Справа № 22ц -
137/07                                            Головуючий у 1 інстанції Костюкевич O.K.
Категорія: 20                                                          Доповідач Свистун О.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 р. лютого 14                                                                                                                   місто Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого Шевчук Л.Я.

суддів Свистун О.В., Подолюка В.А.

при секретарі Матюхіній О.Г.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної і моральної шкоди,
заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_4 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 8 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі відповідач вказує на незаконність рішення суду і просить його змінити, зменшивши розмір стягнутої
моральної шкоди, оскільки вважає, що суд не врахував про
відсутність умислу, що ДТП сталась по необережності,
не настали важкі наслідки.

Просить змінити рішення суду, зменшивши розмір моральної шкоди в користь ОСОБА_1 - 300 грн., а в користь
ОСОБА_2 - 800 грн.

Крім того, в частині стягнення судового збору в сумі 102 грн. в доход держави -
рішення скасувати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 8 грудня 2006 року позов задовольнено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди, 8,50 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

2

Стягнуто з
ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 3000
грн. моральної шкоди, 8,50
грн. судового збору, 30
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнуто з ОСОБА_4 в доход держави 102 грн. судового збору.

В позові
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 -відмовлено.

Позивачі подали
в суд свої заперечення на апеляційну скаргу відповідача. Вважають, що при
ухваленні рішення суд врахував всі обставини справи та постановив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Просять рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Суд першої
інстанції встановив, що відповідач користувався автомобілем «Хонда Цівік», який
належить на праві власності ОСОБА_3 на основі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, де його вписано як користувача, а тому повинен відшкодувати шкоду відповідно до ст. 1187 ч.2, 1167 ЦК України.

Заслухавши
доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_4, позивача ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_5, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що 26
червня 2006 року
водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Хонда
Цівік» д.н.з. НОМЕР_1, який
належить на праві власності ОСОБА_3 скоїв наїзд на автомобіль «ЗA3-110557», який належить на
праві власності ОСОБА_1, чим спричинив останньому майнову і моральну шкоду.

Крім того, під
час ДТП ОСОБА_2
спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я.

Відповідно до
ст. 1187 ЦК
України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Отже, суд
прийшов до правильного висновку, що відповідальність повинен нести відповідач
ОСОБА_4.

Із позовної
заяви вбачається, що позивачі ставили вимогу про стягнення майнової шкоди. Під
час розгляду справи відповідач відшкодував спричинену матеріальну шкоду.
Позивачі відмовились від цієї вимоги і суд, постановив ухвалу про закриття
провадження в частині стягнення майнової шкоди.

Таким чином,
відповідач визнав вимоги про відшкодування матеріальної шкоди і оплатив їх,
отже суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, стягнувши судовий
збір з відповідача в дохід держави.

Відповідно до
ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини.

З

Судом
встановлено, що ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної
відповідальності за вчинення ДТП і в судовому засіданні він не заперечив
своєї вини.

Вимога позивачів про стягнення моральної шкоди доведена в судовому засіданні, і врахувавши фізичні та душевні страждання
позивачів, вимоги розумності і справедливості, суд
визначив розміри відшкодування моральної шкоди.

Отже, підстав для зменшення розміру моральної шкоди суд апеляційної інстанції
не встановив.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 8 грудня 2006 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.