Справа №2-29/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 лютого 2007
року                                                                                                        м. Городня

Городнянський районний суд
Чернігівської області у складі: головуючого - судді Березовського
О.Д., при секретарі Пятковській Т.І., за участю позивача ОСОБА_1., представника
відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області Трясухо З.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області
та Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області
щодо стягнення індексації грошових
доходів та компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку із
затримкою термінів її виплати, -

ВСТАНОВИВ:

30 листопад
2006 року до суду звернулась ОСОБА_1. з позовом до відділу освіти
Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області та Головного
управління Державного казначейства України в Чернігівській області щодо стягнення
індексації грошових доходів та компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку із затримкою термінів її
виплати.

Позивач в
позовній заяві зазначила, що вона працює вчителем у ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримала
згідно рішеення суду стажові з 01.07.1998 року по 31.08.2002 року
в сумі 3154, 63 грн., які є частиною її заробітної плати за цей період. У відповідності до
Закону України ,Про оплату праці" при виплаті заборгованості повинна нараховуватись
та виплачуватись індексація грошових доходів та компенсація у зв"язку з затримкою термінів виплати
заробітної плати. Однак при виплаті вказаної заборгованості
їй не нараховувалась на не виплачувалась індексація та грошова компенсація.

Враховуючи
вищевикладене, просить суд стягнути з відділу освіти Городнянської райдержадміністрації
на її користь індексацію грошових доходів та компенсацію втрати частини
заробітної плати у зв"язку з затримкою термінів її виплати у відповідності
до нарахувань відділу
освіти.

В попередньому судовому засіданні позивач уточнила
позовні вимоги та просить суд стягнути з відділу освіти Городнянської районної
державної адміністрації Чернігівської області суму індексації грошових доходів та
суму компенсацію в зв"язку з порушенням
термінів виплати заробітної плати за період з 01.07.1998 року по 31.08.2002 року. В судовому засіданні позивач
підтримала заявлений позов тільки в частині
стягнення з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації"
Чернігівської області компенсації
втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням термінів її виплати за період з 01.07.1998 року по 31.08.2002
року. ОСОБА_1. відмовилась від
заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача індексації грошових
доходів. Пояснила, що вона працює в ІНФОРМАЦІЯ_1. За період з 01.07.1998 року по 31.08.2002 року їй своєчасно не нараховувалась та не виплачувалась гарантована
доплата за стаж роботи і допомога на оздоровлення.
В зв"язку з цим, вона в 2003 році звернулась до суду з позовом про стягнення
з відділу освіти Городнянської райдержадміністрації на її користь заборгованості по виплаті надбавки за стаж роботи
та допомоги на оздоровлення. Городнянським
районним судом Чернігівської області 05.02.2004 року винесено рішення
щодо стягнення з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації
на її користь заборгованості по виплаті надбавки за стаж роботи та

2 допомоги на оздоровлення. У жовтні
2006 року їй була виплачена остаточна заборгована частина її заробітної плати
визначена рішенням суду, однак компенсація втрати частини заробітної плати у
зв"язку з порушенням термінів її виплати їй нарахована та виплачена не
була. З наданою представником відділу освіти Городнянської райдержадміністрації
довідкою про нарахування компенсації втрати частини заробітної плати, яка була
складена за ухвалою суду, нарахованою сумою компенсації та порядком нарахування
компенсації ОСОБА_1. згодна. З іншою довідкою, яка складалась відділом освіти,
виходячи з того, що заборгованість перед ОСОБА_1. по облікам відділу освіти
проведена лише в вересні 2005 року, вона не згодна. Просить суд задовольнити
позов та стягнути з відділу освіти суму компенсації втрати частини заробітної
плати у зв"язку з порушенням термінів її виплати нараховану за період з
01.07.1998 року по 31.08.2002 року на суму заборгованості. Вказала, що основні
вимоги щодо стягнення компенсації нею пред'явлені до відділу освіти
Городнянської райдержадміністрації. Щодо зазначення, як відповідача в справі,
Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області,
то до цього відповідача вона позовних вимог щодо стягнення компенсації не
пред'являє, але вважає, що в разі ухвалення судом рішення про стягнення з
відділу освіти суми компенсації та невиконання його відділом освіти, кошти їй
повинно сплатити Головне управління Державного казначейства України в Чернігівській
області.

