АПЕЛЯЦІЙНИИ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду   Одеської області в
складі:

головуючого                              Косогор Г. О.

суддів                                Ткачук О.О.
Ісаєвої Н.В.

при секретарі                             Ісаєвої Ю.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кілійського районного
суду Одеської області від 20 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на неповнолітніх дітей, стягнення
додаткових витрат,

встановила:

У серпні 2006
року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила
змінити розмір аліментів з 80
гривень на двох дітей до 250
гривень на кожну неповнолітню дитину.

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те,
що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народилося
двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження. 26 травня 2005 року шлюб між сторонами було розірвано, діти
знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальну допомогу дітям надає
у вигляді аліментів, які він виплачує відповідно до рішення Кілійського
районного суду Одеської області від 21 серпня 2002 року у розмірі 40 гривень на
кожну дитину, але цього, на думку позивачки, замало для утримання двох дітей,
крім того, розмір аліментів не відповідає вимогам ст.. 182 СК України. Крім
того, дочка часто хворіє, знаходиться у лікарні, у зв'язку з чим ОСОБА_2 несе
додаткові витрати, які вона просила стягнути з відповідача.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, погодився
виплачувати на утримання дітей аліменти, які визначені в законі, не заперечував
проти стягнення додаткових витрат на лікування дочки.

Позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному
обсязі.

Рішенням Кілійсьхого районного суду Одеської області від 20 листопада 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, стягнено з ОСОБА_1 на користь
позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей щомісячно в розмірі 322 гривень, тобто
по 161 гривні
на кожну дитину; стягнено з ОСОБА_1. додаткові витрати на лікування дитини у
розмірі 122, 43 гривень.

На дане рішення.; принесена апеляційна скарга ОСОБА_1, в
якій він ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову у позовних вимогах ОСОБА_2. Заслухавши
доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та
обгрунтованність рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа №22ц-842/2007 р.

Головуючий 1-
ої інстанції Бошков М.І.

Доповідач: Ткачук О.О.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10
п. З ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 пі ЦПК України
розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст..
180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх
неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є
батьком неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
про що зазначено у свідоцтві про народження дітей. Відповідач з дітьми не
проживає, виплачує аліменти у розмірі 80
гривень на утримання двох дітей. Згідно ст.. 182 ч.2
Сімейного кодексу України, розмір аліментів на одну дитину не може бути
менше, ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції вірно врахував
матеріальне становище платника аліментів, усі його доходи, та зробив вірний
висновок про те, що сума аліментів на одну дитину має бути виплачена у
мінімальному розмірі, встановленому ч.2 ст. 182 СК України, що у незначній мірі може задовольнити життєві
потреби дитини.

Згідно ст..
185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з якого присуджено стягнення
аліментів, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами, у тому числі хворобою.

Суд вірно вказав у рішенні, що позивачка ОСОБА_2 надала
докази на підтвердження того факту, що їх з відповідачем дочка ОСОБА_4 хворіє,
і що на її лікування вона використала 244,
86 гривень. Так як батьки повинні нести спільно витрати на дітей, суд першої
інстанції правильно стягнув з відповідача ОСОБА_1 50% витрачених
позивачкою грошей.

Суд перевірив усі докази, які навела позивачка у
підтвердження своїх вимог, а відповідач -
у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які
були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що
регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_2.

Посилання в апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 на
те, що ОСОБА_1. уже сплачує аліменти за постановою суду від 21 серпня 2002 року
постановивши рішення по вищевказаній справі привело до того, що є два різних
чинних рішення щодо одного і того ж предмету позову - не береться
судовою колегією до уваги, оскільки згідно ст.. 192 Сімейного кодексу України прямо передбачено, що розмір
аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,
погіршення, або поліпшення здоров'я когось із них.

Доводи апеляційної скарги у тій частині, що суд першої
інстанції не взяв до уваги матеріальне становище платника аліментів також не
береться до уваги, оскільки суд ретельно дослідив матеріальне і сімейне
становище сторін, та надав їм належну оцінку. В апеляційній скарзі не наведені
докази, які б спростовували висновки, зроблені у рішенні суду.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд
першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав
належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Керуючись ст. 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити. Рішення Кілійського районного суду Одеської
області від 20 листопада
2006 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена на протязі двох місяців з дня проголошення до Верховного
Суду України.

Головуючий

Судді