Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

13 червня 2007 року                                                                               м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г.,

Гуменюка В.І.,

Косенка В.Й.-

розглянувши  в судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Мультимедіа Софт», Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного
управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група»,
Київське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання
прилюдних торгів з реалізації ½  частини квартири недійсними, визнання
недійсним акту про проведення прилюдних торгів та
свідоцтва про право власності на ½  частину квартири за касаційною скаргою  Товариства
з обмеженою відповідальністю «Мультимедіа Софт» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 1 серпня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва  від
13 листопада 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У
березні 2006 року позивачі звернулись в суд з даним позовом,
який в ході розгляду справи уточнювали, змінювали, доповнювали,  посилаючись на те,
що згідно вироку Деснянського районного суду м.
Києва від  8 серпня 2003 року ОСОБА_1 був
засуджений за ст.ст. 368 ч.3, 69 КК України до позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої
власності. На виконання зазначеного вироку в частині конфіскації майна
постановою державного виконавця 26 листопада 2003 року було відкрито виконавче
провадження. В 2004 році виявлено нерухоме майно, а 28 лютого 2005
року  складений акт
опису та арешту ½  частини квартири АДРЕСА_1.
Заявку на реалізацію арештованого майна було направлено          8 лютого 2006 року виконавчою службою
Оболонського району м. Києва ТОВ “Мультимедіа софт”, яке 3
березня 2006  року провело
прилюдні торги по реалізації арештованого майна.
Державним виконавцем 26 березня 2006 року був складений акт про проведення
прилюдних торгів, на підставі якого приватний нотаріус
ОСОБА_4 посвідчив, що ОСОБА_3 належить право
власності на арештоване майно та 11 квітня 2006 року
ОСОБА_3 видане свідоцтво про право власності на 1/2 частину спірної квартири. При
підготовці до проведення прилюдних торгів державним виконавцем
були допущені порушення закону, порушення мали місце і в момент
проведення прилюдних торгів, куди позивачів не
допустили.

Рішенням
Оболонського районного суду м. Києва від 1 серпня 2006
року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва  від                                     13
листопада 2006 року, позов задоволено, визнано недійсними прилюдні торги від 3
березня 2006 року з
продажу ½  частини трьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1, акт державного виконавця Державної
виконавчої служби Оболонського району м. Києва від 26 березня
2006 року про продаж нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1
та свідоцтво про право власності на ½  частину
квартири АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого за реєстровим
№ НОМЕР_1 за ОСОБА_3 на підставі зазначено акту.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мультимедіа Софт» ставить питання про скасування
зазначених судових рішень, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального
права.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали справи та перевіривши
наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Визнаючи
недійсними прилюдні торги від 3 березня 2006 року з реалізації ½ частини
квартири, суди виходили з того, що ОСОБА_1 не був
повідомлений своєчасно про їх проведення, що позбавило його можливості прийняти
в них участь, чим порушено п. 3.11 Тимчасового Положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна..

З
такими висновками суду не можна погодитися, оскільки вони не ґрунтуються на
вимогах закону.

Відповідно
до ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права
власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення
(конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у
власність держави безоплатно.

Вироком
Деснянського районного суду м. Києва, що набрав законної сили 21 жовтня 2003
року, присуджено конфіскувати на користь держави все майно, яке є особистою
власністю засудженого ОСОБА_1 На виконання вироку суду
державним виконавцем 28 лютого 2005 року було складено акт опису та арешту ½
частини квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_1

Згідно
ст. 48 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання покарання у виді
конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцем
знаходження майна відповідно до Закону України “Про виконавче провадження”.

Висновки
суду першої інстанції про те, що при підготовці до проведення прилюдних торгів
не визначалася частка боржника у спільному майні шляхом звернення до суду є
безпідставними, оскільки частки були визначені при передачі спірної квартири у
власність. Наявність помилки у визначенні ціни об'єкту, який реалізувався в
порядку конфіскації, не порушує прав та інтересів позивачів.

Посилання
суду на порушення п. 3.11 Тимчасового Положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, так як, ОСОБА_1 не був повідомлений своєчасно про їх проведення, що
позбавило його можливості прийняти в них участь, є необґрунтованими. ОСОБА_1 був засуджений з конфіскацією всього майна, яке належить
йому на праві особистої власності. Участь ОСОБА_1 у торгах суперечило б принципу конфіскації майна,
оскільки, за змістом Закону, заміна конфіскації майна на сплату його вартості
засудженим є неприпустимою.  Таким чином,
прилюдні торги з реалізації арештованого майна 3 березня 2006 року проведені
правомірно.

За
таких обставин у суду не було передбачених законом підстав для задоволення
позовних вимог. Ураховуючи, що при вирішенні спору судами неправильно
застосовані норми матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись
ст. ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю «Мультимедіа Софт» задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 1 серпня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва  від 13 листопада 2006 року скасувати,
ухвалити нове рішення.

У задоволенні
позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Мультимедіа Софт», Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного
управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група»,
Київське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання
прилюдних торгів з реалізації ½  частини квартири недійсними, визнання
недійсним акту про проведення прилюдних торгів та
свідоцтва про право власності на ½  частину квартири відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко