СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц - 144 / 2007                              Головуючий в 1 інстанції - Онушко Н.М.
Категорія - 29                                              Доповідач  - Глущенко Н.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

16 січня 2007 року                    Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів                 - Григорченка Е.І., Прозорової М.Л.

при секретарі  - Білоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від ІНФОРМАЦІЯ_1 року по справі за позовом виконкому Кіровської районної у м.
Дніпропетровську ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання приватизації квартири недійсною, визнання такою, що втратила
право користування житловим приміщенням та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
виконкому Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання недійсним
ордеру на квартиру, усунення перешкод у
користуванні власністю, виселення та вселення у квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська
від ІНФОРМАЦІЯ_2
року та ухвалити нове рішення про задоволення її
зустрічних позовних вимог в повному обсязі, відмовивши позивачам в їх
позовних вимогах.

Зазначеним рішенням суду позовні вимоги виконкому Кіровської районної у м.
Дніпропетровську ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання приватизації квартири недійсною, визнання такою, що
втратила право користування житловим приміщенням - задоволено частково, а у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
виконкому Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання недійсним
ордеру на квартиру, усунення перешкод у користуванні
власністю, виселення та вселення у квартиру - відмовлено.

Суд визнав недійсною приватизацію ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 м. Дніпропетровську та сягнув з ОСОБА_1 в дохід держави
державне мито у розмірі 8,50
грн. / т. З а. с. 54-59
/.

Як на підстави апеляційної скарги відповідачка ОСОБА_1 посилається на те,
що рішення є незаконним, оскільки воно ухвалене з
порушенням процесуального та матеріального закону / т. З а. с. 89
- 97 /.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія
суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з направленням
справи на новий розгляд відповідно
до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК У країни з наступних підстав.

В силу п.4 ч.І ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає безумовному
скасуванню з направленням справи на новий
розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не
брали участі у справі.

Так, вирішуючи питання щодо законності та обґрунтованості приватизації відповідачкою ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 м.
Дніпропетровську і визнавши приватизацію зазначеної квартири недійсною, суд
першої інстанції, в порушення вимог ст. 33 ЦПК України, не обговорив питання
про залучення до участі у справі та не залучив до
участі орган приватизації, яким, як вбачається з матеріалів справи, є Управління житлового господарства виконкому
Дніпропетровської міської ради, яке, як орган приватизації,
приймало рішення щодо приватизації спірної квартири та видавало свідоцтво про право власності на житло /т.1 а. с.5,122,124 /.

Приймаючи до свого провадження позовні заяви, як виконкому Кіровської
районної у м. Дніпропетровську ради, так і
ОСОБА_2 і ОСОБА_4 / т.2 а. с. 129,141-142,189-191 /, які не в повній мірі відповідають вимогам ст. 137 ЦПК України ( 1963
року) та ст.119 ЦПК України (2004 року), суд не
уточнив позовні вимоги сторін ( ч.б ст. 130 ЦПК України), як і не встановив,
які правовідносини виникли між сторонами, яким матеріальним законом вони регулюються, та не роз'яснив сторонам їх право на
пред'явлення відповідних позовних вимог.

Зокрема, визнавши недійсною приватизацію ОСОБА_1 спірної квартири по
АДРЕСА_1 м. Дніпропетровську, суд не вирішив питання щодо законності: свідоцтва про право власності на житло виданого на спірну
квартиру на ім'я ОСОБА_1 /т.1 а. с. 5 / та розпорядження органу приватизації - Управління житлового господарства виконкому
Дніпропетровської міської ради від ІНФОРМАЦІЯ_4
року НОМЕР_1 щодо приватизації спірної
квартири /т.1 а. с. 122,124 /, тобто суд ухвалив рішення, яке не
може бути виконане.

