УХВАЛА

ИМЕНІ УКРАЇНИ

22 січня 2007 року                                                                  м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої                Вакарук В.М.,

суддів                         Павлишиної
А.Т., Мелінишин Г.П.,

секретаря:                  Гаран Н.І.,

з участю:                    представника
третіх осіб - ОСОБА_1.,

представників
позивача ОСОБА_2,

ОСОБА_3.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Микитинецької сільської ради, третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_5 про
встановлення земельного сервітуту, -

встановила:

ОСОБА_5. та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу на ухвалу
Івано-Франківського міського суду від 30.10.2006р., якою їм заборонено
встановлювати на спірному заїзді шириною 4 м і довжиною 40 м з АДРЕСА_1 паркан,
а також проводити будь-які інші роботи, які б унеможливлювали заїзд
транспортного засобу по даному шляху.

В апеляційній скарзі апелянти зазначають, що суд
безпідставно постановив дану ухвалу, оскільки до господарства позивача є інший
заїзд з ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, рішенням
Івано-Франківського міського суду від 19.07.04р., залишеним без зміни ухвалою судової
колегії в цивільних справах від 4.03.05р. позивача зобов'язано звільнити заїзд
від насаджених ним дерев, кущів. Даний заїзд фактично ними розчищений, а тому він
має доступ до свого господарств. Крім того, зобов'язавши ОСОБА_6. виконати
умови ухвали, суд не перевірив чи встановлення земельного сервітуту буде
стосуватись його прав, оскільки земельна ділянка належить іншій особі.

Тому просили
оскаржувану ухвалу суду скасувати.

В апеляційній інстанції апелянти та їх представник вимоги підтримали з
мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представники позивача вимоги скарги заперечили, вважають, що суд постановив
законну ухвалу.

Постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив з необхідності
забезпечення позову щодо встановлення земельного сервітуту, шляхом заборони
ОСОБА_6. та ОСОБА_5. встановлювати паркан та проводити будь-які інші роботи,
які б унеможливлювали заїзд транспортного засобу по наявному шляху.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, колегія суддів приходить
до висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 151
ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Справа № 22-ц-80/2007

Категорія 33

2

Із матеріалів справи вбачається, що судовим рішенням від
19.07.04р., залишеним без зміни ухвалою судової колегії в цивільних справах
Апеляційного суду від 4.03.05р., встановлено заїзд до господарства позивача,
передбачений з ІНФОРМАЦІЯ_1 і він безперешкодно одночасно користується
пішохідним проходом зі сторони АДРЕСА_1, шириною 1,67 м та довжиною 40
м. За таких обставин суд безпідставно задовольнив
заяву про забезпечення позову шляхом зазначених заборон стосовно спірного проїзду
- шириною 4 м, довжиною 40 м з АДРЕСА_1.

Крім того, судом допущено також процесуальне порушення,
оскільки ним постановлено ухвалу про заборону вчиняти певні дії особу, яка не
була притягнута до участі і розгляді даної справи.

За таких
обставин оскаржувану ухвалу слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 30.10.06р. скасувати, а справу
направити в той же суд першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.