Справа
Категорія 21                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2007 року                                                                                          м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Бугрим
Л.М..,

суддів :Олєйникової Л.С, Лоленко А.В., при секретарі Проляпа О.В., в присутності ОСОБА_1,представника ДонНДПІКМ
Суворова О.А., розглянувши в відкритому судовому засіданні  цивільну справу по апеляційній скарзі   ОСОБА_1
на рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька    від 31  жовтня 2006
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Донецького  державного  науково-дослідного  і
проектного  інституту кольорових
металів про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Ворошиловського районного суду міста Донецька від 31 жовтня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Донецького державного
науково-дослідного і проектного інституту кольорових металів про стягнення
матеріальної шкоди, в задоволенні вимог позивача відмовлено.

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того,що судом не
встановлено недотримання відповідачем встановлених правил і норм,які могли бути
наслідком захворювання позивача,крім того,захворювання позивача ,які привели до
інфаркту міокарду,виникли задовго до лютого 2005 року.

Не погодившись з рішенням суду,ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,в якій
оспорює обгрунтованість рішення суду,постановлене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

При цьому в обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказав,що суд в
порушення вимог ст. 127 п.1 ЦПК України не направив йому ухвалу про відкриття
провадження по справі повідомлення про закінчення підготовчих дій та
призначення справи про слухання йому також не направлено,його прізвище ОСОБА_1,а не ОСОБА_2
,як вказано в заяві про відкладання слухання справи,яке він не подавав.Попереднє
судове засідання проведено не було.Вказані порушення привели до того,що він був
позбавлений можливості користуватися своїми правами та виконувати
обов"язки,передбачені ст.ст. 10,27,31 ЦПК України.Вважає,що судом неповно з"ясовані
обставини ,які мають значення для справи,не доведено обставини,що мають
значення для справи,які суд вважав встановленими ,висновки суду не
відповідають фактичним обставинам по справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі,просив
її задовольнити ,рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька
від 31 жовтня 2006 року просить
скасувати та постановити нове рішення ,котрим задовольнити його вимоги.

Представник
Дон НДПІКМ Суворов О.А. заперечував проти доводів апеляційної скарги,просив її
відхилити,рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача,сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична
особа,яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я
фізичній особі,зобов"язана відшкодувати потерпілому
заробіток/дохід/,втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або
загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати,викликані
необхідністю посиленого харчування,санаторно-курортного лікування,придбання ліків,протезування,стороннього догляду тощо.

Розглядаючи
позов ОСОБА_1 суд першої інстанції встановив , що згідно виписного епікризу №НОМЕР_1 центральної
клінічної лікарні ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_1
з ІНФОРМАЦІЯ_2 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року знаходився
на стаціонарному лікуванні в зв"язку з інфарктом міокарду.

Вказану шкоду
його здоров"ю ,на думку позивача ,завдано відповідачем у зв"язку з
противоправними діями відповідача ,пов"язаною з підготовкою до його
незаконного звільнення,яка почалася з дня видання наказу №НОМЕР_2 про скорочення
посад,де він працював заступником директора по економіці.Наказом від ІНФОРМАЦІЯ_4 року був звільнений з посади по п.1 ст.40 КЗпП України.

Рішенням судової
палати в цивільних справах Апеляційного суду Донецької області наказ НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_4 року про
звільнення позивача визнано незаконним,його поновлено на роботі,стягнуті суми
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральна шкода .

Вказані дії
відповідача привели до створення нервової обстановки,душевним
стражданням,нервовому перенапруженню,психологічній травмі ,що наприкінці
привело до пошкодження здоров"я у вигляді інфаркту міокарда.

Апеляційний суд
вважає,що судом першої інстанції обгрунтовано встановленого позивачем в
судовому засіданні не доведено та не встановлено безпосередній причинний
зв"язок між діями відповідача і шкодою здоров"ю позивача.

Враховуючи ,що в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 було роз"яснено право на проведення судово-медичної
еспертизи,запропоновано заявити клопотання про призначення судово-медичної
експертизи на предмет встановлення причинного зв"язку між його
захворюванням та діями Дон НДПІКМ ,яким він не виявив бажання
скористатися,апеляційний суд вважає,що рішення суду відповідає вимогам закону і
підстав для його скасування немає.Суд першої інстанції постановив рішення на
доказах,які надав позивач. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи процесуального законодавства,що призвело
або могло призвести для неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд апеляційної
інстанції відхиляє апеляційну скаргу якщо встановлює,що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч. 1 п. 1,313,314 ч. 1 п. 1,315 ЦПК України апеляційний суд

УХВАЛИВ: Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду міста Донецька від 31
жовтня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Донецького державного

науково-дослідного і проектного інституту кольорових
металів про стягнення матеріальної шкоди
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,може бути оскаржена до Касаційного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.