Справа
№2-3330-1/06 РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 23 січня 2007
Солом'янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді               Скринки І.М.
при секретарі                                      Голдицькій
відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Солом"янської районної у м.Києві державної адміністрації, 3-ті
особи: ОСОБА_4, Комунальне підприємство но
утриманню житлового господарства Солом"янского району м.Києва про
визнання незаконними розпорядження відділу приватизації та свідоцтва про право
власності на .житло, -
позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконними
розпорядження відділу приватизації та свідоцтва про право власності на житло,
посилаючись на те. що вона разом з донькою ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2, з
яким вони не проживають разом більше чотирьох років та знаходяться в процесі розлучення, зареєстровані в АДРЕСА_1. Також
в зазначеній квартирі була зареєстрована ОСОБА_5 - мати ОСОБА_2, яка нещодавно
померла. Вона звернулась до КПУЖГ Солом"янського району м.Києва, де їй
стало відомо, що квартира АДРЕСА_1, в якій вона проживає, вже приватизована. Ні
вона, ні ОСОБА_4 ніколи не давали своєї згоди іншим зареєстрованим мешканцям
для приватизації спірної квартири. Звернувшись до ОСОБА_2 з приводу
приватизації квартири, який з березня 1999 року не проживає в спірній квартирі,
та у якого є інша сім"я, вона отримала відповідь, зі змісту якої випливає,
що ОСОБА_2 самостійно, без отриманння на те обов"язкової згоди інших
прописаних членів сім'ї", приватизував квартиру. В яких частках, коли та
за яких обставин їй невідомо. Вона звернулась до компетентних органів для
.проведеня по даном факту первірки з метою з'ясування істотних питань щодо
незаконної приватизації спірної квартири. В порушенні кримінальної справи було
відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Тому просила визнати незаконним
розпорядження відділу приватизації житла Солом"янської районної у м.Києві
державної адміністрації від 09
листопада 1993 року про
приватизацію квартири АДРЕСА_1 та
свідоцтво про право власності на житло на вищевказану квартиру, оскільки ні
вона, ні її донька ОСОБА_4 не давали письмової згоди на приватизацію спірної
квартири, у зь"язку з чим передача вказаної квартири у спільну часткову
власність ОСОБА_2 була проведена з порушенням. ст.8
Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".
. Представник 3-ї особи КПУЖГ
Солом"янського району м.Києва в судове засідання не з"явився, про
день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслав заяву про розгляд справи у відсутність їх
За таких обставин справа підлягає розгляду у
відсутність представника 3-ї особи­на підставі
наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
В судовому
засіданні позивач уточнила позовні вимоги, підтримала їх з підстав,
викладених вище і просила визнати
недійсним рішення відділу приватизації житла державного житлового фонду
Жовтневої районної у м.Києві державної адміністрації від 09.11.1993 року про передачу у власність ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 та
визнати, недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане 09.11.1993 року на ім.»я
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1 ОСОБА_4, оскільки про своє порушене право і про
приватизацію спірною квартири їй стало відомо в лютому 2004 року, коли вона
після розмов і суперечок з відповідачем, звернулась з усною заявою до ДЕЖ за
місцем проживання і де їй повідомили, що спірна квартира дійсно приватизована.
В судовому засіданні .представник позивача підтримала уточнені позовні
вимоги позивача з підстав, викладених позивачем і просила їх
задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не пропущено
строк позовної давності, оскільки про своє порушене право вона дізналась тільки
свої підписи ні вона, ні її донька ОСОБА_4 в заяві на приватизацію житла не
ставили, що підтверджено висновком експертизи.
В судовому
засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, посилаючись
на те, що. позивач знала про приватизацію квартири ще в 1993 році, але не
пам"ятає обставин, що стосуються приватизації спірної квартири та чи
ставила позивач з донькою в цій заяві свої підписи.
В судовому
засіданні представник відповідача ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги позивача не
визнала, посилаючись на те,.
що позивач знала про приватизацію спірної квартири в 1993 році, але не
могла пояснити, чому підписи в заяві на приватизацію квартири виконані ні
позивачем, ні її донькою, а іншими особами.
В судовому
засіданні відповідач ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги позивача не визнала,
пояснючи тим, що позивач говорить неправду.
В судовому засіданні представник відповідача Солом"янської районної у
м.Києві державної адміністрації не визнала уточнені позовні
вимоги позивача і просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що
підписи в заяві на приватизацію спірної квартири були завірені посадовою особою
органу приватизації Жовтневої РДА та печаткою цієї установи, тому будь-яких
порушень норм чинного законодавства при приватизації спріної квартири допущено
пояснень представника 3-ї
особи КПУЖГ Солом"янського району м.Києва вбачається, що спірна
квартира була приватизована в 1993
році ОСОБА_2. На той час оформленням приватизації житла займався відділ
приватизації Жовтневого району м.Києва.
Заяву про приватизацію квартири подавав вищезазначений відділ,
житлово-експлуатаційною організацією надавалась довідка форми №4 одному з
3-я особа у справі
ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги позивача підтримала з підстав, викладених позивачем, просила їх задовольнити в повному
обсязі, оскільки ні вона, ні її мати не знали про приватизацію квартири
свої підписи в заяві про приватизацію спірної квартири, не ставили. Про те, що
квартира приватизована, дізнались тільки в лютому 2004 року.
Суд, вислухавши
пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
вимог частини  другої і  третьої ст.8
Закону  України  "Про
приватизацію державного житлового
фонду" від 19 червня 1992 року із змінами
та доповненнями, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну
або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї",
яі постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право на житло, з. обов'язковим визначенням
уповноважнного власника квартири (будинку).
(будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних
органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви
Судом
встановлено, що квартиру АДРЕСА_1, що
складається з трьох жилих кімнат, займали позивач, відповідач ОСОБА_2, 3-я особа: ОСОБА_4,
органу приватизації Жовтневої районної у м.Києві державної адміністрації від 09 листопада 1993 року квартиру АДРЕСА_1 було передано у
власність в рівних частках ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, про що було
видано свідоцтво про право власності на житло.
.року ОСОБА_5. заповіла належну їй на праві власності j частину квартири АДРЕСА_1своїй дочці ОСОБА_3, заповіт було
посвідчено державним нотаріусом 5-ї
Київської державної нотаріальної контори.
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 14
звернулась до 5-ї Київської
державної нотаріальної контори Із заявою про прийняття спадщини, однак
свідоцтво про право на спадщину за заповітом на j частину
квартири їй не було видано, оскільки за заявою представника ОСОБА_1 було
відкладено вчинення вищезазначеної нотаріальної дії до вирішення спору про
визнання приватизації недійсною у судовому порядку.
Рішенням
Солом"янського районного суду м.Києва від 06.06.2005 року визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку
спадкування за заповітом на j частину квартири АДРЕСА_1,
вселено ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 та зобов"язано ОСОБА_1
не чинити перешкод ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні встановлено, що у поданій заяві №4012
від 05 листопада
1993 року на приватизацію квартириАДРЕСА_1 підписи від імені
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у розділі "Підписи наймача та повнолітніх членів сім'ї проти відповідного прізвища
виконані не ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а іншою особою, що дає підстави суду вважати,
що вищезазначену заяву позивач і третя особа ОСОБА_4 не підписували, у
зв"язку з чим не давали згоду на передачу займаної квартири у спільну
часткову власність.

