АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа № 22-Ц-693/2007                 Головуючий суду 1 інстанції - Шильное М. О.
Доповідач Апеляційної інстанції - Кателін В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2007 року колегія
судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого
судді: Шестакової Н.В. Суддів: Кузнецовій О.О., Кателіна В.П. При секретарі:
Іванові O.K.,

розглянувши у відкритому судову засіданні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Радіотелевізійний передавальний
центр Автономної Республіки Крим, третя особа - Рогожин М.В. про визнання незаконним та скасування наказу
ДП РТПЦ АРК № НОМЕР_1,
про визнання незаконним та скасування наказу ДП РТПЦ АРК № НОМЕР_2, про
визнання звільнення таким, що відбулося з порушенням вимог чинного
законодавства, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу з урахуванням усіх виплат, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим
від 17 жовтня 2006 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП РТПЦ АРК, третя особа директор ДП
РТПЦ АРК Рогожин М.В. про визнання незаконним та скасування наказу ДП РТПЦ АРК № НОМЕР_1, про
визнання незаконним та скасування наказу ДП РТПЦ АРК № НОМЕР_2, про
визнання звільнення таким, що відбулось з порушенням вимог чинного
законодавства, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу з урахуванням усіх виплат, проведених в ДП РТПЦ АРК, згідно
колективного договору з 20.04.2006
року.

Вимоги мотивовані тим, що наказом №
НОМЕР_3 він був прийнятий на посаду техніка зв'язку до ДП РТПЦ АРК. Наказом
№ НОМЕР_4 його
було призначено на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 технічного, господарського,
ремонтного обслуговування та матеріального забезпечення об'єктів ДП РТПЦ АРК.
Наказом №НОМЕР_5 був звільнений з займаної посади у зв'язку зі змінами в
організації виробництва та праці, скороченням чисельності робітників за п. 1
ст. 40 КЗпП України.

2

Рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
11.01.2006 року
його було поновлено на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ДП РТПЦ АРК.
Однак відповідач фактично не виконав рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на
посаді, оскільки його не було допущено до виконання роботи на посаді яку він
займав до звільнення. Заробітна плата не була встановлена відповідно до
колективного договору, не виплачена заробітна плата за час невиконання рішення

суду.

Наказом №
НОМЕР_1 ДП РТПЦ АРК припинило з позивачем трудові відносини на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у
зв'язку зі скороченням чисельності працівників відповідно до наказу № НОМЕР_2, який не
може бути підставою для звільнення, оскільки не встановлює кількість
працівників. Зазначений наказ був виданий з порушенням вимог ст. ст. 40,43, 492
КЗпП України. Відповідно до ст. 116
КЗпП України, при звільнені, ДП РТПЦ АРК не виплатило йому заробітну плату
та середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач вважає, що його звільнення було незаконним, і
просить поновити його на роботі.

Рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 17 жовтня 2006 року, у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП РТПЦ АРК, третя особа Рогожин М.В. про
визнання незаконним та скасування наказу ДП РТПЦ АРК № НОМЕР_1, про визнання
незаконним та скасування наказу ДП РТПЦ АРК № НОМЕР_2, про визнання звільнення таким, що відбулося з
порушенням вимог чинного законодавства, про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу з урахуванням усіх виплат,
проведених в ДП РТПЦ АРК, відповідно до колективного договору, з 21.04.2006 року по 17.10.2006 року в сумі 5 437 грн. 89 коп. - відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої інстанції таї ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, і це підтверджено в суді апеляційної
інстанції, наказом №НОМЕР_3 позивача було призначено на посаду • техніка зв'язку
до ДП РТПЦ АРК. Згідно наказу №
НОМЕР_4 ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1
технічного, господарського, ремонтного обслуговування та матеріального
забезпечення об'єктів { ДП РТПЦ
АРК. Наказом №НОМЕР_5 позивач був звільнений з останньої займаної посади у
зв'язку зі змінами в організації виробництва та праці, зі скороченням
чисельності робітників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
11.01.2006 року
його було поновлено на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ДП РТПЦ АРК,
стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 14 460 грн. 05 коп.

