Справа № 2-2551/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“15” червня  2007
року                                                                                м.
Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді                         САВЛУК
Т.В.

при секретарі                                   Паріста Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну  справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1
звернулась до суду  з позовом про
розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем
не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась
несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в
побутових питаннях, постійно виникають скандали та сварки, внаслідок чого
погіршились взаємовідносини, сімейно-шлюбні відносини між ними припинено,  спільного господарства не ведуть, тому
просить розірвати шлюб.

Позивачка
ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просить суд розірвати шлюб,
пояснила, що з 27 лютого 1988 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому
шлюбу, від шлюбу мають двох дітей, повнолітню доньку ОСОБА_3 та неповнолітнього
сина - ОСОБА_4, взаємовідносини з відповідачем не склались, оскільки вони мають
різні погляди на життя на вирішення побутових питань, відповідач не приділяє
достатньої уваги сім'ї та дітям, не надає матеріальної допомоги на утримання
сім'ї та дітей, безпідставно провокує конфлікти в сім'ї, влаштовує скандали, що
негативно впливає на стан здоров'я та розвиток дітей, які вимушені жити в такій
атмосфері,  за час наданий судом для
примирення вони не дійшли згоди щодо подальшого спільного проживання,
сімейно-шлюбні відносини не поновлено, вона категорично наполягає на розірванні
шлюбу, оскільки не бажає проживати з відповідачем однією сім'єю.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу підтримав, пояснив, що
вони з позивачкою та їх дітьми проживають разом, мають нормальні відносини в
сім'ї, однак останні декілька років позивачка змінила відношення до нього,
бувають випадки, що вона не приходить додому, при цьому не пояснюючи причини
такої поведінки, зі слів знайомих, йому відомо, що позивачка зраджує йому, мав
намір раніше подати позов про розірвання шлюбу, однак полягав на зміну
поведінки позивачки, за час наданий судом для примирення намагався переконати
позивачку зберегти сім'ю, однак вона категорично наполягає на розірванні шлюбу,
поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має, вважає,  що оскільки позивачка наполягає на розірванні
шлюбу, тому за скалвшихся обставин не заперечує проти розірвання шлюбу.

Відповідно
до вимог частини 4 ст.130 Цивільного процесуального кодексу України суд може
ухвалити у попередньому судовому засіданні судове рішення у разі визнання
позову.

Заслухавши
пояснення позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд
приходить до наступного.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Ухвалою
Дніпровського районного суду міста Києва
від 13 квітня 2007 року сторонам у справі надано строк на примирення два
місяці.

Як
вбачається з матеріалів справи, підтверджується поясненнями позивача та
відповідача, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 1988 року,
від шлюбу мають двох дітей, сімейне життя
позивачки та відповідача не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають
різні погляди на життя, не в змозі дійти
до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем,  на протязі останніх декілька років між ними
постійно виникають конфлікти та сварки на побутовому підґрунті, внаслідок чого
між сторонами припинено сімейно-шлюбні відносини, за час наданий сторонам для
примирення сторони не дійшли спільної згоди, поновлювати сімейно-шлюбні
відносини сторони бажання не мають.

З огляду
на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивачка наполягає на
розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження
сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують
сімейно-шлюбних стосунків,  поновлювати
сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу
підлягає задоволенню.

Враховуючи
наведене та керуючись ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст.10,58,88,
130, 208,209,212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

Позов
задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_1, та ОСОБА_2, зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану
Печерського  РВК м. Києва 27 лютого 1988
року (актовий запис НОМЕР_1) -  розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу
стягнути в бюджет держави з ОСОБА_217 (сімнадцять) грн., ОСОБА_1 від
сплати звільнити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 20-ти днів після
подачі заяви про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом 10-ти
днів з дня проголошення рішення.

С у д д я