У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року                                                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка А.В.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                      Барсукової
В.М.,

Балюка М.І.,                       Берднік І.С.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньбджолопром” про
поновлення в складі учасників товариства та визнання рішення загальних зборів
товариства від 17 січня 2003 року недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Луцького міського суду Волинської області від 13 жовтня 2003 року та
ухвалу апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2003 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) “Волиньбджолопром” про поновлення прав
учасника товариства та визнання рішення НОМЕР_1 загальних зборів
товариства  від 17 січня 2003 року
недійсним в частині розгляду заяв учасників, в частині внесення змін до
установчих документів, про прийняття до складу учасників ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
затвердження змін до Статуту товариства, покладення обов'язків директора на
ОСОБА_4, прийняття до відому інформації про фінансово-господарську діяльність
товариства за 2001-2002 р., визнання недійсними зміни до Статуту. Свої позовні
вимоги позивач мотивував тим, що
17 січня 2003 року були проведені збори учасників товариства. При
реєстрації учасників були порушені його права в частині представництва двох
учасників, що володіють 5,88 %. Представлені доручення не були взяті до уваги.
З огляду на те, що він здійснював представництво 38 голосів учасників, сам мав
7 голосів, що становить 45 голосів - 44,11 %, на зборах було присутньо 95,1 %
голосів, то  неврахування йому 6 голосів
суттєво вплинуло на вирішення питань, які були внесені до порядку денного
зборів. Крім того, для виключення його з товариства необхідна одностайна згода
всіх учасників. Також йому не було надано можливості ознайомитися з документами
з питань, внесених до порядку денного.

Рішенням Луцького міського суду Волинської області від 13
жовтня               2003 року, залишеним
без зміни ухвалою апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2003 року,
відмовлено у позові ОСОБА_1 до ТОВ “Волиньбджолопром” про поновлення в складі
учасників товариства та визнання рішення загальних зборів товариства від 17
січня 2003 року недійсним про прийняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3, затвердження змін
до статуту товариства, покладення обов'язків директора на ОСОБА_4, прийняття до
відому інформації про фінансово-господарську діяльність товариства за 2001
-2002 роки, визнання недійсними змін до статуту товариства.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,
ОСОБА_1 подав до Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і направити
справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню з таких
підстав.

Залишаючи рішення Луцького міського суду Волинської
області  від 13 жовтня 2003 року,
апеляційний суду виходив із того, що на час проведення зборів у товаристві було
34 учасника, які володіли 94 голосами. За виключення позивача зі складу
учасників проголосувало 52,13 % учасників товариства, проти - 40,42 %,
утрималося 7,45 %. Тобто виключення ОСОБА_1 зі складу учасників товариства
проведено правомірно.

Як убачається із матеріалів справи і це підтверджується
відповідними доказам, позивач будучи учасником ТОВ “Волиньбджолопром”
неналежним чином виконував свої обов'язки, а саме самовільно підключився та
використовував у особистих цілях службовий телефон, використовував гаражі та
складські приміщення товариства в особистих цілях, не допускав орендарів на
територію підприємства, перешкоджав проведенню загальних зборів і досягненню
цілей товариства, у тому числі й одержання прибутку, за що 17 січня 2003 року
був виключений із товариства.

З огляду на викладене, апеляційний суд обґрунтовано
погодився з рішенням суду першої інстанції та залишив його без зміни.

Установлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не
спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги та
матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм
матеріального або процесуального права, а отже, відсутні підстави для
скасування постановлених судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міського суду Волинської області від 13
жовтня 2003 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 24 грудня
2003 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

І.С. Берднік