Справа №
22ц-2373/06                                   Головуючий у 1-й інстанції Кісілевич П.І.
Категорія № 5                                                 Доповідач у 11-й інстанції Сліпченко О.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2007 року колегія судців судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Сліпченка О.І., суддів Коцюрби О.П., Голуб С.А., при секретарі Некорі А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2006 року та на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 11 травня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про відшкодування матеріальної та моральної 1       шкоди
завданої в наслідок ДТП
,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного
суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів

встановила:

У листопаді 2005 року позивач звернувся до суду із названим позовом, який обґрунтовував тим, що 23.07.2005 року, на 31 км траси Київ-Ковель, в районі с.м.т.
Ворзель Київської області відбулась
дорожньо - транспортна пригода з вини
відповідача., тому просив стягнути матеріальну шкоду в
сумі 5
862,08 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 30 травня 2006 року позов задоволено частково. Стягнуто
із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 5 862,08 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., та судові витрати, а всього стягнуто 8 719,22 грн. В іншій частині заявлений
позов залишено без задоволення.

Крім того, ухвалою Ірпінського міського суду Київської
області від 11 травня 2006 року накладено
арешт на майно відповідача

У апеляційних скаргах ОСОБА_1
просить вказані судові рішення скасувати в зв'язку з неповним з'ясуванням
обставин справи та порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що дорожньо - транспортна
пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1,
оскільки останній, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу п. 13.1 ПДР України, а саме, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, і стану транспортного засобу не дотримався безпечної
дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок
чого сталося зіткнення із автомобілем під керуванням позивача Внаслідок ДТП автомобіль
позивача    був пошкоджений, а
матеріальна шкода, заподіяна позивачу

2

внаслідок
ДТП, становить 5862,08 грн.

Наведені обставини підтверджуються висновком
авто-товарознавчого дослідження від 11.09.2005 року, адміністративною справою
про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по даному факту та
іншими матеріалами справи.

Судова колегія не може погодитись з
доводами апелянта про порушення позивачем правил дорожнього
руху, так як належних доказів апелянтом при розгляді даної справи з даного
приводу не надано.

Разом з тим, на думку ОСОБА_1, якщо постанову про притягнення його до
адміністративної відповідальності по даному факту скасовано та направлено на
новий розгляд, вина в його діях не доведена та він не повинен нести
цивільно-правову відповідальність, суд до уваги не приймає так як обставини
справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судовою колегією.

Крім того, згідно постанови Дарницького районного
суду від 17 січня 2007 року, яка надана апелянтом в судовому засіданні, справу
відносно апелянта не закрито в зв'язку з відсутністю складу правопорушення,
а направлено на до оформлення в зв'язку з не зазначенням інспектором
дорожньо-патрульної служби прізвища потерпілого, назву та державний номер
транспортного засобу, а ці обставинами сторонами у справі не оспорювались.

Інші доводи апеляційної скарги, висновків суду викладених
в рішенні Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2006 року відносно
обставин дорожньо-транспортної пригоди, не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів вважає,
що моральна шкода діями відповідача позивачу безсумнівно
завдана, проте визначений судом розмір не відповідає характеру і глибині
завданих моральних страждань, тому розмір відшкодування повинен бути зменшено.

Враховуючи викладене, колегія судців вважає за необхідне визначити розмір
відшкодування моральної шкоди в сумі -
500 грн.

Крім того, апеляційна скарга на ухвалу Ірпінського
міського суду Київської

області від 11
травня 2006 року не
підлягає до задоволення, виходячи з такого.             '

Чинне процесуальне законодавство при забезпеченні
позову відповідно до ч.З ст.152 ЦПК України передбачає те, що види забезпечення позову
мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Виносячи ухвалу суддя Ірпінського міського суду не мав у
своєму розпорядженні даних про вартість
нерухомого майна відповідача, тому й наклав арешт на вказане в ухвалі майно.

На час розгляду апеляційної скарги, колегія суддів
також не має даних про вартість нерухомого майна відповідача на яке накладено арешт.

Враховуючи викладене та те, що ухвала судді
відповідає вимогам процесуального законодавства, підстави для зміни чи скасування відсутні.

Керуючись
ст.ст. 305, 309, 312-314 ЦПК країни, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від ЗО травня 2006 року змінити.

Стягнути
з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 500 грн. моральної
шкоди

В іншій
частині рішення залишити без змін.

3

Ухвалу судді Ірпінського міськрайонного суду Київської
області від 11 травня 2006 року залишити без змін.

Рішення набуває чинності з моменту проголошення та може
бути оскаржена протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: