Справа № 22-1024                                       Головуючий в 1 інстанції- Хейло Я.В.
Категорія - 43                                                               Доповідач - Могутова Н.Г.
УХВАЛА

іменем     України

25 січня 2007 року                                             Апеляційний суд Донецької області

в складі:

головуючого       Гурової О.М.

суддів                   Шевченко В.Ю.,

Могутової Н.Г.

при секретарі      Скосар Т.В.

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області
від 5
жовтня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 5 жовтня 2006 року, яким її позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди
задоволено частково: суд визнав неправомірною відмову ОСОБА_2 у наданні права
безоплатного проїзду у пасажирському транспорті Ветерану
Праці - ОСОБА_1; стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_3 - відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_3 і ухвалити нове рішення, яким
її позовні вимоги до ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі -
стягнути відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального
права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала і просила
скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її
позовних вимог до ОСОБА_3 і ухвалити нове рішення,
яким її позовні вимоги до ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі - стягнути відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Відповідачі заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважають, що
рішення суду є законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено, що 12 травня
2006 року ОСОБА_1 користувалася послугами
маршрутного таксі „Селидово-Новогродівка", що належить ПП „ОСОБА_2" під час проїзду з м. Селидово до м.
Новогродівка. При пред"явленні посвідчення
„Ветеран праці" водієм автобуса ОСОБА_3 їй було відмовлено у безкоштовному проїзді, чим були порушені її права як ветерана праці. В
зв"язку з цим позивач вважає, що відповідачі повинні
відшкодувати їй заподіяну моральну шкоду.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 5 жовтня 2006
року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди задоволено частково: суд визнав неправомірною
відмову ОСОБА_2 у наданні права безоплатного проїзду у
пасажирському транспорті Ветерану Праці - ОСОБА_1; стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200
грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. У
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 -
відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, відповідачів, перевіривши
матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, ОСОБА_1 12 травня 2006 року користувалася послугами маршрутного таксі „Селидово-Новогродівка", що
належить ПП „ОСОБА_2" під час проїзду з м.
Селидово до м. Новогродівка. При пред"явленні посвідчення „Ветеран
праці" водієм автобуса ОСОБА_3 їй було відмовлено у безкоштовному проїзді, чим були порушені
її права як ветерана праці.

Згідно ст. 9 Закону України „Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні" від 15 грудня 1995 року № 478/95-ВР із змінами і доповненнями, до пільг для осіб,
які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, відноситься і право на безоплатне користування внутриміським транспортом, а
в сільській місцевості -
автобусами внутріобласних ліній.

Відповідно до положень Закону України „Про автомобільний транспорт"
від 23
лютого 2006 року № 3492-1У автобус, що належить ПП „ОСОБА_2", не відноситься до такого транспортного засобу як таксі, тому його можливо віднести
до автобусів внутріобласних ліній, на яких ветерани праці можуть користуватися
безоплатним проїздом.

З урахуванням вказаних обставин суд першої інстанції обгрунтовано прийшов
до висновку, що позивачу в зв"язку з
неправомірною відмовою у наданні права безоплатного проїзду у пасажирському транспорті як ветерану праці, було заподіяно
моральну шкоду. Враховуючи наведені позивачем докази
заподіяння моральної шкоди, суд обгрунтовано визначив відшкодування
моральної шкоди в розмірі 200
грн.

Висновок суду ґрунтується на доказах, які повно, всебічно і об"єктивно
перевірені в судовому засіданні і законні.

Доводи апеляційної скарги про те, що відшкодовувати завдану позивачу
моральну шкоду повинен не тільки ОСОБА_2 як
суб"єкт пасажирських перевезень, а також водій автобуса - ОСОБА_3, тому що саме він перешкоджав
позивачу скористатися безоплатним проїздом в автобусі, не грунтуються
на законі, а тому не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки суд першої інстанції правильно посилався на вимоги ст. 1172 ЦК України, згідно якої юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків, а тому ОСОБА_3 не повинен відшкодовувати заподіяну позивачу моральну шкоду, оскільки він заподіяв
її під час виконання трудових обов'язків, і суд правильно стягнув
моральну шкоду з ОСОБА_2, у якого працював водій автобуса ОСОБА_3 Судом не було встановлено, що ОСОБА_3 здійснив будь-які дії, що заподіяли моральну шкоду позивачу, не як водій транспортного засобу, а як
фізична особа, тому у суда не було підстав для стягнення з нього
на користь позивача моральної шкоди..

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що
неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального закону
призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Судом першої інстанції повно та всебічно з"ясовані усі обставини по
справі, зібрані докази, дана належна правова оцінка
і суд обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1

Згідно із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції
при розгляді цієї справи вимог матеріального чи
процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314 Цивільного
процесуального кодексу України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Селидівського міського суду
Донецької області від 5 жовтня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і
може бути оскаржена в касаційному порядку до

Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою

апеляційного
суду.