СУД
___________________________________________________ АВТОНОМНОЇ
РЕСПУБЛІКИ КРИМ_________________________________________________________
Справа № 22-ц-44-Ф/07                         Головуючий
суду першої інстанції                                            Кустова І.В.
Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції                             Соболюк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 січня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду АР Крим у м.
Феодосії в складі:

головуючого -
судді               Ломанової Л.О.,

суддів                                      Соболюка М.М.,

Притуленко О.В.

при секретарі                          Цендрі О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального
збитку і моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Нижньогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 08 вересня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку і
моральної шкоди, в якому просить стягнути з відповідача матеріальний збиток у
розмірі 88 662 грн.,
моральну шкоду - 50 000 грн., а
також витрати з проведення експертизи та на відрядження у розмірі 1 259 грн. 90 коп. та судові
витрати.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 мотивовані тим, що у березні 2003
р. позивач купив у ОСОБА_2 стимулятор зростання рослин у кількості 1,5 л і протравлювач
насіння у кількості 15 кг.
Назву зазначених препаратів ОСОБА_2 позивачу не сказав, але розповів, як слід
їх використовувати і згідно з цими рекомендаціями ОСОБА_1 провів обробку
насіння та засіяв поле площею 59 га. Сусідні ділянки позивач засіяв насінням,
яке не було оброблено препаратом, придбаним у ОСОБА_2 Рослини на ділянках,
засіяних обробленим насінням, після появи сходів перед початком кущіння стали
жовтіти та гинути, а на сусідніх ділянках, які не були оброблені препаратом,
росли нормально. У квітні 2004 р. відповідач за вимогою ОСОБА_1 пересіяв 59 га
поля своїм насінням та виплатив останньому у відшкодування шкоди 33 500 грн.,
незважаючи на те, що фактична вартість шкоди склала 77 880 грн. Відповідно до
висновків Державної станції захисту рослин у аналізі від 07 квітня 2004 р. у
ґрунті встановлена наявність слідів препарату сімм-тріазинової групи - Атразина,
який заборонений для застосування у зв'язку зі шкідливим впливом на рослини, що
і з'явилося причиною гибелі рослин. На думку ОСОБА_1, відповідач навмисно ввів
його в оману, тим самим створивши умови для загибелі врожаю, крім того, землі,
на яких використовувався препарат, неможливо використовувати за призначенням
протягом 5-8 років.
Повторно у жовтні 2004 р. фахівцями Державної станції захисту рослин АР Крим
були відібрані проби ґрунту і проведений аналіз, відповідно до висновків якого
у пробах Атразин відсутній. Після цього зразки ґрунту були направлені поштою до
Житомирської Державної станції захисту
рослин, аналіз якої, у свою чергу, показав наявність Атразину у
достатній для загибелі рослин кількості. Також позивач, посилаючись на аналогічні випадки у інших фермерів, посилається
на те, що на упаковці з препаратом жодної етикетки не було, а куплений
одночасно з препаратом стимулятор зростання рослин не дав ніякого результату.

Рішенням
Нижньогірського районного суду АР Крим від 08 вересня 2006
р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального
збитку і моральної шкоди було відмовлено. Рішення суду ґрунтується на тому, що
ОСОБА_1, вимагаючи стягнення з ОСОБА_2 матеріальних збитків, завданих
реалізацією продукції неналежного призначення, не навів переконливих доказів
щодо купівлі пестицидів, які за його словами стали причиною часткової загибелі
врожаю, саме у відповідача, і, крім того, позивачем не надано жодного доказу
щодо оброблення ним насіння та введення до грунту саме тих засобів, які він
придбав у ОСОБА_2

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав
на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити його вимоги у повному обсязі. В обгрунтування своїх вимог
апелянт посилається на неправильне застосування судом матеріального і
процесуального права, та на надання неналежної правової оцінки обставинам
справи.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх
представників, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до
вимог частини 1 статті 308 Цивільного
процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи
оскаржуване рішення, суд виходив з відсутності доказів вини ОСОБА_2 у завданні
шкоди посівам позивача.

З такими висновками погоджується колегія суддів, оскільки
вони ґрунтуються на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів
справи і не оспорюється сторонами, у березні 2003 р. ОСОБА_2 від свого імені продав ОСОБА_1 стимулятор
зростання рослин у кількості 1,5
л і протравлювач насіння у кількості 15
кг у вигляді порошкоподібного засобу, який було упаковано у паперовий
багатошаровий мішок.

Суд першої
інстанції не взяв до уваги посилання позивача на винність ОСОБА_2 у загибелі
рослин внаслідок використання придбаних у відповідача препаратів, виходячи з
того що позивачем не був доведений факт придбання у відповідача тих речовин,
які на його думку стали причиною втрати врожаю. Крім того, проведені
дослідження та експертизи результати яких є у матеріалах справи (а.с. 13, 15, 20, 46, 48, 67, 69, 70,
94-94, 102-105) містять суперечливі дані, але вказують на знаходження у
грунті полів, оброблених позивачем, слідів препаратів сім-триазинової групи,
зокрема Атразину. Проте жоден результат дослідження чи висновок експертизи не
свідчить про наявність причинно-наслідкового зв'язку між обробкою ґрунту
ОСОБА_1 препаратами, придбаними у позивача у березні 2003 року, та
загибеллю частини врожаю у 2003
та 2004 роках.