Представник відділу освіти Городнянської районної
державної адміністрації в Чернігівській області в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги не визнав. Пояснив, що дійсно в період з 01.07.1998 року по
31.08.2002 року позивачеві не нараховувалась та не виплачувалась надбавка за
стаж роботи та допомога на оздоровлення. Визначена рішенням Городнянського
районного суду від 05.02.2004 року сума заборгованості по виплаті надбавки за
стаж роботи та допомоги на оздоровлення була повністю виплачена в жовтні 2006
року. Підтвердив, що при виплаті позивачеві суми заборгованості, компенсація
втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням строгав її
виплати не нараховувалась та позивачу не виплачувалась. Вказав, що згідно
Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених
статтею 57 Закону України ,Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним
та іншим категоріям працівників навчальних закладів" сума заборгованості
перед вчителями по виплаті надбавки за вислугу років та допомоги на
оздоровлення була визнана кредиторською заборгованістю держави. Цим законом
також було встановлено порядок погашення заборгованості протягом 5 років
різними частинами. Згідно листа-роз'яснень Міністерства освіти і науки України,
Мінфіну України за погодженням з Мінпраці та соціальної політики України,
Державним казначейством України від 30.11.2005 року №1/9-681 ця заборгованість
визнана разовою виплатою державного бюджету протягом 5 років. Відповідно до
нормативних документів, які регулюють нарахування компенсації, визначено, що
компенсація не нараховується на разові виплати, тому компенсація позивачеві і
не нараховувалась. Надбавка за вислугу років та допомога на оздоровлення
позивачеві не нараховувалась та не виплачувалась в період з 01.07.1998 року по
31.08.2002 року також тому, що пункти ст. 57 Закону України „Про освіту"
було призупинено і з бюджету коштів на ці виплати не надходило.

Представник відповідача - Головного
управління Державного казначейства України в Чернігівській області в судове
засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений
належним чином. Надав суду письмові пояснення на позовну заяву за вих. №
НОМЕР_1 року та просить суд провести судовий розгляд справи за відсутності
представника Головного управління Державного казначейства України у
Чернігівській області. З письмових пояснень, які були оголошені в судовому засіданні, встановлено що ГУ ДКУ у Чернігівській області заявлений позов не визнає,
просить суд відмовити в задоволенні позову. Заперечення на позов аналогічні
запереченням представника відповідача по справі - відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації в Чернігівській
області, окрім того, Головне управління

3 пояснює, що воно не може брати участь у розгляд
даної справи, оскільки відповідно до ст.ст.
48,51 Бюджетного кодексу України та Положення про ДКУ, затвердженого ПКМУ від 21.12.2005 р. №1232, казначейство відповідно
до покладених на нього завдань здійснює
розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та здійснює контроль за відповідністю
кошторисів розпорядників бюджетних коштів розпису Державного бюджету
України, (ас. 17-18).

Суд, заслухавши
пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами
докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

З дослідженої у судовому засіданні довідки директора ІНФОРМАЦІЯ_1 №НОМЕР_2 року встановлено, що ОСОБА_1. дійсно з 1969
року працює вчителем в зазначеній школі (а. с. 4).

З копії довідки Державної виконавчої служби у Городнянському районі за №
НОМЕР_3року встановлено, що ОСОБА_1. на
викання рішення Городнянського районного суду,
ухваленого у 2004 ропі, отримала грошові кошти, як заборгованість по зарплаті
(надбавка за вислугу років, допомога на оздоровлення ) у червні та жовтні
2006 року (а с. 3).

Дослідженням у судовому засіданні рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 05.02.2004 року, по справі за
позовом ОСОБА_1. до відділу освіти Городнянської
райдержадміністрації про стягнення заборгованості по зарплаті,
встановлено, що на її користь з відділу освіти Городнянської райдержадміністрації стягнуто заборгованість по
виплаті надбавки за вислугу років та матеріальної допомоги на
оздоровлення (ас. 21).

З довідки відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації,
яка надана на виконання ухвали суду встановлено, що
компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати становить ОСОБА_1. -1291,12грн. (а с 20).

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення
законодавства про оплату праці працівник має
право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Статтею 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 22 Конституції України наголошує, що при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не
нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю
захищається законом.

В статті 57 Закону України „Про освіту", якою визначені гарантії
держави педагогічним, науково-педагогічним працівникам та іншим категоріям
працівників навчальних закладів, визначено, що
держава забезпечує вказаній категорії працівників виплату надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового
окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу
педагогічної роботи та виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного
посадового окладу (ставки заробітної плати ) при наданні щорічної
відпустки.

Відповідно до
ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської
діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до частини 2 статті 2
Закону України ,Про оплату

4 праці", додаткова заробітна плата, це- винагорода
за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці. Вона включає доплати,
надбавки,   гарантійні   і
компенсаційні   виплати,   передбачені
чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань
і функцій.

