Справа №2-1193
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 жовтня 2007
року                       Кіцманський
районний суд Чернівецької області

у складі :   головуючої - судді Литвинюк І.М.

при
секретарі    -   Цвіркун І.В.

за участю
представників позивачки - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кіцмань справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4про визнання необгрунтованою відмови на виїзд неповнолітньої дитини
за кордон, надання дозволу на виїзд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в
липні 2007 року звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання
необгрунтованою відмови на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, надання
дозволу на виїзд. Свої вимоги мотивує тим, що з ОСОБА_4 перебувала в
зареєстрованому шлюбі до 2005 року і ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона отримала свідоцтво
про розірвання шлюбу. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітній син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2року народження. Вказує на те, що у зв"язку із скрутним
матеріальним становищем у 2001 році вона виїхала за межі України на заробітки.
Неповнолітній син ОСОБА_5 на даний час проживає в АДРЕСА_1 з її сестрою
ОСОБА_1, яка про нього піклується. Крім коштів вона постійно передає синові
одяг, продукти

харчування та
інші необхідні речі, два-три рази на тиждень йому телефонує. Відповідач не
проявляє до сина батьківської турботи, не надає ніякої матеріальної допомоги. В
даний час вона проживає в АДРЕСА_2, де має дозвіл на проживання, її житло з
усіма зручностями, за час проживання вАДРЕСА_2 вона постійно працює і має
значний дохід. З метою оздоровлення дитини

та його
відпочинку вона бажає, щоб син зміг з нею виїхати доАДРЕСА_2, і вважає, що така
поїздка відповідає інтересам неповнолітнього. Для оформлення проїзних
документів дитини потрібна письмова згода батька, проте він відмовляється
надати таку згоду. Вважає дану відмову безпідставною, а тому просила позов
задовольнити.

Представник
позивачки в судовому засіданні позов підтримала і пояснила, що дитина проживає
разом з нею, позивачка повністю утримує сина, а відповідач не турбується про
дитину, ніякої матеріальної допомоги не надає, не приймає участі у його
вихованні, не цікавиться його здоров"ям, а тому зволікання з дачею згоди
на виїзд дитини за кордон разом з матір"ю суперечить інтересам дитини.

Відповідач в
судовому засіданні, заперечуючи проти позову, пояснив, що йому невідомий склад
сім"ї позивачки, її стан здоров"я і які умови там будуть створені для
дитини, а тому своєї згоди на виїзд сина за кордон не дає.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд знаходить, що заявлені
вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ч.ч. 2, 4 ст. 150, ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов'язані поважати
дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний та моральний
розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини,
а мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Судом
встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4перебували у зареєстрованому шлюбі до
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Від шлюбу у них є неповнолітній син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, який на даний час проживає в АДРЕСА_1 з сестрою
позивачки - ОСОБА_1. Позивачка ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_2, де має дозвіл на
проживання, її житло з усіма зручностями, за час проживання вАДРЕСА_2 вона
постійно працює і має значний дохід. Неповнолітній ОСОБА_5 перебуває на повному
утриманні у позивачки - вона піклується про нього, постійно передає йому одяг,
продукти харчування та інші

необхідні речі, два-три рази на тиждень
йому телефонує. Відповідач ні морально, ні матеріально не допомагає синові, не
займається його вихованням.

Наведені
обставини підтверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні, показаннями
ОСОБА_5, свідоцтвом про народження ОСОБА_5 НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтвом
про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, трудовими угодами та
контрактом на оренду житла від ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Згідно ст. 7
Закону України „Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян
України", п.п. 16, 18 „Правил оформлення і видачі паспортів громадянина
України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення" самостійний виїзд за кордон дітей, які не досягли
18-річного віку, здійснюється за нотаріально засвідченою згодою батьків, за
відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути
дозволений на підставі рішення суду.

Суд вважає, що
відмова ОСОБА_4 у дачі згоди ОСОБА_3 на виїзд неповнолітнього ОСОБА_5 разом з
матір"ю за межі України для оздоровлення не має ніякого правового підґрунтя,
є безпідставною і такою, що суперечить вимогам ст. 155 СК України, ст.ст. 11,
12 Закону України „Про охорону дитинства", так як предметом основної
турботи та основним обов"язком батьків є забезпечення інтересів своєї
дитини і батьківське право не може здійснюватись всупереч цим інтересам. Також
його дії протирічать ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, у відповідності до якої
держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома
батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти
з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. В
усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З огляду на
викладене, оскільки відповідачем не надано доказів про наявність обставин, що
обмежують право виїзду за кордон неповнолітнього ОСОБА_5, враховуючи бажання
самого неповнолітнього, адже заслуговує на особливу увагу духовний інтерес
дитини, суд приходить до висновку, що слід надати дозвіл ОСОБА_3 на тимчасовий
виїзд разом з нею за межі України її сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження.

Враховуючи
наведене, ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 12 Закону
України від 26 квітня 2001 року „Про охорону дитинства", п. 2 ст. 4 Закону
України від 21 січня 1994 року „Про порядок виїзду з України та в"їзду в
Україну громадян України", п.п. 16, 18 Правил оформлення і видачі
паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів
дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від
31 березня 1995 року № 231, ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН
20 листопада 1989 року, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3
задовольнити. Визнати необґрунтованою відмову ОСОБА_4у дачі згоди ОСОБА_3 на
виїзд сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, разом з нею за межі України.

Надати дозвіл
ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд разом з нею за межі України її сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2року народження.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом 20-ти днів
після подання заяви, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про
апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його
проголошення, а апеляційна скарга - протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до апеляційного суду Чернівецької області через
Кіцманський районний суд.