Відсутність
підстав для висновків про винність ОСОБА_2 у зменшенні врожайності на полях,
засіяних позивачем, підтверджується також даними, наданими при розгляді справи
Центром гідрометеорології АР Крим про стан опадів, які могли негативно вплинути
на врожай, та відділом статистики у Нижньогірському районі АР Крим, за якими
врожайність рослин з одного гектару, враховуючи попередні врожаї за 1999-2004 p.p., суттєво
не погіршилася.

Відповідно до
показань експерта Саганяк О.О., яка була допитана судом у судовому засіданні
(а.с. 169-170), препарат
Атразин має властивості мігрувати у грунті та накопичуватися на обмежених
ділянках на різній глибині з верхніх шарів грунту на більш глибокі і цей
механізм теоретично пояснити неможливо. Крім того, експерт Саганяк О.О.
стверджувала, що на теперішній час встановити, яким чином проводилася
агрохімічна обробка ділянок позивача попередніми власниками неможливо внаслідок
відсутності належного обліку проведених обробок ґрунту та рослин, а, оскільки
ОСОБА_1 отримав земельну ділянку, на якій провадив посів рослин, у 1996 р., то стверджувати про
засівання цієї ділянки препаратами сім-триазинової групи саме у 2003 р. неможливо.
Крім того, позивач стверджує, що продавав ОСОБА_1 лише препарат Фенорам, що
було взято до уваги судом, оскільки такі пояснення відповідача не суперечить
матеріалам справи, відповідно до яких Атразин протягом багатьох років не
реалізується, зокрема і підприємством, на якому працює ОСОБА_2 (а.с. 97).

Крім того,
згідно з відомостями, що містяться у довідці Відділу статистки у Нижньогірському районі АР Крим № 369 від 20 червня 2006 р. та акті від 15 липня 2004 р., за 1999-2004 pp. врожайність
земельної ділянки ОСОБА_1 суттєво не змінювалася, так, у цей період вона
складала: для озимої пшениці -
10 ц/га, 7,1 ц/га, 4 ц/га, 9,56 ц/га та ярового
ячменю - 6,7 ц/га, 9,0 ц/га.

Таким чином,
колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не навів переконливих доказів відповідно до
ст. 60 ЦПК
України в обгрунтування своїх вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 матеріального
збитку, завданого реалізацією продукції неналежного призначення, тому в цій
частині позову йому було обгрунтовано відмовлено.

З відсутністю
підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди також
погоджується колегія судців, оскільки факт заподіяння шкоди відповідачем як і
вина позивача у виникненні обставин, якими позивач обґрунтовує такі вимоги,
доведена не була.

Доводи апелянта
про те, що повторне засівання полів та часткова компенсація збитків
відповідачем свідчать про необхідність відшкодування збитків саме ним, не
можуть бути взятими до уваги, оскільки такі дії в сукупності з іншими
встановленими фактичними обставинами справи не є безспірною підставою для
визнання ОСОБА_2 винним у завданні збитків, враховуючі, що такі дії були
проведені відповідачем до встановлення причин загибелі посівів.

Не спростовують
висновків суду про відсутність вини відповідача у загибелі посівів на полях,
засіяних позивачем, також документи, надані у судовому засіданні суду
апеляційної інстанції, згідно яких ОСОБА_1 про внесення мінеральних добрив не
повідомляв Управління агропромислового розвитку Нижньогірської районної
адміністрації АГ Крим, а хімічні обробки ним проводилися без узгодження з
Нижньогірською районною станцією захисту рослин, що суперечить вимогам частини 2 статті 11 Закону України
«Про пестициди і агрохімікати», відповідно до якої особи, діяльність яких
пов'язана із застосуванням пестицидів і агрохімікатів, повинні мати допуск на
право роботи із зазначеними пестицидами і агрохімікатами. Такий допуск згідно
пункту 3 Порядку
одержання допуску (посвідчення) на право роботи, пов'язаної з транспортуванням
зберіганням, застосуванням та торгівлею пестицидами і агрохімікатами,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 вересня 1995 р. № 746, видається
станціями захисту рослин

За таких
обставин, колегія судів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції
є правильним і обґрунтованим, таким, що ухвалене з дотриманням вимог
матеріального права, з належним дослідженням суттєвих обставин по справі і
наданням дослідженим доказам правильної правової оцінки, тому підстав для його
скасування за апеляційною скаргою ОСОБА_1 не вбачається.

На підставі
наведеного і керуючись ст. 303,
п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308 ст ст 313-315 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Нижньогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 08 вересня 2006 року - залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців до суду
касаційної інстанції.