Справа № 22ц-68/07 Категорія 5
Головуючий у 1 інстанції Войтюк Л.М. Доповідач Подолюк В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24 січня 2007 р.                                                                                                               містоЛуцьк

Колегія судців
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого Шевчук Л.Я.

суддів Свистун О.В., Подолюка В.А.

при секретарі Матюхіній О.Г.

з участю позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до обласного дитячого протитуберкульозного
санаторію "Згорани" Любомльського районного органу опіки та
піклування, Любомльської райдержадміністрації, Згоранської сільської ради
Любомльського району про визнання права власності на квартиру та примусове виконання обов'язку за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1на рішення
Любомльського районного суду від 7 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

31 березня 2006 року
ОСОБА_1звернувся в суд з позовом до обласного дитячого протитуберкульозного
санаторію "Згорани", Любомльського районного органу опіки та
піклування, Любомльської райдержадміністрації, Згоранської сільської ради
Любомльського району про визнання права власності на квартиру та примусове виконання обов'язку посилаючись на
те, що його мати ОСОБА_5 постійно проживала в квартирі АДРЕСА_1 Любомльського
району. У приватизації цієї квартири їй було відмовлено з посиланням на те, що
будинок має статус гуртожитку. Однак судовим рішенням від 02.11.2005 року
встановлено, що це жиле приміщення не являється гуртожитком, має статус жилого
будинку державного відомчого фонду, що давало ОСОБА_5 підстави на приватизацію
спірної квартири відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду".

Вважає, що після
смерті матері він як спадкоємець першої черги має право на визнання за ним
права власності на квартиру відповідно до положень ст.ст. 1212, 1216 ЦК України.

Рішенням Любомльського районного суду від 7 грудня 2006 року ОСОБА_1в задоволенні
позову відмовлено.

2

В поданій
апеляційній скарзі позивач покликаючись на незаконність рішення із-за
невідповідності висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване
ним рішення і ухвалити нове про задоволення позову.

В судовому
засіданні ОСОБА_1підтримав апеляційну скаргу з підстав наведених в ній.

Представники
відповідачів ОСОБА_2., ОСОБА_6, ОСОБА_4 апеляційну скаргу позивача заперечили,
вважають її безпідставною.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обгрунтованість
рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Судом з пояснень
сторін, письмових матеріалів справи /а.с. 4-7,
9, 13-14/ встановлено, що основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 Любомльського
району, який відповідно до судового рішення
від 2.11.2005 року /а.с, 11-12/ має статус житлового будинку державного відомчого
житлового фонду, була мати позивача ОСОБА_5, якій, на її звернення було
відмовлено у приватизації вказаного житла. ОСОБА_5 померлаІНФОРМАЦІЯ_1року
/а.с. 8/.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються як і ті обставини, що спірна квартира
не переходила у власність ОСОБА_5 ні на підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового
фонду", ні на підставі інших цивільно-правових угод, а судовим
рішенням, яке набрало законної сили /а.с. 11-12/
встановлено, що і позивач не набув права на вказане жиле приміщення.

Тому, як вважає
колегія суддів, суд першої інстанції з'ясувавши всі обставини справи та давши
їм правильну юридичну оцінку, прийшов до правильного висновку, що оскільки
ОСОБА_5 не набула права власності на займану нею квартиру то не виникає таке
право і в позивача в порядку спадкування, згідно ст. 1216 ЦК України.

Не грунтуються
на встановлених обставинах справи і є безпідставними вимоги позивача про
накладення обов'язку на відповідачів по поверненню йому спірної квартири як
потерпілому, згідно ст. 1212
ЦК України за якою, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи /потерпілого/ без достатньої правової підстави
/безпідставно набуте майно/, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа
зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала.

Такі висновки
грунтуються на тому, що виходячи із встановлених обставин справи та наведених
вимог закону ОСОБА_1не довів, що він є та особа, якій належить право даної
вимоги щодо спірної квартири, а відповідачі, в силу зазначених вимог закону,
зобов'язані вчиняти такі дії по поверненню цього житла позивачу.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 308,
313, 314,

ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

3

Апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_1відхилити.

Рішення Любомльського районного суду від 7 грудня 2006 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців.