Справа №
22ц-151                                            Головуючий
у 1 інст. - Кашпур О.В.
Доповідач - Хромець Н.С.
УХВАЛА ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26
січня 2007 року
апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого - судді Хромець
Н.С.

Суддів - Острянського
В.І., Смаглюк Р.І.

При секретарі - Мехед Т.О.

З   участю
представника   позивача   Ліліковича
П.В.,   відповідача ОСОБА_1 І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського
районного суду м. Чернігова від 03
листопада 2006 року про
забезпечення позову кредитної спілки „Партнерський кредит" про стягнення
боргу за договором цільового кредиту,

встановив: Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2006 року
задоволене  клопотання  позивача
по  справі  про
забезпечення  позову  і накладено арешт на майно відповідача
ОСОБА_1 та розрахункові рахунки і майно кількох юридичних осіб.

В апеляційній скарзі відповідач просить ухвалу місцевого
суду про накладення арешту на майно та розрахункові рахунки відповідача
скасувати. Апелянт вважає ухвалу незаконною та необгрунтованою і посилається на
те, що накладення арешту на майно та розрахункові рахунки юридичних осіб є
безпідставним, оскільки юридичні особи не несуть відповідальності за
зобов'язаннями учасників юридичної особи, тим більше, що арешт накладено і на
майно та розрахункові рахунки юридичних осіб, учасником яких відповідач за
заявленим позовом не є. Крім того, відповідач вважає, що не доведена наявність
підстав для забезпечення позову, передбачених ч.3 ст. 151 ЦПК України, а також
звертає увагу на не співмірність заходів забезпечення позову з розміром
позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового
розгляду, дослідивши   матеріали   справи
та   обговоривши   доводи
апеляційної   скарги,
апеляційний  суд  вважає,
що  апеляційна  скарга є
обґрунтованою  і  підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається із змісту ухвали суду першої інстанції, з метою забезпечення
позову, крім майна відповідача, арештовані також розрахункові рахунки та майно
кількох юридичних осіб. В порушення вимог ч.3 ст. 210 ЦПК України,
ухвала суду про забезпечення позову не містить мотивів, з яких суд дійшов
висновку про необхідність арешту майна та розрахункових рахунків юридичних осіб,
які не є стороною у справі. Вживаючи за заявою позивача заходи забезпечення
позову, суд не врахував, що застосований захід тягне за собою обмеження прав
осіб, які не беруть участі у справі. Вирішуючи питання про забезпечення позову,
суд зобов'язаний брати до уваги, що вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної особи, що не було враховане судом при
вирішенні заяви позивача по даній справі.

Таким чином, ухвала місцевого суду в частині арешту майна та розрахункових
рахунків юридичних осіб не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому
в цій частині підлягає скасуванню.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно,
яке належить відповідачеві, не суперечить нормам чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 303,
307, ч. 2 ст. 312, ст.ст. 313-315, ч.2 ст. 324 ЦПК України,
апеляційний суд

ухвалив: Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2006 року в частині
накладення арешту на майно та розрахункові рахунки „Благодійної організації
сприяння розвитку суспільства України", „Бюро інформаційних послуг",
ТОВ „ІНЕРЮСЕРВІС", ТОВ „Універсальне бюро", Міської благодійної
організації „Щаслива сім'я" м. Славутич Київської області, ЗАТ
„Едельвейс-2", Чернігівського обласного козацького товариства
Всеукраїнського гражданського товариства „Українське реєстрове козацтво"
скасувати.

В іншій частині ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 03 листопада
2006 р.
залишити без змін.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий:

Судді:

2