шкоду в сумі 2000
гривень і відмовити ОСОБА_3 в частині
позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог рішення
Придніпровського районного суду від 08 грудня 2006
року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржено до суду
касаційної інстанції на протязі двох місяців, починаючи з дня його
проголошення.