РІШЕННЯ

іменем України

1 лютого 2007 року                                                                                          м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних справах апеляційного
суду Закарпатської області в складі головуючого Чужі Ю.Г., суддів: Кожух О.А., Власова CO., при секретарі
Шпонтак В.В., з участю
апелянта ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Хустського районного
суду від 19 вересня 2006 року, -

встановила:

У лютому 2006
року Хустський міжрайонний прокурор (далі прокурор), в інтересах
Драгівської сільської ради, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання
державного акта на право приватної власності на землю (далі державний акт)
недійсним.

Вимоги прокурор мотивував тим, що державний акт № НОМЕР_1 від 24.09.2002
року виданий ім'я відповідачки є фіктивним, оскільки відсутня підстава для його
видачі. Зокрема, в державному акті зазначено, що підставою для його видачі є
рішення сесії Драгівської сільської ради від 8.08.2002 року, однак в дійсності
питання про передачу відповідачці у власність земельної ділянки в розмірі 0,26
га та 0,02 га на даній сесії не розглядалося.

Посилаючись на дані обставини прокурор просив постановити
рішення, яким державний акт виданий відповідачці визнати недійсним.

В процесі розгляду справи відповідачка ОСОБА_1 звернулася в суд з
зустрічним позовом до Драгівської сільської ради про зобов'язання внести зміни
до державного акту.

Вимоги мотивувала тим, що земельна ділянка для обслуговування її житлового
будинку та ведення особистого підсобного господарства їй була передана у
приватну власність, в розмірі 0,34
га, рішенням сесії Драгівської сільської ради від 25.12.1997 року. Однак
сільська рада помилково в державному акті, як підставу його видачі, зазначила,
що земельна ділянка передана їй у власність рішенням сільської ради від 8.08.2002 року. Тому
просила суд постановити рішення, яким зобов'язати сільську раду внести у
державний акт зміну підстави видачі такого.

Рішенням Хустського районного суду від 19 вересня 2006
року позов прокурора задоволено частково. Державний акт виданий на ім'я
ОСОБА_1 визнано недійсним в частині приватизації земельної ділянки площею 0,02 га, що
находиться в плані зі сторони земель запасу сільської ради.

Справа №: .22-1.11/07                                                                      Номер
рядка статистичного звіту: 33

Головуючий у
першій інстанції: Довжанин М.М. Доповідач: Чужа Ю.Г.

2

Зустрічний позов" задоволено повністю і зобов'язано
сільську раду внести виправлення в державний акт відповідачки, зазначивши, що
такий виданий на підставі рішення сесії сільської ради від 25.12.1997 року.

На дане рішення в частині вирішення позову прокурора ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом норм процесуального законодавства, ставить
питання про скасування рішення в цій частині та закриття в цій частині
провадження у справі.

В суді
апеляційної інстанції ОСОБА_1 скаргу підтримала в повному обсязі.

Представники прокуратури та Драгівської сільської ради в судове засідання
не з'явилися і справа розглянута, в порядку ч. 2 ст. 305
ЦПК України, без їх участі.

Заслухавши ОСОБА_1, обговоривши доводи апеляції та дослідивши матеріали
справи колегій суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Визнаючи недійсним державний акт в частині приватизації земельної ділянки
площею 0,02 га, що
відображена в плані зі сторони земель запасу сільської ради, суд виходив з
того, що ця частина земельної ділянки ОСОБА_1 у приватну власність не
передавалась і з цього приводу Драгівська сільська рада жодних рішень не
приймала.

Такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи,
а тому з ним погодитися не можна.

Належними доказами, зокрема, архівною довідкою № НОМЕР_2, витягом з
рішення сесії Драгівської сільської ради від 25.12.1997 року та доданою до апеляційної скарги ксерокопією
колгоспної земельної шнурової книги АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 було
передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,34 га для
обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства
рішенням сесії Драгівської сільської ради від 25.12.1997 року. У виписці рішення сесії чітко зазначено, що надані
відповідачці за первинним позовом земельні ділянки в розмірі 0,25 га для
обслуговування житлового будинку і господарських споруд та в розмірі 0,09 га
для ведення особистого господарства розташовані в одному місці, а саме біля
АДРЕСА_1, де живе ОСОБА_1 (а.с. 46, 65).

Рішення сільської ради від 25.12.1997
року про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки у приватну власність
постановлене з дотриманням діючого на той час земельного законодавства, є
чинним, ніким не скасоване і суд першої інстанції послався на нього, як на
належний доказ при задоволенні зустрічного позову.

З пояснень ОСОБА_1 видно, що з земельної ділянки площею 0,34 га, яка
знаходиться біля її будинку, ділянка площею 0,06 га було використано на дорогу до будинку культури, а
ділянка площею 0,28 га є в
наявності.

Показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на які
послався суд у рішенні,

не можна визнати належними та допустимими доказами, оскільки вони суперечать

виписці з
рішення сесії сільської ради від-25.42,4997 року {^.,(^46) і самі свідки

визнали, що участі в обмірі земельної ділянки апелянтки вони не приймали
(а.с.75).

3

Таким чином колегія суддів констатує, що ОСОБА_1 на підставі рішення сесії
Драгівської сільської ради від 25.12.1997
року є належним власником земельної ділянки площею 0,28 га, яка
знаходиться біля АДРЕСА_1

Оскільки в процесі розгляду справи позивачем за первинним позовом та
представниками сільської ради не надано суду жодних доказів того що в період з 1997 року по теперішній час з земельної ділянки ОСОБА_1 було
вилучено, в законом передбаченому порядку, частина переданої їй у приватну
власність ділянки, висновки суду першої інстанції про часткову недійсність
державного акта не відповідають обставинам справи, що згідно п. З ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду в цій частині та ухвалення нового рішення
про повну відмову у задоволенні первинного позову.

Вимоги апелянта про закриття провадження у справі та встановлення права
власності на земельну ділянку до задоволення не підлягають, оскільки
передбачені ст. 205 ЦПК
України підстави для закриття провадження у справі відсутні, а вимога про
визнання права власності на земельну ділянку в суді першої інстанції не заявлялася.

Керуючись ст.ст.
209, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від 19 вересня 2006 року в частині вирішення позову
Хустського міжрайонного прокурора скасувати Та в цій частині
ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Хустського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі Драгівської сільської ради до ОСОБА_1про
визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до
Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.