Наказом ДП РТПЦ АР Крим №
НОМЕР_6, наказ від 01
листопада 2004 року про
звільнення ОСОБА_1 скасовано, і його було поновлено на роботі на посаду
начальника ІНФОРМАЦІЯ_1
з 01 листопада
2004 року, з
виплатою йому середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 1 037 грн. 81 коп. Таким чином
ОСОБА_1 був фактично допущений до роботи, про що свідчить акт Державного виконавця
від 30 березня 2006 року (виконавчий
лист № НОМЕР_7).

3

У
зв'язку зі змінами    в організації
виробництва і праці, і скороченням численності штату працівників ДП РТПІД АР
Крим, наказом № НОМЕР_2
була скорочена посада начальника ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі зазначеного, а також зі скороченням посади
позивача, яку він займав до першого звільнення ОСОБА_1 запропоновано було
вакантні посади, які на той час існували на підприємстві у кількості 36 посад (а.сп. 28-29). Про звільнення з
роботи, позивач був попереджений адміністрацією за два місяця, що
підтверджується матеріалами справи,  а
також  у
суді  апеляційної  інстанції.
Від  переведення  на
будь-яку запропоновану посаду, позивач відмовився, і у зв'язку з чим,
наказом № НОМЕР_1
позивача було звільнено з роботи за п. 1
статті 40 КЗпП
України.

Доводи апеляційної скарги про те, що при звільнені, позивача не було

попереджено   за   два
місяця      про   звільнення,
а   також   не
було   засідання

профспілкового  комітету на якому
була отримана згода на його  звільнення,

фактично його не було поновлено на роботі за рішення суду апеляційної
інстанції

на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1,
колегія суддів вважає необгрунтованими. В

матеріалах   справи   є
протокол   №НОМЕР_8   засідання

профспілкового комітету, на якому було дано згоду на звільнення позивача з
роботи

(а.сп.27), а також в матеріалах справи є письмове попередження
адміністрації

відповідача про звільнення, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений 17 лютого

2006 року.(а.сп. 28-29).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що
позивач не був

поновлений на роботі на ту посаду, яку він займав до першого звільнення,
колегія

суддів вважає, що данні обставини на можуть свідчить про незаконність
наказу №

НОМЕР_1, тому що на час поновлення на роботі позивача, посада

начальника ІНФОРМАЦІЯ_1на підприємстві не існувала відповідно до наказу № НОМЕР_2 ,  ОСОБА_1 був попереджений про звільнення з
роботи

на підставі п.1
ст.40 КЗпП України і йому було запропоновані всі вакантні посади,

які існували на
той час на підприємстві, але він відмовився від запропонованих

посад.

Посилання апеляційної скарги про те, що посада Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 не

виведена із структури РТПЦ АР Крим та не ліквідована до
наступного часу, також

не є
обґрунтованими і спростовуються штатним розкладом ДП РТПЦ АР Крим на

2005-2006 роки, який свідчить, що посада начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в штатному

розкладі відсутня, і на підприємстві
мало місце скорочення посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, посилання
ОСОБА_1 на те, що наказ ДП РТПЦ АР Крим

від 13.08 2004 року не
відповідає вимогам закону і не був предметом дослідження

при розгляді справи за його позовом у суду першої інстанції, колегія суддів
вважає

безпідставними тому, що зазначений наказ був предметом
дослідження і була

надана йому оцінка судом першої і апеляційної інстанції при розгляді справи
за

позовом позивача і інших працівників підприємства про
поновлення на роботі.

Відповідно
до ч. З статті 61 ЦПК
України, обставини які були встановлені

судовим
рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали
законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті
самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Колегія суддів
вважає, що обставини відносно законності наказу № НОМЕР_2 не потребують доказування при розгляді даної
справи за позовом ОСОБА_1, щодо якого були встановленні ці обставини.

Згідно ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

4

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд
першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 303, 304, 307,
308, 314 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити

Рішення   Залізничного   районного
суду   м.    Сімферополя
Автономної

Республіки Крим від 17 жовтня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного   суду   набирав
законної   сили   з
моменту   його    проголошення
і  може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку
до Вегохі шного Суду України.

Судді колегії