У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 квітня 2007 року                                                                                   м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Гнатенка
А.В.,

суддів:                 Барсукової
В.М.,          Гуменюка В.І.,

Григор'євої Л.І.,           Берднік
І.С., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа
- Іршавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в
порядку спадкування на частину будинку,

в с т а н о в и л а:

У липні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в
суд із позовом до            ОСОБА_2. про
визнання права власності на будинок у порядку спадкування після смерті брата -
ОСОБА_3.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померло
подружжя ОСОБА_3. і ОСОБА_4., після смерті яких відкрилась спадщина, право на
яку має вона та батько ОСОБА_4. Оскільки відповідач не визнає її право на
спадщину, просила на підставі ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 1216, 1220,
1226, 1262, 1297 ЦК України визнати право власності на ½
частину спадкового майна.

Рішенням Іршавського районного суду від
3 жовтня 2006 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_3. право власності на ½ частину будинку АДРЕСА_1
Іршавського району Закарпатської області.

Апеляційним судом Закарпатської області
від 12 грудня 2006 року рішення суду першої інстанції скасовано, постановлено
нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення апеляційного суду скасувати, залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померло подружжя ОСОБА_3. і ОСОБА_4. - брат позивачки та дочка відповідача.

Сторони звернулися до нотаріальної
контори із заявами про прийняття спадщини - будинку АДРЕСА_1.

Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину після смерті ОСОБА_3. у безспірному порядку, оскільки
відповідно до свідоцтва відІНФОРМАЦІЯ_2, виданого Кушницькою сільською радою,
будинок належить на праві власності ОСОБА_4.

Постановляючи рішення про визнання за
ОСОБА_3. права власності на ½ частину будинку на підставі ст.ст. 60, 70 СК України,
ст.ст. 1220, 1226, 1262, 1297 ЦК України, суд першої інстанції виходив із того,
що цей будинок належав померлому подружжю на праві спільної сумісної власності,
їхні частки є рівними, на кожну з них одночасно і окремо відкрилась спадщина,
право на спадкування яких відповідно належить кожному зі сторін.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд дійшов правильного висновку про його незаконність,
оскільки ним усупереч вимогам ст. 25 ЦК України, ст.ст. 27-31 ЦПК України
вирішено питання про права особи, цивільна та цивільна процесуальна
правоздатність і дієздатність якої припинена у зв'язку з її смертю.

Однак, постановляючи нове рішення про
відмову ОСОБА_1 у позові про визнання права власності на частину будинку, в
порядку спадкування, апеляційний суд також допустив порушення норм
процесуального права, які відповідно до ч ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування судових рішень та передачі справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Так, як убачається з матеріалів справи
- позовної заяви ОСОБА_1., її пояснень у судовому засіданні та наданих нею
доказів, вимоги позивачки зводилися до захисту її права на спадкування частини
будинку після смерті брата - ОСОБА_3., оспорюваного відповідачем (а.с. 5-7,
53-54).

Підставою позову ОСОБА_1 зазначила
обставини щодо набуття будинку подружжям ОСОБА_3 під час їхнього шлюбу,
рівності їхніх часток (ст.ст. 60, 70 СК України) та відкриття спадщини на їхні
частки одночасно та окремо, право на які має відповідно вона і відповідач (ст.
1220, 1222, 1262 ЦК України).

Встановивши наявність спору сторін з приводу
спадкового майна, правильно визначивши характер спірних правовідносин та
з'ясувавши, що позивачкою неправильно зазначено спосіб захисту її права (шляхом
визнання права власності на частину спадкового майна за померлою особою), суд
першої інстанції всупереч вимогам ч. 4 ст. 10 ЦПК України не уточнив зміст
позовних вимог і не вжив заходів для правильного вирішення спору.

Апеляційний суд допущене судом першої
інстанції порушення процесуального закону не усунув та постановив рішення, яким
спір сторін фактично не вирішений.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Іршавського районного суду від
3 жовтня 2006 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12
грудня 2006 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                 Л.І.
Григор'єва

В.М. Барсукова

І.С. Берднік

В.І. Гуменюк