Справа№2-ц-
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМ*ЯМ        УКРАЇНИ
26 січня 2007 року     Місцевий
районній Белградський суд Одеської області
в складі:  головуючої судді
при секретарі                 Ковтун О.І.
розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Болграді справу за позовом
ПРО ВИЗНАННЯ ВТРАТИВШИМ ПРАВО
КОРИСТУВАННЯ ЖИЛИМ ПРИМПЦЕННЯМ
Позивач, ОСОБА_1, просила визнати відповідача втратившим право користування
жилим приміщенням в належній їй на праві власності
квартирі АДРЕСА_1 посилаючись на те, що він прописався в ній 10.07.2002 року з її згоди, без наміру жити в
ній і користуватися жилим приміщенням, а тільки з метою
одержати прописку, яка необхідна була йому для працевлаштування. Стверджувала, що він в квартирі не жив і жилим
приміщенням не ко­ристувався , т. я . вони постійно мешкали і працювали з
ним в місті Одесі. Посилалася вона і на те, що в квартирі майна
відповідача немає і в ній проживає з сім*єю інший наймач, з яким
вона уклала договір найму жилого приміщення.
Відповідач, ОСОБА_2, про час і місце слухання справи
повідомлений належним чином шляхом виклику до суду через оголошення у пресі,
яке було розміщене в НОМЕР_1 газети ІНФОРМАЦІЯ_1. В суд він не
з*явився і про причини своєї неявки не повідомив.
Суд вважає, що позов підлягає
Встановлено, що 10.07.2002 року відповідач, зі згоди
позивачки, прописався в належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1, що не суперечить вимогам ст. 150 ЖК України, без мети проживання в ній, а тільки з метою одержання прописки для працевлаштування.
Після прописки він, для проживання, в спірну квартиру не вселявся і свого
майна в ній не мав, т. я. постійно жив і
працював в місті Одесі, куди, разом з позивачкою, з якою спочатку був в цивільному, а потім в зареєстрованому шлюбі, виїхав. Там він
з нею жив однією сім*єю до 2006 року, а потім,
в зв*язку з розірванням шлюбу, вони спільне життя припинили і де
він живе на цей час позивачці не відомо.
підтверджується: - поясненням свідка ОСОБА_3 яка
підтвердила те, що відповідач прописався в квартирі, належній позивачці, тільки з метою одержання прописки для
працевлаштування, що в квартиру він не вселявся і в
ній не жив, т. я. з позивачкою виїхав на постійне проживання в місто Одесу, де вони разом жили і працювали до 2006 року, а потім спільне проживання
припинили в зв*язку з розлученням.
поясненням свідка ОСОБА_4 про те, що
вона зі своєю сім'єю проживає, як наймач, в квартирі, належній позивачці. Відповідач в цю квартиру не вселявся, в ній
не жив і його майна, на день її вселення в неї, там не було.
домовою книгою для прописки в
будинку АДРЕСА_1, згідно якої, відповідач прописаний
в цій квартирі з 10.07.2002
року і на час розгляду справи не виписаний.
свідоцтвом про шлюб, який був
укладений сторонами 03.04.2003 року в відділі РАЦС Белградського
районного управління юстиції Одеської області про що тоді ж, в книзі реєстрації
шлюбів, був зроблений відповідний запис НОМЕР_2,.
свідоцтвом про розірвання сторонами
шлюбу 05.09.2006 року, яке видане вказаним вище відділом РАЦС того ж дня, на підставі запису акту НОМЕР_3 від тієї ж дати.
· договором купівлі продажу від 12.08.1992 року, укладеним між Болградською міською Радою Одеської області і позивачкою та зареєстрованим в
Белградській державній нотаріальній конторі Одеської
області під НОМЕР_4, відповідно до якого ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.
Приймаючи до уваги викладене, суд
приходить до висновку, що відповідач, як член сі-м'ї позивачки, права проживання в
жилому приміщенні квартири АДРЕСА_1 і користування ним, не набув, т. я. в неї, з метою проживання там, не вселявся і в ній не жив.
В цій квартирі був прописаний позивачкою не з метою проживання в
ній, а тільки з метою набуття прописки для працевлаштування і тому під дію статті 160 ЖК України він не підпадає. Не набув він його і як наймач
жилого приміщення, т. я. після припинення спільного проживання з позивачкою,
він в квартиру не вселився і укладення з ним договору найму жилого
приміщення, в належній їй квартирі, не вимагав.
Суд вважає, що на відповідача дія ст.163 і 71 ЖК України не поширюється і тому за ним жиле приміщення, в квартирі
позивачки, не зберігається.
На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що відповідач
може бути визнаний як такий, що втратив право на користування жилим приміщенням
в належній позивачці квартирі АДРЕСА_1.
Керуючись ст. 10,60,131,212 - 215 ЦПК України
суд
Визнати ОСОБА_2 втратившим право на користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, належної ОСОБА_1.
Рішення може бути оскаржене до
Одеського апеляційного суду поданням:

·
заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів з дня проголошення рішення;

апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.