УХВАЛА                  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року                                                                       м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого                        Бойчука І.В.,

суддів                                   Ясеновенко
Л.В., Горблянського Я.Д.,

секретаря                             Шпилик В.В..,

з участю сторін:                   ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Коломийського міськрайонного суду від 20
грудня 2006 року, -

встановила:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20 грудня 2006 року частково
задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ВАТ „Коломийський ДОЗ", ОСОБА_2 про
поновленя на роботі; стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення
сум, належних при звільненні, компенсації за затримку розрахунку, сум
нарахованої зарплати та моральної шкоди.

Стягнуто з ВАТ „Коломийський ДОЗ" на користь ОСОБА_1 1189грн. 18коп.
заборгованості по заробітній платі та 2474грн. 55коп. компенсації за затримку
розрахункових сум, а в дохід держави -51
грн. держмита.

У решті позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 вказав, що рішення в частині
відмови йому у позові визнає незаконним. Відповідачі визнали позовні вимоги в
частині поновлення його на роботі та стягнення заборгованості по зарплаті, але
суд відмовив йому у поновленні на роботі, вказавши, що ним не обгрунтовано
даної вимоги.

Суд безпідставно відмовив йому у задоволенні позову про поновлення на
роботі та стягненні заробітку за час вимушеного прогулу за пропуском строку
звернення до суду. Він неодноразово звертався до суду з таким позовом, але
заяви не відповідали вимогам процесуального закону.

Суд зіслався на положення колективного трудового договору, який не
зареєстрований і суперечить ст.16 КЗпП України.

Накази відповідача про скорочення тривалості робочого часу не відповідають
вимогам ч.3 ст.32 КЗпП України і дані накази не погоджені з профкомом.

Також відповідачем не дотримано вимог про мінімальну
заробітну плату і відмовлено йому у задоволенні вимог про стягнення доплати.

Справа № 22-ц-229 /2007р.                          Головуючий у 1 інстанції
Кавацюк М.Ф.

Доповідач
Бойчук І.В.

Безпідставними є висновки суду про те, що ним проігноровано повідомлення
про виплату заборгованості заробітної плати. Таких повідомлень він не
отримував.

Ним перенесено моральні страждання у зв"язку з незаконним звільненням
та невиплатою зарплати, однак суд відмовив у стягненні моральної шкоди без
з"ясування заподіяння такої шкоди.

Просить рішення
суду скасувати, направивши справу на новий розгляд.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи скарги з мотивів,
наведених у ній.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, хоча належним
чином повідомлений про час і місце слухання справи.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з роботи у зв"язку зі
скороченням штату на підставі ст.40п.1 КЗпП України. На час звернення до суду
із позовом про поновлення на робті ним порушено встановлений ст.233 КЗпП
України місячний строк. Доводам апелянта про те, що він неодноразово звертався
із заявами до суду про поновлення на роботі суд дав належну правову оцінку.

Обгрунтованими є доводи суду щодо стягнення
заборгованості по заробітній платі на користь позивача та компенсації за
затримку розрахунку. При цьому суд прийшов до правильного висновку, що
позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди. Доводи апеляційної скарги
не спростовують законності і обгрунтованості судового рішення.

Колегія суддів вважає, що судом постановлено рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування з
мотивів, наведених у скарзі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення
Коломийського районного суду від 20
грудня 2006 року
залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців у касаційному
порядку.