Справа № 22-ц - 790 / 2007 р.                                                        Головуючий 1 інст. Шалімов Д.М.
спростування недостовірної інформації
та відшкодування моральної шкоди                                               Доповідач: Яцина. В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 р.                                                                                                    м. Харків.

Судова колегія
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в
складі:

головуючого    -
судді Борової С
А.,

суддів                -                Яцини В.Б. і Швецової Л. А.,

при секретарі   -                Шевченко О.Б.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу по апеляційній
скарзі ОСОБА_1

на рішення
Богодухівського районного суду Харківської області від 24 листопада 2006 р.

по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА

11 квітня 2006 р. ОСОБА_1. звернулася до
суду зі вказаним позовом, в якому просила
визнати такми, що не відповідають дійсності розповсюджені відповідачем
відомості про те, що в неї в лютому 2006 році перебувала на утриманні його малолітня донька
ОСОБА_3. Зобов'язати відповідача спростувати неправдиві
відомості написанням заяви до
Богодухівського РВ МВС України в Харківській області. Стягнути з відповідача на
його користь 1500
грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу
та сплачений судовий збір.

В обґрунтування
своїх вимог позивач послалася на те, що 19
лютого 2006 року
відповідач звернувся з заявою до Богодухівського РВ МВС України в Харківській
області з заявою, в якій звинуватив її в тому, що його донька ОСОБА_3незаконно
перебуває у неї і вона не надає йому можливості спілкуватися з донькою,
порушуючи рішення опікунської ради Богодухівської міської ради. Зазначила, що
розповсюдження таких неправдивих відомостей зганьбили її честь та гідність.
Вона змушена була за викликом працівників міліції надавати пояснення, що не
порушувала права відповідача і діюче законодавство України, що його
звинувачення неправдиві. Вказала, що внаслідок розповсюдження неправдивих відомостей у неї виникло нервове
напруження, психологічна нестабільність, порушився сон, вона стала дратівливою,
що, з огляду на її вагітність, може погіршити її стан

здоров'я та здоров'я майбутньої
дитини. Такі дії відповідача призвели до моральних страждань позивача, втрати нормальних життєвих зв'язків, які вимагають
від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Представник
позивача в судовому засіданні позовні вимоги та наведені доводи підтримав у
повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_2. позов не визнав, пояснив, що в листопаді 2005 року його донька
ОСОБА_3. вже знаходилася у відповідача і остання не давала йому можливості
бачитися з донькою.

Представник
відповідача заперечував проти позову і пояснив, що відповідач в лютому 2006 році напевно не
знав, де знаходиться його дитина, але оскільки до цього, в листопаді 2005 року, вона вже
знаходилися у позивача, а у лютому 2006
року йому достовірної відповіді про місцезнаходження його доньки надано не
було, відповідач обґрунтовано звернувся з
заявою до органів внутрішніх справ з метою перевірки викладених ним
обставин, а не для поширення недостовірних відомостей.

Рішенням
Богодухівського районного суду Харківської області від 24 листопада 2006 р. у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить
вказане рішення районного суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Вона вважає, що
суд однобічно з'ясував обставини, не дав їм належної оцінки і виніс неправильне
рішення. Зазначила про те, що заява відповідача до органів міліції, яка містить
неправдиві відомості, правоохоронним органами не розглядалася і тому ці
відомості залишилися не спростованими. Районний суд, посилаючись на
зацікавленість в результаті вирішення справи, необгрунтовано не взяв до уваги
пояснення свідка ОСОБА_4. -
її чоловіка, які узгоджуються з поясненнями іншого свідка, ОСОБА_5., яка
пояснила, що донька була разом з нею у м. Харкові.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, які з'явилися, перевіривши законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у
суді першої інстанції, вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Стаття 297 ЦК України
передбачає, що кожний має право на повагу до його гідності та честі, гідність
та честь фізичної особи є недоторканими, фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа має право на
спростування недостовірної інформації, за умови, що відбулося її поширення,
внаслідок чого особисті немайнові права цієї особи є порушеними.

Відповідно до
ст. 280 ЦК України,
якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано
майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що у даному
випадку моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується,
якщо вона завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особи, яка її завдала.

Судовим
розглядом встановлено, що ОСОБА_2. 19
лютого 2006 року
звернувся до Богодухівського РВ УМВСУ в Харківській області з заявою з приводу
того, що ОСОБА_1. відмовляє йому у побаченні і спілкуванні з його донькою
Іриною, просить повернути йому дитину (а.с. 41).

Беззаперечних
доказів того, що ОСОБА_2. повідомив правоохоронним органам завідомо неправдиві
відомості, та діяв незаконно матеріали справи не містять Висновок районного
суду про те, з яких причин він не бере до уваги показання свідка ОСОБА_4. в частині повідомлення відповідача про відсутність
у ОСОБА_1. в лютому 2006р. доньки відповідача - належним чином обґрунтований. Крім того, показання цього
свідка не свідчать про те, що ОСОБА_2. достовірно знав про відсутність у
позивача своєї доньки в той період.

Відповідно до ч.
5 ст. 55 Конституції
України, кожен має право будь-яким не забороненим
законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно рішення
Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням гр. ОСОБА_6.
про офіційне тлумачення положення ч. 1
ст. 7 ЦК України
1963р. від 10.04.2003р. у справі №
1-9/2003 - звернення громадян до правоохоронного органу, що містять
певні відомості про недодержання законів, передаються чи повідомляються не з
метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з
метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому
такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь,
гідність чи ділову репутацію.

Виходячи з наведеного, висновок районного суду про те, що звернення
відповідача до міліції, яке відбулося в межах закону, не може вважатися
поширенням відомостей, які порочать честь і гідність, а позивач всупереч свого
процесуального обов'язку, передбаченого ст.
60 ЦПК України не довела цей факт,
внаслідок чого відсутні підстави для задоволення позовних вимог, - є законним і
обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.
303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 319, 324, 325, 327 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Богодухівського районного суду Харківської області від 24 листопада 2006 р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути

оскаржена у касаційному порядку
протягом двох місяців безпосередньо до Верховного суду

України.