У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши  17 січня 2007 року касаційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський інститут
регіональної економіки та управління" на рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 27 червня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Чернігівської області від 9 жовтня 2006 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
"Чернігівський інститут регіональної економіки та управління"
про  стягнення заборгованості по
заробітній платі й відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що за період його роботи за
сумісництвом у відповідача йому не було виплачено заробітну плату за період: з
липня до вересня 1998 року, з жовтня до грудня 1999 року, з січня до
серпня               2000 року, з вересня
до грудня 2001 року, з вересня до грудня 2002 року.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по
заробітній платі в сумі 4 937 грн. і на відшкодування моральної шкоди 1 000
грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від                       27 червня 2006 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 9 жовтня
2006 року,  позов задоволено частково:
постановлено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю
"Чернігівський інститут регіональної економіки та управління" на
користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з вересня до
грудня 2001 року і з вересня до грудня 2002 року в сумі 1 792 грн. 20 коп.,
компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 710 грн.                 18 коп. та на відшкодування
моральної шкоди  100 грн.

У обгрунтування касаційної скарги зазначене
товариство посилається на неправильне застосування судами норм матеріального
права, порушення норм процесуального права,
невідповідність висновків судів обставинам справи та ставить питання про
скасування судових рішень й ухвалення нового рішення.

У відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити з таких
підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції та апеляційний суд,
погоджуючись з ним, виходили з того, що виплата нарахованої заробітної плати за
вказаний період була неправомірно припинена на підставі наказу відповідача від
1 липня 2002 року і листа Президії УАННП від 23 грудня 2002 року, які видані з
порушенням чинного законодавства,  у
зв'язку з чим порушене право позивача, встановлене трудовим законодавством,
підлягає поновленню із стягненням на його користь компенсації за  несвоєчасну виплату заробітної плати та
відшкодуванням моральної шкоди.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не
може  встановлювати або (та)
вважати доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи
відкинуті   ними,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу та  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для
висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування
норм  процесуального права, яке призвело
до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3  ст. 328
ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є необгрунтованою і
викладені  в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський інститут
регіональної економіки та управління" про
стягнення заборгованості по заробітній платі й відшкодування моральної
шкоди за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю
"Чернігівський інститут регіональної економіки та управління" на
рішення Новозаводського районного суду               м. Чернігова від 27 червня 2006
року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 9 жовтня 2006
року  відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема