Справам 2-291/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

м. Ковель                                                                                      29 січня 2007 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під
головуванням   судді Лапіна О.Ф., за
участю секретаря  Матвійчук Т.Е.,

позивача   ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4, розглянувши
у відкритому судовому засіданні при попередньому розгляді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення ідеальної
частки у спільній власності та визнання права власності на частку в квартирі в
порядку успадкування,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення ідеальних
часток у спільній власності та визнання права власності на частку в квартирі в
порядку успадкування.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її
чоловік ОСОБА_7, який проживав разом із родиною у квартирі АДРЕСА_1 м. Ковелі, яка
належала на праві спільної сумісної власності позивачці у справі ОСОБА_1,
ОСОБА_7. та відповідачам у справі ОСОБА_2 О.В., ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5.,
ОСОБА_6. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на все належне йому майно, в
тому числі на його частку в даній квартирі. Позивачка
вказує, що право на спадщину виникло у неї, як дружини померлого та у їх дочки,
а співвідповідачки по справі -
ОСОБА_3, яка відмовилась в установленому законом порядку від своєї частки у
спадковому майні на користь позивачки по справі. Також вказує, що вона у
встановлені законом строки звернулась із заявою до нотаріального органу з
приводу прийняття спадщини, проте оформити право власності на частку в квартирі
не змогла, оскільки частки в спільній власності не були виділені. Враховуючи
положення ч. 1 ст. 357 ЦПК України, яка передбачає, що у разі, коли долі учасників
спільної сумісної власності не визначені вони вважаються рівними, - просить суд
визначити ідеальні частки співвласників квартири АДРЕСА_1 м. Ковелі за кожним
співвласником та просить визнати за нею право власності на 1/7 частку даної
квартири в порядку спадкування після померлого ОСОБА_7. У судовому засіданні
при попередньому розгляді справи позивачка позовні вимоги змінила, просить суд
визначити ідеальну частку, належну ОСОБА_7. у квартирі АДРЕСА_1 м. Ковелі та
визнати за нею право власності на дану частку в порядку успадкування після
померлого ОСОБА_7. Змінені позовні вимоги
підтримала з підстав, викладених у позові та прохає їх задовольнити. Судові витрати
прохає залишити за нею.

2

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому
засіданні при попередньому розгляді справи позов визнала та
пояснила, що вона дійсно відмовляється від належної їй частки у спадковому майні після померлого батька ОСОБА_7, не заперечує проти задоволення позову та визнання права
власності на 1/7 частку квартири АДРЕСА_1 м. Ковелі в порядку спадкування після померлого ОСОБА_7 за матір'ю, а позивачкою по справі - ОСОБА_1.

Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у попередньому розгляді позов визнали та пояснили, що вони
дійсно є співвласниками квартири АДРЕСА_1 м. Ковелі, однак
спадкоємцями після померлого ОСОБА_7 ні за законом, ні за заповітом не
являються; не заперечують проти задоволення позову та визначення ідеальної
частки в квартирі, належної ОСОБА_7., і визнання за позивачкою
права власності на дану частку в порядку успадкування.
Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в попередній судовий розгляд не з'явились; зі
слів відповідачів ОСОБА_3. та ОСОБА_4 зміст позову їм
відомий та позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача,
доводи відповідачів та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та
підлягає до задоволення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 року відділом РАЦСу
Ковельського міського управління юстиції Волинської області, вбачається, що ОСОБА_7
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року / а.с. 15/.

Після смерті ОСОБА_7. відкрилася
спадщина на все належне останньому майно, в тому числі й на належну йому частку
квартири АДРЕСА_1 м. Ковелі.

З копії свідоцтва про право власності на житло,
копії технічного паспорта та приватизаційних документів / а.с. 4;5-6; 11-14/ на квартиру АДРЕСА_1 м. Ковелі вбачається, що вказана квартира дійсно
належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_2 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_8), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Частки
спільної сумісної власності не відображені.

Зі змісту ст. ст. 370 ч.2 та 372 ч.2 ЦК України
вбачається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної
власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між
ними, законом або рішенням суду.

З огляду на вище вказану норму закону, слід
вважати, що частки кожного із співвласників квартири АДРЕСА_1 м. Ковелі є рівними, тобто, кожному
із співвласників належить по 1/7
частині квартири.

Таким чином, спадкове майно після
померлого ОСОБА_7. складає належна йому за життя частка - 1/7 квартири АДРЕСА_1 м. Ковелі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України
передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст. 1222,1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом
має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом, крім
випадків права на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від заповіту.

Сторонами стверджено, що заповіт
померлим не укладався.

Відповідно до
ст. 1261 ЦК
України позивачка ОСОБА_1 має право першої черги спадкування за законом, як
дружина померлого - свідоцтво
про одруження серії НОМЕР_2,
видане ІНФОРМАЦІЯ_3 року / а.с. 16/. Право на
спадщину за законом також має дочка померлого, а відповідачка по справі - ОСОБА_3 ( дошлюбне
прізвище ОСОБА_9 ) / а.с. 20/. Сторонами
стверджено, що інших спадкоємців за законом після померлого немає.

За змістом ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної
сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Статтею 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти
спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який
постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом шестимісячного строку
для прийняття спадщини він не заявив про відмову від неї.

На момент
відкриття спадщини позивачка проживала разом із спадкодавцем; про відмову від спадщини не заявляла та, напроти,
звернулась до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини;
інший спадкоємець за законом -
відповідачка по справі ОСОБА_3. відмовилась від прийняття спадщини та не
заперечує проти прийняття спадщини в повному обсязі позивачкою по справі.

Таким чином
визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм
правовідносини, суд приходить до висновку про підставність вимог позивачки про
визнання за нею права власності на 1/7
частину квартири АДРЕСА_1 м.
Ковелі в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_7. Судові витрати
віднести за рахунок позивача за її клопотанням.

На підставі
наведеного, керуючись ст. ст. 10,
11, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України ст. ст. 370,
372,1216, 1217,1218,1222,1241,1261,1268 ЦК України,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/7
частину квартири АДРЕСА_1 м.
Ковелі в порядку спадкування за законом
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через
Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом
подачі апеляційної скарги без попереднього подання заяви - протягом строку,
встановленого для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий:                       О.ФЛапін