Справа № 2-9 2007 рік.
РІШЕННЯ

Іменем     України

4 січня 2007 року
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді:                           Телешмана О.В.

при секретарі:                                       Нікітюк В.В.

з участю прокурора:                            Олійника Б.О.

представника органу опіки і піклування:
Бурлаки B.C.

законного представника
позивача  ОСОБА_3

відповідача                                           ОСОБА_1

педагога, психолога                              Слободян Ж.О.,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці справу за позовом
прокурора Кельменецького району Чернівецької області в інтересах ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач
ОСОБА_1 позов не визнав повністю.

Прокурор Олійник
Б.О. в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що відповідач є батьком
неповнолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження. З 2003 по 2006 рік ОСОБА_1 провідував сина тільки один раз, його долею не цікавиться, участі у
вихованні не бере та не турбується про здоров'я сина. Згідно характеристики
Кельменецької селищної ради ОСОБА_1 вихованням сина не займається, що є
порушенням з боку відповідача ст. 150 Сімейного кодексу України.

Законний
представник позивача ОСОБА_3, як представник, та будучи допитана в якості
свідка пояснила суду, що вона повністю підтримує позов з тих підстав, які зазначені в позовній заяві. Відповідач не
піклується про стан здоров'я дитини, не займається його вихованням. Ні
морально, ні матеріально не підтримує дитину. Останній раз дитину провідував 19.09.2004 року і хотів
взяти його на карусель, але вона не відпустила дитину, оскільки відповідач був у нетверезому стані. Вона ніколи
не говорила дитині, що в нього немає тата і не намовляла дитину проти
відповідача. З того часу відповідач не цікавився ні навчанням дитини, ні його
здоров'ям, хоча дитина хворіла, ні його життям взагалі.

Відповідач
ОСОБА_1, як сторона по справі та як свідок пояснив, що його колишня дружина
ОСОБА_3 налаштувала його сина порти нього. Він намагався займатися вихованням
сина, але ОСОБА_3 забороняла йому бачитися із сином і навіть не згадувала його
сину про нього. Дитина його боїться, оскільки його так налаштувала мати. Коли
дитина проходила повз бар,

2

де він працює то
відвертається від нього, він одного разу пропонував синові гроші, але той
відмовлявся і говорив йому, що мати буде сваритись. Він декілька разів запитував
діда свого сина ОСОБА_5 про те, як живе його син. Це було в барі, де він працює
і куди заходив ОСОБА_5 До школи, де навчається син він не приходив ніколи,
оскільки він вважав, якщо дитина його боїться, то як він може з нею
спілкуватись. Також відповідач не звертався до органу опіки і піклування та до
суду з метою усунення перешкод в його спілкуванні зі своїм сином, оскільки
вважав, якщо дитина не хоче, то і він не може нічого зробити. Про те, що син
хворів йому не було відомо.

Малолітній
позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що його батьком є тато ОСОБА_4, а раніше був
тато ОСОБА_1. Тато ОСОБА_1 до нього ніколи не приходив і останній раз дав йому
подарунок, коли він ще ходив в дитячий садок. Вдома мама ніколи про тата
ОСОБА_1 нічого не згадувала. Він один раз бачив тата ОСОБА_1, але він від нього
відвернувся. Він хоче бути ІНФОРМАЦІЯ_4, а не ІНФОРМАЦІЯ_5.

Свідок ОСОБА_4
дав суду показання про те, що він є чоловіком ОСОБА_3 Вони одружені вже біля
двох років. Вони виховують спільну дитину і
дитину ОСОБА_3 від першого шлюбу ОСОБА_2. За весь період спільного
проживання відповідач не приходив до свого сина. Був лише один раз два роки
назад на храмове свято і хотів взяти сина покататись на каруселі. При зустрічах
з відповідачем вони тільки вітаються. Відповідач ніколи його про сина не
запитував.

З показань
свідка ОСОБА_5 вбачається, що його дочка ОСОБА_3 з відповідачем не проживають
близько 6 років.
Відповідач не звертає уваги на свого сина, не спілкується з ним і не допомагає
матеріально. Кілька разів він заходив в бар, де працює відповідач і останній
запитував його як там ОСОБА_2. Про те, щоб якось посприяти у зустрічах із сином
він його не просив.

