РІШЕННЯ                                    Справа №
2-952/07

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

19 червня 2007
року                                                          Лубенський
міськрайонний суд

Полтавської
області

в складі
головуючого судді - Матвієнка В.М.

при секретарі -
Павличенко О.А. представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у
судовому засіданні в м. Лубни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті ДШП суд
,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної  та моральної шкоди
заподіяної в результаті ДШП .

В позові вказано, що 11.02.2007 р.
близько 16 години на АДРЕСА_1 з вини водія автомобіля АЗЛК-2140 ДНЗ НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_2 був скоєний наїзд ззаду на стоячий автобус ПАЗ -4234 ДНЗ
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 який належить на праві власності ОСОБА_1 В
результаті наїзду автомобіля ,автобус зазнав технічних пошкоджень.

За вчинення даного ДШП ОСОБА_2.
притягнутий Лубенським міськрайонним судом до адміністративної відповідальності
за ст. 124 КУПАП у вигляді штрафу, який він сплатив. Згідно проведеної оцінки
розміру заподіяної шкоди автобусу вартість шкоди, складає -1926грн.45коп.

Позивач прохає суд стягнути з
відповідача вказану суму заподіяної матеріальної шкоди та витрати понесені ним
з проведенням оцінки вартості заподіяної шкоди, а всього прохає стягнути з
відповідача - 2174грн.54 коп.

Крім того позивач прохає стягнути з
відповідача - 2000 грн. моральної шкоди, яку пов"язує з порушенням
нормального ритму життя, переживаннями , не відшкодуванням шкоди на протязі
тривалого часу.

В судовому
засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохає їх задовольнити в
повному обсязі так як відповідачем заподіяна шкода не відшкодована. Відповідач
ОСОБА_2. позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав
частково, в частині відшкодування моральної шкоди не визнав взагалі. Третя
особа ОСОБА_4 вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню при цьому
пояснив, що 11.02.2007р він зупинив автобус для висадження пасажиру,
заздалегідь включивши правий показчик повороту. Висадивши пасажира та закривши
вхідні двері автобусу він відчув удар, який прийшовся в задню частину  автобуса. Вийшовши з автобуса побачив, що в
автобус ззаду вдарився легковий автомобіль- АЗЛК-2140, яким керував ОСОБА_2.

Дослідивши
обставини, докази по справі суд вважає, що позов в частині відшкодування
матеріальної шкоди підлягає повністю, в частині моральної шкоди частково.
Встановлено, що 11.02.2007 р. близько 16 години на АДРЕСА_1 з вини водія
автомобіля АЗЛК-2140 ДНЗ НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 був скоєний наїзд ззаду
на стоячий автобус ПАЗ -4234 ДНЗ НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 який належить
на праві власності ОСОБА_1В результаті наїзду автомобіля ,автобус зазнав
технічних пошкоджень.

Наїзд відповідач скоїв на автобус, який не рухався
оскільки з нього виходив пасажир. Як встановлено судом дана ДШП скоєна з вини
водія автомобіля АЗЛК-2140 ДНЗ НОМЕР_1 ОСОБА_2, який не витримав безпечної
дистанції , не врахував дорожню обстановку

не вибрав
належну швидкість на слизькій дорозі і допустив наїзд на стоячий транспортний
засіб - автобус. Від проведення судово - автотехнічної експертизи відповідач
відмовився, одночасно підтверджуючи суд, що в разі обрання меншої швидкості він
би не скоїв наїзд на стоячий автобус.

У відповідністю з п. 13.1 Правил
Дорожнього Руху України вказано, що 'водій залежно від швидкості руху,
дорожньої обстановки, стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної
дистанції та безпечного інтервалу', чого не виконав відповідач перед ДШП.

Вина відповідача у вчиненні даної
ДШП підтверджується постановою Лубенського міськрайонного суду від 05.03.2007
року згідно якої ОСОБА_2. був притягнутий, до адміністративної відповідальності
за ст. 124 КУПАП у вигляді штрафу 17грн., а саме за те що не витримав безпечної
швидкості, не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечну дистанцію в
результаті чого допустив зіткнення з автобусом ПАЗ 4334 , пошкодивши цей
транспортний засіб. Дана постанова відповідач не оскаржував і вона є чинною.

Згідно висновку
оцінки вартості розміру матеріального збитку вказано, що в результаті ДШП
автобус ПАЗ 4234 днз. НОМЕР_2 зазнав технічних ушкоджень на суму - 1926грн.
24коп., яку відповідач визнав частково , одночасно відмовляючись від проведення
судово-товарознавчої експертизи, (а.с.15).

Разом з тим судом встановлено, що
позивач поніс витрати пов'язані з проведенням цієї оцінки - 201грн. 26коп,,
викликом відповідача телеграмою для прийняття участі в проведенні оцінки
вартості заподіяної шкоди - 12грн. 24коп., оплату довідок -34грн. 80коп., що
підтверджується письмовими матеріалами справи.

Згідно ст. 1187ч.2 ЦК України
вказується, що шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

В даному випадку
на час скоєння ДШП автомобілем АЗЛК-2140 ДНЗ НОМЕР_1 керував відповідачОСОБА_3,
який мав право на його експлуатацію , який і повинен відшкодовувати майнову
шкоду позивачу, як власнику заподіяну з його вини в ДШП 11.02.2007 р. в повному розмірі
- 2174грн.54коп.

У відповідності з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав. Позивач ставить питання про відшкодування
моральної шкоди.

Згідно ст. 1167 ЦК України передбачено , що моральна
шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка
її завдала за наявністю її вини. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу
відповідачем мав місце, оскільки в результаті ДШП скоєно з вини ОСОБА_2 Через
скоєння ДШП позивач переніс моральні страждання, було порушено його нормальний
ритм життя, який він пов'язує з не відшкодуванням матеріальної шкоди
відповідачем на протязі тривалого часу. При визначенні розміру моральної шкоди
суд взяв до уваги характер та тривалість моральних страждань, ступінь вини
заподіювача, його матеріальний стан і вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на
користь позивача моральну шкоду в розмірі - 300 грн. та всі судові витрати.

Сторони вважають за можливе закінчити розгляд справи і
прийняти рішення на підставі досліджених доказів.Судові витрати понесені позивачем
підлягають стягненню з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України в повному розмірі.

Керуючись ст.ст.1,23, 1167, 1187 ЦК
України, ст.ст.2, 10, 60, 84, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті ДШП задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2174грн. 54коп.
матеріальної шкоди , заподіяної в результаті ДШП, 300грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, 59 грн. 50 коп. судового збору, 30 грн. за
інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи, 500 грн. за надання правової
допомоги. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області
протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається
протягом десяти днів з дня оголошення рішення суду.