Справа
№2-12/2007р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ     УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року                               Корюківський
районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого -
судді Крапивного В.І.,
при секретарі - Осипенко
Л.1., з участю адвоката - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Корюківці у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим
приміщенням, -

встановив:

6 липня 2006 року позивач звернувся
до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після приватизації 17 жовтня 2000 року квартири АДРЕСА_1 він почав
співмешкати без реєстрації шлюбу з відповідачкою по справі ОСОБА_2, яка разом
із своїми дітьми вселилася в належну йому на праві власності квартиру і з його
згоди вона та її діти - неповнолітня ОСОБА_3 та повнолітній ОСОБА_4 були
зареєстровані в цій квартирі. Однак згодом сімейне життя у них не склалося,
вони припинили спільне проживання і у вересні 2005 року відповідачі забрали всі свої речі з його квартири і
почали проживати за іншою адресою в АДРЕСА_2, але з
належної позивачеві квартири не виписалися і не бажають виписуватися, тому
позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування
належним йому на праві власності жилим приміщенням.

У ході досудової підготовки справи позивач помер і в
справу як правонаступник і спадкоємець за законом вступив його син ОСОБА_6,
який позовні вимоги підтримав, бо змушений сплачувати комунальні послуги за
осіб, які в його квартирі не проживають.

Представник позивача адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримав частково, оскільки на даний час відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3
виписалися із спірної квартири, тому до них ніяких претензій ніхто не має, а
відповідач ОСОБА_4 не бажає виписуватися з квартири, тому його слід визнати
таким, що втратив право користування жилим приміщенням, бо він вже півтора року
не проживає в ньому.

Відповідачі в судові засідання не з"являються, але
ніяких заперечень проти позову не надали, про причини неявки суд не повідомили.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 мав на праві
власності однокімнатну квартиру НОМЕР_1
загальною площею 38,3
кв.м, у багатоквартирному житловому будинку в АДРЕСА_1, яку він приватизував ще у
2000 році. В цьому ж році він почав співмешкати з ОСОБА_2 і з його дозволу в
належній йому квартирі почали проживати її діти - неповнолітня ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та повнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Всі вони з його дозволу
були прописані (зареєстровані) в його квартирі. Згодом сімейне життя у ОСОБА_1
та ОСОБА_2 не
склалося і у вересні 2005
року вона разом з дітьми

2

забрала
свої речі із спірної квартири і оселилася без реєстрації в АДРЕСА_2, де вони
проживають і по теперішній час. Вже після звернення до суду ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_1 помер і після його смерті його син ОСОБА_6 отримав у спадщину 2 лютого
2007 року належну батькові квартиру, що підтверджується свідоцтвом про право на
спадщину за законом НОМЕР_2 та витягом із реєстру права власності на нерухоме
майно. Після смерті ОСОБА_1 його колишня співмешканка ОСОБА_2 разом з
неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 виписалася з цієї квартири, а відповідач ОСОБА_4,
переїхавши на постійне проживання в АДРЕСА_2, з квартири не виписався,
внаслідок чого позивач повинен сплачувати за нього комунальні послуги і це
позбавляє позивача права оформити субсидію по оплаті комунальних послуг чи
іншим чином розпорядитися своєю власністю.

Відповідно до чинного житлового законодавства при
тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом 6
місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку. Громадяни, які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією
власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 протягом
майже півтора року проживає в іншому житлі в іншому населеному пункті, ніяких
стосунків з позивачем не підтримує, хоча й залишився прописаним у належній йому
квартирі, що перешкоджає позивачеві в користуванні і розпорядженні своєю
власністю, тому відповідача ОСОБА_4 слід визнати таким, що втратив право
користування житлом позивача, оскільки спору між сторонами з приводу права
власності на вищевказану квартиру немає.

Оскільки позов задовольняється, а позивач був
постраждалим від Чорнобильської катастрофи і був звільнений від сплати держмита
на користь держави, тому держмито у встановленому законом розмірі підлягає
стягненню з відповідача ОСОБА_4 Витрати з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільних справ сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду і
на їх відшкодуванні ніхто не наполягає.

Керуючись ст.ст. 12,
13, 48 Закону України „Про власність", ст.ст. 71, 72, 150, 156 ЖК
України, ст.ст. 130,208,213-215,
88,224-226 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування
квартирою НОМЕР_1 у
багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1, яка
належить з 2.02.2007р. ОСОБА_6 на праві власності в порядку спадкування.

Стягнути з ОСОБА_4 -
8 (вісім) грн. 50 коп.
держмита на користь держави.

На рішення суду протягом 10 днів після його проголошення може бути подана заява про
апеляційне оскарження, а протягом 20
днів після цього - апеляційна
скарга.

Суддя