Свідок ОСОБА_6
дала суду показання про те, що вона є класним керівником ОСОБА_2. Відповідача в
школі вона ніколи не бачила, він в неї ніколи не цікавився, як навчається син і
перший раз вона бачить відповідача в судовому засіданні. При спілкуванні з
ОСОБА_2 останній говорить, що його тато ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_7 дала показання про те, що вона є сусідкою ОСОБА_3 і їхні
діти навчаються в одному класі. Відповідача вона вперше побачила в суді, а в
них на вулиці вона його жодного разу не бачила. Під час різних заходів в школі
та в дитячому садку вона ніколи не бачила відповідача.

З показань
свідка ОСОБА_8 вбачається, що вона з відповідачем ОСОБА_1 проживає біля 2 років. Він
ніколи не відмовлявся від дитини, але
ОСОБА_3 відмовляла йому у побаченні з дитиною. Останній раз він дарував
дитині подарунок десь 2 роки
тому. Вона особисто два рази бачила як ОСОБА_2 відвертався від відповідача.
Десь біля 2 років
тому відповідач ОСОБА_1 хотів взяти дитину на карусель, але ОСОБА_3 не
відпустила з ними дитину.

3

Свідок ОСОБА_9 дав суду
показання про те, що відповідач відносився до дитини добре. Він запрошував
дитину до себе на роботу і там пригощав його, але згодом дитина почала
відвертатись і уникати зустрічей з відповідачем. Йому відповідач ніколи нічого
не розповідав про те, що йому не дозволяють спілкуватися з його сином.

З показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що відповідач є його колегою по
роботі. До дитини він відносився нормально, запрошував його в бар та купляв
йому подарунки. Це було біля 2
років тому. Одного разу він чув, як ОСОБА_2 говорив, що мати забороняла
йому говорити з відповідачем.

Представник
органу опіки і піклування -
Кельменецької районної держаної адміністрації Бурлака B.C. в судовому
засіданні підтримав позов і висновок органу опіки і піклування про позбавлення
ОСОБА_1 батьківських прав від ІНФОРМАЦІЯ_2.

В ході судового
засідання судом були досліджені наступні докази: висновок Кельменецької
районної державної адміністрації про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав від ІНФОРМАЦІЯ_2, лист Державної
виконавчої служби в Кельменецькому районі НОМЕР_2, характеристика виконкому Кельменецької селищної ради
НОМЕР_3, характеристика
виконкому Кельменецької селищної ради НОМЕР_4, копія свідоцтва про одруження НОМЕР_5, копія свідоцтва
про народження ОСОБА_2 НОМЕР_6, копія свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_7, довідка відділу
ДВС Кельменецького РУЮ НОМЕР_8,
довідка виконкому Кельменецької селищної ради НОМЕР_9, характеристика
виконкому Кельменецької селищної ради на ОСОБА_3 НОМЕР_10, лист
Кельменецького РВ УМВС України в Чернівецькій області НОМЕР_11, лист
Кельменецької Центральної районої лікарні НОМЕР_12, копія витягу з історії
хвороби ОСОБА_2

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком малолітньої
дитини - позивача
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. Відповідач ОСОБА_1 з сином разом не
проживає, оскільки шлюб між відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 був розірваний. З лютого 2003 року Кельменецьким районним судом
був виданий виконавчий лист НОМЕР_1 за яким з ОСОБА_1 стягуються аліменти на
утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/4 усіх видів
його заробітку. Аліменти на користь своєї дитини відповідач не сплачує,
а також ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже між
сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виховання дитини. Зокрема,
відповідач ОСОБА_1 не відвідує свого сина ОСОБА_2 не цікавиться його навчанням
та умовами життя, не здійснював жодних дій, спрямованих на можливість брати
участь у його вихованні, тобто відповідач ОСОБА_1 не піклується про здоров'я
своєї дитини, її навчання, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач
востаннє навідував свого сина 19.09.2004 року і після цього не навідував останнього,
мотивуючи   це   тим,
що   йому   забороняла
ОСОБА_3  бачитись із сином.
Але після цього він не звертався у встановленому законом порядку ні до органу
опіки і піклування, ні до суду із вимогами про усунення перешкод у спілкуванні
з його сином ОСОБА_2, а також не звертався до ОСОБА_3
з проханням надати можливість спілкуватися і брати участь у вихованні
свого сина. Не змінилося ставлення відповідача до своїх обов'язків щодо участі у вихованні сина і після відкриття
провадження по даній цивільній справі. Такою своєю бездіяльністю
відповідач порушує ст. 18 Конвенції про права
дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток
дитини. Відповідач порушує ст. 150 Сімейного кодексу України згідно якої батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток,
забезпечити здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.4 ст. 155 Сімейного
кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є
підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом
2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки, які ухиляються
від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини можуть бути позбавлені судом
батьківських прав.

Вказані вище
обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх
сукупності.

Згідно ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач
ОСОБА_1 в порушення
ст.60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів того, що він
виховував свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, піклувався про його здоров'я,
фізичний, духовний і моральний розвиток,
забезпечував здобуття ним освіти і не ухилявся від виконання своїх
обов'язків по його вихованню.

Суд відхиляє
заперечення відповідача ОСОБА_1 про те, що його колишня дружна не дозволяла
зустрічатись із сином, оскільки відповідач не надав суду доказів, а в справі
немає будь-яких фактичних даних про те, що законний представник позивача - ОСОБА_3
забороняла відповідачу брати участь у вихованні його сина після 19.09.2004 року по даний
час.

Суд відхиляє
заперечення відповідача ОСОБА_1 про те, що він не ухилявся від виховання свого
сина ОСОБА_2 та його посилання на покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
оскільки дані свідки не підтвердили ту обставину, що позивач не ухилявся від
виховання свого сина, сам відповідач визнав, що останній раз він намагався по
спілкуватись зі своїм сином 19.09.2004
року і після того не звертався до ОСОБА_3 з проханнями надати можливість
спілкуватися із сином, а також він не звертався у встановленому законом порядку
до органів опіки і піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у
спілкуванні з його сином ОСОБА_2 не цікавився навчанням свого сина.

Зважаючи на характер
такої поведінки відповідача суд не вважає можливим відмовляти в позові і
попереджувати відповідача про необхідність зімни ставлення до виховання дитини.

5

Враховуючи    викладене
вище, вислухавши думку дитини ОСОБА_2, суд вважає, що позовні вимоги
прокурора Кельменецького району Чернівецької області слід задовольнити
повністю, позбавивши ОСОБА_1 батьківських прав щодо його малолітнього сина
ОСОБА_2

Суд вважає, що з
відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави
8 гривень 50 копійок державного мита та 7 гривень 50 копійок збору за інформаційно
- технічне
забезпечення розгляду справи на користь територіального управління Державної
судової адміністрації в Чернівецькій області.

Керуючись ст. 12, ч.1 ст. 18 Конвенції про
права дитини від 20.11.1989
року, ст. ст. 150,
152, 155, 164, 165, 171 СК України, ст. ст. З, 8, 10, 15, 79, 88, 213, 214, 215, ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов прокурора
Кельменецького району Чернівецької області задовольнити повністю.

Позбавити
ОСОБА_1 батьківських прав щодо його малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави мито в сумі 8
(восьми) гривень 50 (п'ятдесят)
копійок.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь територіального управління Державної судової адміністрації в
Чернівецькій області, ,
розрахунковий рахунок: 0089,
банк: УДК в Чернівецькій
області, МФО банку: 856135, витрати на
інформаційно -технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 7
(семи) гривень 50 ( п'ятдесят)
копійок.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо буде
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення
суду набере законної після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набере законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення суду або апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення до Кельменецького районного суду. Апеляційна
скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області
протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження через Кельменецький районний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до апеляційного
суду Чернівецької області