РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

4 квітня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути  Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в                     м. Добропіллі Донецької
області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в                м. Добропіллі Донецької області
на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня
2006 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 26 червня  2006 року,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі Донецької
області (далі - ВВД ФСС) про відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що з 1988 р. по теперішній час він працював на шахті
“Новодонецька” на різних посадах, а з липня 2005 року - на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1.  Під  час виконання трудових обов'язків 3.09.2005
р. з ним трапився нещасний випадок, внаслідок якого він отримав виробничу
травму. Висновком МСЕК від 31.01.2006 р. йому встановлено 40 % втрати
професійної працездатності в зв'язку з виробничою травмою та визнано інвалідом
III групи.

Посилаючись на те, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я йому спричинено й
моральні страждання, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь
34000 грн.  моральної шкоди.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від
28.04.2006 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області
від 26.06.2006 р., позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_1 25000 грн. моральної шкоди, а в решті позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та
ухвалення нового рішення.

Колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до  вимог ст. 214 цього
Кодексу - під час ухвалення рішення суд, зокрема,  вирішує питання яка саме правова норма
підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що позов підлягає частковому
задоволенню з підстав ст.ст. 1, 21, 28 та 34
Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності”.

Однак, згідно п. 27 ст. 77 Закону України “Про Державний бюджет України на
2006 рік” дію абзацу четвертого статті 1, підпункту “е” пункту 1 частини першої
статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам
їх сімей зупинено на 2006 рік.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору
помилково застосовано норми Закону, що не підлягали застосуванню.

Враховуючи, що підставою для нарахування ОСОБА_1 страхових виплат став
висновок МСЕК від 31.01.2006 р., а дію норм Закону України “Про
загальнообов'язкове   державне  соціальне
страхування   від  нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності”, на підставі яких здійснюється відшкодування моральної
шкоди застрахованим особам, було зупинено на 2006 рік п. 27 ст. 77 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, колегія суддів вважає, що
правові підстави для задоволення позову відсутні.

Таким чином, місцевий суд правових
підстав для задоволення  позову не мав.

Апеляційний суд на
наведене уваги не звернув,  у порушення
вимог ст. 303 ЦПК України в достатній мірі не перевірив доводів апеляційної
скарги та залишив без змін рішення суду першої інстанції, не застосувавши
закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи, що
фактичні обставини справи встановлені судами вірно,
але
неправильно застосовані норми матеріального закону, колегія суддів
вважає за необхідне відповідно до ст. 341 ЦПК України
ухвалені
судові рішення скасувати й постановити нове рішення про відмову в
позові.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и  р і ш и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Добропіллі Донецької області задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від                   28 квітня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 26 червня  2006 року скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від  нещасних  випадків
на  виробництві  та
професійних  захворювань України в
м. Добропіллі Донецької області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:

Головуючий

Ю.Л. Сенін

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І.  Охрімчук

Я.М. Романюк