Справа
№ 22ц- 514                                           Головуючий
1 інстанції - Бузанов П.М.
Категорія 21                                                    __________ Доповідач
УХВАЛА

іменем       України

16 січня 2006
року  Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого - Пономарьової
О.М.

суддів: Бабенка П.М.,Бондаренко Л.І.

при секретарі- Баранові В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Жданівка Донецької області на рішення Жданівського міського суду
Донецької області від 26
жовтня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України у м. Жданівка Донецької області (далі-Фонду) про
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006 року позивач звернувся до суду з
вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що в результаті
шкідливих умов праці на виробництві він втратив професійну працездатність, йому
цим спричинено моральну шкоду, просив стягнути з відповідача на
його користь на відшкодування моральної шкоди 12 000 грн.

Рішенням Жданівського міського суду Донецької
області від 26 жовтня 29006 року позов задоволено частково. З відповідача на користь
позивача стягнуто на відшкодування моральної шкоди 4 500 грн. В решті
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати вказане рішення суду
,ухвалити нове рішення, яким відмовити у
відшкодуванні моральної шкоди, посилаючись на те ,що при ухваленні
рішення судом першої інстанції були порушені норми матеріального права.

Зазначив, що суд не врахував, що відповідно до
п.27 ст.77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» зупинено на
2006 рік дію
ст..ст.21,34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Крім того ,суд не врахував, що висновком МСЕК не
встановлено позивачеві факту заподіяння йому через профзахворювання моральної шкоди , позивач не надав
судові доказів на спричинення йому вказаної моральної шкоди, що при стягненні
суми на відшкодування шкоди судом не
врахована ступінь вина позивача у нещасному випадку, суд не навів у рішенні мотиви,
з яких він частково задовольнив позов.

Також судом не враховано, що позивач пропустив
строк позовної давності за даним спором.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги
підтримав.

Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши
матеріали цивільної справи , перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає ,що апеляційну скаргу слід відхилити,
рішення суду - залишити
без змін з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення в частковому задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції виходив з вимог ст.ст. 1,21,28,34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" на Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України покладено
обов'язок відшкодовувати застрахованим особам моральну шкоду, у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, заподіяну умовами виробництва..

2

Відповідно до ст.,23 ЦК України,
п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди ,якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне
значення, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Судом першої інстанції встановлено , що позивач знаходиться в трудових відносинах з ВАТ
„Шахта ім.. 60-річчя Великої жовтневої соціалістичної революції"",
працюючи гірничоробітником очисного забою
підземним.

24 вересня 2002 при виконання трудових обов'язків з
ним стався нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він отримав каліцтво у
вигляді рваних ран правого плеча, правого стегна, ушкодження зовнішнього окольного м'яза,
зовнішнього меніска правого колінного суглобу, герматрозу.

За висновками МСЕК від 13 березня 2003 року позивачеві вперше встановлено
втрату професійної працездатності в розмірі 10% ,з переглядом 13.03.04 року.

Судом встановлено, що у зв'язку із
втратою на протязі року відчував постійно відчував фізичну біль,
йому було важко пересуватись, виконувати домашню роботу, він змушений постійно проходити амбулаторне та стаціонарне
лікування, приймати медичні препарати, чим йому   заподіяні фізичні та моральні страждання
,спричинено моральну шкоду.

За змістом ст.ст. 1,21,28,34
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" на
Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України покладено обов'язок відшкодовувати
застрахованим особам моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я, заподіяну
умовами виробництва.

Відповідно до ст..23 ЦК України, п.З Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" особа має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди ,якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне
значення, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Встановлені судом першої інстанції обставини втрати
професійної працездатності та спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджені як письмовими
доказами   (даними трудової книжки, актами розслідування нещасного
випадку з ним висновками Донецької ОКОГ та МСЕК, виписками з лікарняних
карток) ,так і поясненнями сторін в судовому засіданні .

За вказаних обставин суд першої інстанції правильно вважав доведеним факт
заподіяння потерпілому моральної шкоди.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд урахував конкретні обставини
справи, характер та ступінь моральних страждань позивача, вплив на його
душевний стан, неможливість жити повноцінним життям, ступеню втрати працездатності
й з дотриманням вимог ч.З ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначив
таке відшкодування в сумі 4
500 грн.

При встановленні зазначених фактів і
постановленні рішення судом не було порушено норм
процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права. Суд
всебічно, повно і об'єктивно дослідив надані сторонами докази, дав їм належну
оцінку та

3

дійшов до  правильного
висновку  про  підставність
вимог  позивача,  та щодо розміру відшкодування.

Доводи представника відповідача про те ,що оскільки
Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» зупинено на 2006
рік дію ст..ст.21,34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", тому судові слід було
відмовити в задоволенні позову , не заслуговують на увагу, оскільки
спірні правовідносини і право позивача на відшкодування виникли до набрання
чинності вказаним законом і цей закон зворотної сили не має, останнім законом
не передбачений строк позовної давності за вимогами про відшкодування моральної шкоди.

Крім того, до Закону, який передбачає право потерпілого на відшкодування
моральної шкоди, не внесено відповідні зміни і не скасована відповідальність
відповідача перед позивачем в частині відшкодування моральної шкоди.

Інші  доводи
апеляційної  скарги     не
спростовують  висновків  суду
першої інстанції,оскільки  вони не
ґрунтуються на законі.

Виходячи з вказаного, апеляційний суд не вбачає підстав
для задоволення апеляції та скасування рішення суду першої інстанції..

Керуючись   ст.ст.303,
п.1   ч.1   ст.307
,   ч.1   ст.308,-313-315   ЦПК
України, апеляційний суд,-

УХВАЛ ИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань в м.Жданівка Донецької області відхилити.

Рішення Жданівського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту
набрання нею законної сили.

Головуючий:          (підпис)