Таким чином, суд
прийшов до висновку, що позивачу неправомірно своєчасно не виплачувалась
надбавка за вислугу років, яка є частиною його заробітної плати, чим порушено
його конституційне право на своєчасне одержання винагороди за працю.

З 01.01.1997
року введена в дію стаття 34 Закону України ,Про оплату праці", якою
передбачена компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у
зв"язку з порушенням строків її виплати, яка проводиться відповідно до
індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги та у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Цей порядок
врегульовано законодавством, зокрема Законом України „Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх
виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-Ш, Постановою КМУ від 20 грудня
1997 p. №1427 „Про затвердження Положення про порядок компенсації
працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати", Постановою КМУ від 21 лютого 2001 р. № 159 „Про затвердження
Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх виплати".

Суд не приймає
до уваги твердження представників відповідачів, що надбавка за вислугу років та
допомога на оздоровлення не виплачувалась у зв'язку з тим, що дію ст. 57 Закону
України „Про освіту" було призупинено, було відсутнє фінансування на
реалізацію цієї норми, а Законом України „Про реструктуризацію заборгованості з
виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту"
педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних
закладів,, зазначену заборгованість було визначено як кредиторську
заборгованість Державного бюджету України і вона погашається протягом 5 років
рівними частинами, і цим Законом не передбачено виплати компенсації втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, оскільки вони не
відповідають дійсності і суперечать Конституції України, норми якої є нормами
прямої дії. Зазначений Закон встановлює та регулює правовідносини, що склалися
у зв'язку з не фінансуванням з бюджету виплат, передбачених статтею 57 Закону
України "Про освіту", а не порядок компенсації громадянам втрати
частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Закон України
„Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону
України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим
категоріям працівників навчальних закладів" було прийнято 09.09.2004 року,
правовідносини, що склалися між позивачем та відділом освіти, і які
досліджуються судом, відбувались в період 1998-2002 років, рішення суду про
захист прав позивача прийнято у січні 2004 року, і, таким чином, зазначений
Закон не може якимсь чином обмежувати права позивача, оскільки відповідно до
ст. 58 Конституції України кін не має зворотної дії у часі.

Роз'яснення Міністерства освіти і
науки України, Мінфіну України за погодженням з Мінпраці та соціальної політики
України, Державним казначейством України від 30. 11.2005 року № 1 /9-681, на
яке посилаються представники відповідача, у тій частині, що виплата по ст. 57
Закону України „Про освіту" є разовою виплатою державного бюджету,
суперечить вимогам ч. 1 ст. 5 Закону України „Про реструктуризацію
заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про
освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників
навчальних закладів", оскільки кредиторська заборгованість погашається
працівникам помісячно разом з виплатою поточної заробітної плати.

5

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні вимога ОСОБА_1.  в частині стягнення з відділу освіти
Городнянської районної державної
адміністрації Чернігівської області нарахованої позивачу суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку з
порушенням термінів її виплати підлягають задоволенню.

В частині пред'явлених позивачем позовних вимог до Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області
позов задоволенню не підлягає, оскільки в судовому
засіданні позивач не надав суду доказів порушення цим відповідачем його прав в частиш не нарахування та не виплати компенсації,
спірні правовідносини не вказують на обов'язок Головного
управління Державного казначейства України
в Чернігівській області проводити нарахування та виплату компенсації, позивач вимагає стягнення суми
компенсації безпосередньо з відділу освіти Городнянської
райдержадміністрації, а правовідносини між працівником та роботодавцем випливають безпосередньо з трудового
спору між ними.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати
по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212,214-215,218
ЦПК України, ст.ст. 22,43, 55, 58 Конституції України,
ст. 57 Закону України „Про освіту", ст. 2, ст. 34 Закону України ,Про оплату праці", ст. 94,233 КЗпП України,
Законом України ,Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-Ш, Постановою КМУ від 20
грудня 1997 р. № 1427 ,Про затвердження Положення
про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати",
Постановою КМУ від 21 лютого 2001 p. № 159 ,Про затвердження Порядку
проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з
порушенням термінів їх виплати", суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Стягнути з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації
Чернігівської області на користь ОСОБА_1 1291 грн. 12 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у
зв"язку з порушенням термінів її виплати за період з 01.07.1998 року по 31.08.2002 року, без врахування податків та
обов'язкових платежів, що піддягають утриманню.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в частині пред'явлених позовних вимог до Головного управління Державного казначейства
України в Чернігівській області.

Стягнути з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації 51
грн. 00 коп. судового збору на користь держави.

Стягнути з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп. для зарахування на рахунок №
1170 Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області, , УДК в Чернігівській області, МФО 853592.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.