Наведене
підтверджується поясненнями позивача, представника позивача, 3-ю особою ОСОБА_4
та висновком №2080 судово-почеркознавчої
експертизи від 30 травня 2005 року.

Відповідач
ОСОБА_2 взагалі не пам"ятає обставин приватизації квартири та чи ставили
позивач і третя особа свої підписи у заяві на приватизацію.

Оскільки ОСОБА_1
та ОСОБА_4 , які були
членами сім'і наймача квартири АДРЕСА_1, не
давали знгоду на передачу займаної квартири у спільну часткову власність, тому
суд приходить до висновку, що приватизація квартири була проведена з порушенням
вимог ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового
фонду" від 19 червня 1992 року (із
послідуючими

змінами та доповненнями), чим були
порушені права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до
ст.257 ЦК України, який набув чинності з 01
січня 2004 року,
загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до
ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або яро особу,
що його порушила.

В судовому
засіданні встановлено, що про порушення свого права позивач дізналася в лютому 2004 року, за
захистом свого порушеного права звернулась із позовом в липні 2004 року в межах
строку позовної давності, відповідачами у справі не доведено тих обставин, що
позивачу та третій особі було відомо про приватизацію спірної квартири в 1993 році, а тому суд
приходить до висновку, що позивач не пропустила
строк для зверненим із позовом до суду, порушене право позивача підлягає
захисту, а тому суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі
викладеного, керуючись Законом України "Про приватизацію державного
житловго фонду" від 19
червня 1992 року (із
послідуючими змінами та доповненнями), "Положенням про порядок передачі
квартир (будинків) у власність громадян", затверджене наказом Державного
комітету України по житлово-комунальному
господарству від 15 вересня 1992 року №56 (із послідуючими змінами та
доповненнями), ст.256-261 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218,
223 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Солом"янської районної у
м.Києві державної адміністрації, 3-ті особи:
ОСОБА_4, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства
Солом"янского району м.Києва про визнання незаконними розпорядження відділу
приватизації та свідоцтва про право власності на житло- задовольнити.

Визнати
недійсним рішення відділу приватизації житла державного житлового фонду
Жовтневої районної у м.Києві державної адміністрації від 09.11.1993 року про передачу у власність ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1.

Визнати
недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане 09.11.1993 року на ім.»я
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1 и
ОСОБА_4.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд.

При цьому заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст.294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: