УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді
М'ясоєдовоїТ.М, суддів   Берзіньш B.C., Дралло І.Г., при
секретарі    Гребенніковій И.О., з участю:
представника позивача Єремейчука В.В.,
відповідача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом Гурзуфської селищної ради до ОСОБА_1
третя особа ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 28 листопада
2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

Гурзуфська селищна рада звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача повернути Гурзуфській селищній
раді самовільно зайняту земельну ділянку під металевим гаражем, а також
привести зазначену земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом
демонтажу металевих та інших конструкцій гаражу, їх вивозу, а в разі
невиконання рішення суду у добровільному порядку -демонтувати і вивезти металеві конструкції силами і
засобами ОСОБА_1 і за його рахунок. Позовні вимоги мотивовані тим. що
Гурзуфська селищна рада є власником земельної ділянки в межах населеного
пункту. Поблизу житлового будинку АДРЕСА_1
відповідач самовільно зайняв земельну ділянку, встановивши на ній металевий
гараж.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що гараж
він не встановлював і ним не користується, тому вважає себе неналежним
відповідачем по справі.

Рішенням Ялтинського міського суду АР Крим від 28 листопада 2006 року позовні
вимоги Гурзуфської селищної ради задоволені. Зобов'язано ОСОБА_1 повернути
Гурзуфській селищній раді самовільно зайняту земельну ділянку під металевим
гаражем, що розташована в межах АДРЕСА_1 і привести її у придатний для
використання стан шляхом демонтажу конструкцій гаражу та їх вивозу. В разі
невиконання ОСОБА_1 рішення суду у добровільному порядку в строк, встановлений
державним виконавцем, здійснити примусове виконання у відповідності з вимогами
Закону України „Про виконавче провадження" шляхом демонтування і вивозу
конструкцій гаражу силами та засобами ОСОБА_1 і за його рахунок. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь Гурзуфської селищної ради судовий збір в розмірі 8,50 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи, оскільки гараж на спірній земельній ділянці встановлений не
ним, а іншою особою, яка участі у справі не брала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення
представника позивача Єремейчука В.В.,
відповідача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_2. дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача,   судова
колегія   вважає,   що
апеляційна   скарга   обґрунтована   і
підлягає

Справа №22ц-1634/07

Головуючий суду першої інстанції   Савранська ТА.

Доповідач
М'ясосдова Т.М.

7

задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 303 Цивільного процесуального кодексу
України при розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Стаття 11
Цивільного процесуального кодексу України зобов'язує суд розглянути справу
в межах заявлених вимог, а стаття 214
наведеного кодексу -
визначитись у наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, правовідносин, зумовлених встановленими фактами та правових норм,
які регулюють ці правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим, а зміст рішення відповідати положенням статей 214. 215 цього Кодексу.

Наведеним вимогам закону оскаржуване рішення місцевого
суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог
Гурзуфської селищної ради, місцевий суд в порушення вимог ст. 11 ЦПК України не
з'ясував, чи є ОСОБА_1 належним відповідачем по справі і ким саме встановлений
металевий гараж біля будинку АДРЕСА_1
і хто ним користується.

З акту перевірки дотримання вимог містобудівельного
законодавства від 14 червня 2006 року, укладеному
інспекцією ДАБК вбачається, що ОСОБА_1 на прибудимковій території жилого
будинку АДРЕСА_1
проведені роботи по встановленню металевого гаражу розмірами 3x6 м. з
встановленням бетонного вимощення (а.с. 7).
Рішенням Гурзуфської селищної ради НОМЕР_1
від 20 липня 2006 року ОСОБА_1
зобов'язано знести самовільно встановлений металевий гараж за вищевказаною
адресою (а.с. 12).

В засіданні суду апеляційної інстанції з'ясувалося, що
рішення НОМЕР_1 від 20.07.2006 року Гурзуфська селищна рада прийняла на
підставі листа Управління головного архітектора м. Ялти НОМЕР_2 від 05.07.2005
року та заяви ОСОБА_2, однак в подальшому Управління головного архітектора м.
Ялти відкликало вищевказаний лист і відомостей про те, хто саме встановив цей
гараж на даний час не має.

Інших доказів про те, що спірний гараж встановлений саме
відповідачем в матеріалах справи немає.

Із пояснень відповідача ОСОБА_1 та наданих ним додаткових
письмових доказів, які не були предметом дослідження і оцінки суду першої
інстанції, випливає, що металевий гараж встановлений не ним, а ОСОБА_4, який
проживає в будинку АДРЕСА_1.

Зазначені обставини заслуговують уваги і належної
перевірки, оскільки мають суттєве значення для правильного вирішення суперечки
між сторонами.

З урахуванням того, що вказана ОСОБА_1 особа до участі у
справі залучена не була, то відповідно до п. 4 ст. 311
ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на
новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не
брали участі у справі.

З урахуванням наведеного і керуючись пунктом 4 частини 1 статті 311 та статтями 303, 304, 313, 315 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду АР Крим,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки
Крим від 28 листопада
2006 року
скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути осержена у касаційному
порядку до Верховного Суду України у двохмісячний строк з дня набрання нею законної
сили.

Судді