Крім того, визнавши недійсною приватизацію спірної квартири, суд не вирішив
питання щодо проживання в квартирі відповідачки
ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_5, які були прописані (зареєстровані)
в спірній квартирі до надання цієї квартири сім'ї ОСОБА_2. Не
вирішено судом питання і щодо законності та обгрунтованості розпорядження виконкому Кіровської райради
народних депутатів м. Дніпропетровська від ІНФОРМАЦІЯ_5 року НОМЕР_2 про зміну особистого рахунку на
квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 /т.1 а. с. 19 /.

Фактично, залишивши ухвалою від ІНФОРМАЦІЯ_3 року ( яка вступила в законну силу і ніким не була оскаржена ) без розгляду позовні заяви
прокурора / т. 2 а. с. 199 /, суд першої інстанції знову ж таки
не роз'яснив сторонам належним чином їх право на підтримання відповідних позовних вимог прокурора / т. 1 а. с. 2-3,131-132; т. 2 а. с. 14-15 /, заявлених в їхніх інтересах, оскільки прокурор звернувся
до суду в ІНФОРМАЦІЯ_6 роках з зазначеними позовами у відповідності з діючим на той момент, як
процесуальним, так і матеріальним законом.

Відповідно до вимог процесуального закону, розглядаючи справу по суті, суд
першої інстанції вирішує питання права - як матеріального, так і процесуального. Суд на основі аналізу норм матеріального права визначає обставини, що
мають значення для справи та підлягають доказуванню, ставить їх
на обговорення, у тому числі й у випадках, коли сторони на них не посилаються, вказує сторонам на обставини, котрі за законом вони
зобов'язані

доказати і
встановлює строк для надання ними доказів та таке інше   ( ст.ст. 130-131 ЦПК України).

Між тим, дані вимоги процесуального закону судом першої інстанції виконані
не були.

Фактично суд першої інстанції не виконав вимоги ч.б ст. 130 ЦПК України, як і не виконав вимоги
ст. 214 ЦПК
України.

Суд не встановив, які правовідносини виникли між сторонами, яким
матеріальним законом вони регулюються та які
позовні вимоги можуть бути заявлені сторонами для приведення їх у
відповідності до чинного законодавства.

Відмовляючи ОСОБА_1 в її зустрічних позовних вимогах, суд, в порушення
вимог ч. З ст. 215 ЦПК України, не навів в рішенні
мотиви, матеріальний та процесуальний закон і таке інше, на підставі чого було
відмовлено ОСОБА_1 в її позовних вимогах.

Крім того, в рішенні від ІНФОРМАЦІЯ_2 року суд
першої інстанції зазначив, що ним розглянуто справу за позовом
виконкому Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання приватизації квартири
недійсною, визнання такою, що втратила право користування
житловим приміщенням і судом прийнято рішення відносно зазначених позовних вимог, але при цьому суд першої
інстанції не прийняв до уваги, що ОСОБА_3 не зверталася з позовними вимогами до ОСОБА_1, оскільки в матеріалах
справи відсутні позови від її імені, а суд же першої інстанції, в порушення
вимог процесуального закону, не залучив її до участі у справі на боці
позивачів, незважаючи на те, що спірна квартира була надана і на неї, що вбачається, як з ордеру, так
і з списку на повторне заселення спірної квартири, затвердженого рішенням виконкому Красногвардійської районної
ради народних депутатів НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_7 року/т.1 а.
с. 68,
т.2 а. с. 77,188, 171-173 /.

Згідно ч. 2 ст. 311 ЦПК України - висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду першої інстанції при новому розгляді справи,
але і ці вимоги процесуального закону судом першої
інстанції виконані не були, оскільки розглядаючи справу по суті він не прийняв до уваги ні ухвалу Дніпропетровського обласного
суду від ІНФОРМАЦІЯ_8 року / т. 1 а. с. 228-240 /, ні ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від ІНФОРМАЦІЯ_9 року/т. 2 а. с 105-108/.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги піддягають частковому
задоволенню, а рішення суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 року - скасуванню з направленням справи на новий розгляд, як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону та
матеріалам справи, і ухвалене з порушенням процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303,307,311 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від ІНФОРМАЦІЯ_1 року -скасувати, справу направити на новий
розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з цього часу.