У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши  18 травня       2007 року касаційну скаргу відкритого
акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" на
рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2007 року та  Апеляційного суду Миколаївської області від
28 березня  2007 року в справі за позовом
відкритого акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль"
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплопостачання,

в с т а н о в и в:

Відкрите акціонерне товариство
(далі - ВАТ) "Миколаївська теплоелектроцентраль" звернулося до суду
із зазначеним позовом, посилаючись на те, що
з листопада 2005 року до квітня 2006 року відповідачі не вносили плату
за спожиту теплову енергію.

Позивач просив стягнути з
відповідачів солідарно на його користь заборгованість за спожиту теплову
енергію  в сумі 484 грн. 77 коп.

Рішенням Заводського районного суду
м. Миколаєва від 12 січня 2007 року позов задоволено частково: стягнуто з відповідачів
солідарно на користь позивача вказану заборгованість у сумі 242 грн. 39 коп. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи

Рішенням  Апеляційного суду Миколаївської області від
28 березня  2007 року зазначене рішення
суду першої інстанції змінено, суму стягнення
зменшено до 121 грн. 19 коп., в іншій частині рішення залишено без змін.

У обгрунтування касаційної скарги
ВАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль"  посилається на невідповідність висновків
судів обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права та ставить питання про скасування
зазначених судових рішень й ухвалення нового рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції
виходив з того, що  відповідачі
зобов'язані оплачувати надані їм послуги з теплозабезпечення, ОСОБА_1  має передбачену Законом України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” 50-процентну
знижку
плати  за користування
комунальними послугами   (газом,   електроенергією   та
іншими  послугами)  та скрапленим
балонним  газом  для побутових потреб в межах середніх
норм  споживання, а  тому повинен сплатити лише решту нарахованої
позивачем заборгованості.

Змінюючи розмір
стягнення, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1, як учасник бойових дій,
має 75-процентну
знижку  плати  за користування комунальними послугами   (газом,
електроенергією   та  іншими
послугами)  та скрапленим  балонним
газом  для побутових потреб в
межах середніх норм  споживання,  опалювальна площа квартири, в якій проживають
відповідачі, не перевищує встановлених законодавством норм площі для знижки, а
тому відповідачі повинні сплатити 25% вказаної заборгованості.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
відкритого акціонерного товариства "Миколаївська
теплоелектроцентраль" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
теплопостачання за касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства
"Миколаївська теплоелектроцентраль" на рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 12 січня
2007 року та  Апеляційного суду
Миколаївської області від 28 березня
2007 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема