Справа №2-163
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

09 лютого 2007 року                                            Новоазовський
районний суд

Донецької області

у складі: головуючого судді                                        Преснякової А.А.

при секретарі                                                               Мірошниченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Новоазовськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Седовської селищної ради
Новоазовського району про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
15.01.2007р. звернулися до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати - ОСОБА_3, після смерті якої залишилось спадкове майно у
вигляді жилого будинку в АДРЕСА_1 та
земельних ділянок площею 0,0520 га та 0,2500 га, розташовані по АДРЕСА_1.

Згідно заповіту від 12.09.2000 року, посвідченого в Седовській селищній
раді Новоазовського району їх мати все своє майно заповідала позивачкам в
рівних частках кожній, проте свідоцтва про право на спадок вони оформити не
змогли, оскільки не звернулися до нотаріальної контори з заявою в строк шість
місяців. Просять визнати за ними право власності на жилий будинок
та земельні ділянки за спадкуванням за заповітом.

В судове засідання позивачі не з»явилися, надіславши заяви, згідно яких
позовні вимоги підтримують, просять розглянути
справу за їх відсутністю (а/с 26-27).

Представник відповідача Седовської селищної ради позовні вимоги визнав,
надавши заяву (а/с 28).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов доведеним і таким, що
підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому
засіданні встановлено, що матері позивачів ОСОБА_3 належали жилий будинок
в АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право приватної
власності на будівлю від 14.10.1988р. (а/с 16) та земельні ділянки площею 0,0520
га - для ведення особистого селянського господарства та площею 0,2500 га - для
обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовані по
АДРЕСА_1, згідно державних актів на право
приватної власності на землю Серія НОМЕР_1 від 29.06.2005р. та Серія НОМЕР_2
від 29.06.2005 року відповідно (а/с 24, 21).

Із свідоцтва про народження (а/с 8) вбачається, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, згідно свідоцтва про укладення шлюбу
якій присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а/с 33).

Із свідоцтва
про народження (а/с 11) вбачається, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_5, згідно свідоцтв
про укладення шлюбу якій присвоєно прізвище ОСОБА_2 (а/с 12, 29, 30).

Згідно заповіту від 12.09.2000
року, реєстр за НОМЕР_3 (а/с 14), спадкоємцями всього майна ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах кожна.

Із свідоцтва
про смерть (а/с 13) вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки Седовської селищної ради від 05.02.07р. НОМЕР_4, на час
смерті ОСОБА_3 проживала одна в будинку АДРЕСА_1,
після її

2

смерті
фактично в управління спадковим майном вступила її дочка ОСОБА_2, обробляє земельну
ділянку, користується майном матері.

Із повідомлення завідуючої Новоазовської державної нотаріальної контори
вбачається, що спадкової справи після померлої ОСОБА_3 немає, було
виявлено заповіт посвідчений Седовською селищною радою 12.09.2000р. за реєстром
НОМЕР_3 (а/с 39).

Згідно ст.1217
ЦК
України, спадкування здійснюється за заповітом або
за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити
своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у
нього з цими особами сімейних, родинних відносин.

Згідно ч.1, 2
ст. 1236 ЦК України,
заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право
скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Із ст. 1268 ЦК України
вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

На підставі викладеного, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 може бути визнано право
власності за спадкуванням за заповітом після смерті їх матері ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на жилий будинок АДРЕСА_1 та на земельні ділянки площею
0,0520 га - для ведення особистого селянського господарства та площею 0,2500 га
- для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, які розташовані
по АДРЕСА_1, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачі не відмовлялися від прийняття спадщини, фактично
прийняли спадщину після смерті матері, тому вважаються такими, що
прийняли спадщину.

Керуючись ст. 60, 212 - 215 ЦПК
України, ст.1217, 1235-1236, 1268, 1270 ЦК України, суд.

ВИ РІШИВ :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Седовської селищної ради
Новоазовського району про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в рівних частках за кожною, за
спадкуванням за заповітом право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 та на
земельну ділянку площею 0,0520 га - для
ведення особистого селянського господарства та на земельну ділянку площею 0,2500
га - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, які
розташовані по АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рі­шення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним су­дом.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку в Апеляційний суд Донецької об­ласті
через суд Новоазовського району шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.