Справа №22/            38                                  Головуючий
42                                                    Доповідач
Рішення

Іменем      України

23 січня 2007 року                                                     м.
Житомир

Апеляційний суд                                                          Житомирської
області

в складі:                         головуючого                           Омельчука М.І.

суддів :                                    Кашапової
Л.М.

Плотіциної Н.А.

при секретарі     Константі новій І.А.

з участю сторін, їх представників

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за

позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4 про

визнання
договорів дарування, куплі-продажу недійсними,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_4 на рішення

Богунського
райсуду м. Житомира від 20
липня 2006 року,

встановив :

у серпні 2004
року ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідачів про

визнання недійсними договорів дарування квартири АДРЕСА_1 від 8.04.2002, 25.08.2004 року, та
куплі-продажу вказаної квартири

4.10.2004
року. Позивачка зазначала, що спірна квартира належала їй на праві

власності. З 2000
року підтримувала тісні стосунки з відповідачем ОСОБА_2, мала намір укласти
з ним шлюб. Як запоруку у створенні, нормального

існування сім'ї, відповідач запропонував їй подарувати
йому спірну квартиру.

ОСОБА_1 погодилась з пропозицією відповідача, 8.04.2002 подарувала йому

квартиру, яку ОСОБА_2 28.08.2004 року подарував ОСОБА_3, а останній

4.10.2004
року продав її ОСОБА_4. Посилаючись, що угоди укладені внаслідок

обману, просила визнати їх недійсними з підстав
передбачених ст. 57 ЦК
України

в редакції 1963
року.

Рішенням
Богунського райсуду м. Житомира від 20
липня 2006 року
вимоги

ОСОБА_1
задоволені в повному обсязі.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який приєднався до

скарги ОСОБА_2,
просять скасувати рішення суду та ухвалити нове про

відмову
позивачці у позові.

Апелянти
посилаються на те, що рішення ухвалено з порушенням вимог

матеріального,
процесуального права. Суд зробив неправильний висновок

відносно того,
що на час ухвалення договору куплі-продажу спірної квартири

існувала
заборона на її відчуження.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Із позовної
заяви ОСОБА_1 вбачається, що нею позов про визнання

угод недійсними
пред'явлено з підстав вчинення їх під впливом обману (ст. 57 ЦК

України в
редакції 1963 року).

Відповідно до
цивільного законодавства, що діяло на час укладення угоди

від 8.04.2002 року та нині
діючого, підставами для визнання угоди недійсною з

вищезазначених
правових підстав можливо у разі, якщо одна із сторін угоди

навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин які мають істотне значення,

стосуються
природи укладеної угоди, прав та обов'язків сторін, властивостей і

якості майна, що
передається за угодою, значного зниження його цінності або

неможливості
використання за цільовим призначенням.

Помилка щодо
мотивів угоди не має істотного значення і не може являтися

підставою для
визнання її недійсною.

Позивачка в суді
не довела того, що при укладанні з відповідачем договору

дарування
квартири, з його вини порушене її волевиявлення на укладення угоди,

не розуміла її
суті, наслідків. Посилання ОСОБА_1 з приводу того, що вона

помилилась щодо
мотивів вчинення угоди, оскільки відповідач з нею не

одружився, як
обіцяв, фактично спростовує правові підстави заявленого позову

про визнання
угоди недійсною під впливом обману. Суд цього не врахував і

припустився
помилки про задоволення вимог ОСОБА_1

Крім того, слід
зазначити, що відповідно до ст. 57
ЦК України (в редакції

1963 року), ст. 230
ЦК України, що набрав чинності з 1.01.2004
року, порушити

питання перед
судом про визнання угоди недійсною вчиненої під впливом обману

може особа, яка
являлась стороною за угодою. Позивачка згідно договорів

дарування від 25.08.2004 та куплі-продажу
спірної квартири від 4.10.2004
року

учасницею цих
угод не була. Позов в цій частині суд задовольнив посилаючисть

фіктивність
укладення вказаних договорів ,
тоді як на такі правові підстави

позивачка не
посилалась, тобто вийшов за межі позовних вимог.

Оскільки рішення
суду хвалено з порушенням вимог закону, апеляційний суд

скасовує його в
повному обсязі і ухвалює нове про відмову ОСОБА_1 у позові

за його
безпідставністю.

Рішення
апеляційного суду не перешкоджає позивачці при наявності для

цього підстав,
звернутись до суду про оспорювання договорів із інших правових

підстав.

Керуючись ст.ст. 303,304,309,316,209,218
ЦПК України апеляційний суд,

вирішив :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення
Богунсського райсуду м. Житомира від 20
липня 2006 року

скасувати.
Ухвалити нове рішення.

У задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання угод недійсними відмовити за безпідставністю.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення

і може бути оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох місяців з
дня

набрання рішенням законної сили.