АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
7                                           тел./факс: (0312) 61-53-83
Справа № 22-860                                                     Головуючий у 1 інстанції: Волощук О.Я.
Категорія - 31                                                           Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого -
Ігнатюк Б.Ю. суддів -
Белякова І.І., Собослоя Г.Г. при секретарі - Махмутовій В .Ю.
..за участю апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, позивачки ОСОБА_3 та
її представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного
суду від 4 липня 2005 року по
справі  за позовом  ОСОБА_5
до  ОСОБА_1,, Рокосівської
сільської ради про визнання частково недійсним державного акту на право
приватної власності на землю ,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2000 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до Рокосівської сільської ради про скасування рішення сільради
від 19 грудня 2006 року та державного
акту на право приватної власності на землю /надалі-державний акт/, виданого на
підставі вказаного рішення ОСОБА_1. Остання була притягнута до участі у справі
в якості відповідача. Позивач також був
замінений на належного - на ОСОБА_5.

У процесі
розгляду справи позовні вимоги були змінені і на вирішення суду було поставлено
одне питання: визнати частково недійсним державний акт, виданого ОСОБА_1 в
частині земельної ділянки, яка знаходиться під будинком позивачки АДРЕСА_1 та 1 м. від
фундаменту по периметру всього будинку загальною площею 67.9 кв. м.

Рішенням суду змінений позов задоволено повністю.

З цим рішенням
ОСОБА_1 не погодилась, порушила питання про його скасування та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга
мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу з наведених
підстав підтримали.

Позивачка та її представник просили оскаржуване рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши
доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.І ст.З03 ЦПК України - даний спір слід
розглядати в порядку ЦПК

України -   під час розгляду справи в апеляційному
порядку  апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 152 ЗК України 2001 року та ст. 120 діючого ЗК України. Але ці доводи до уваги прийняти не можна, оскільки спірне питання виникло
відносно земельної ділянки під будинком позивачки,
власником якого вона стала в 1989 році: позивачка отримала його в дар від ОСОБА_7/а.с.15,16/. Тому при
вирішенні цього питання слід виходити із порядку регулювання
земельних відносин, який діяв у вказаний час, тобто при вирішенні питання про порушення земельних прав позивачки слід виходити з
норм ЗК УРСР 1970
року.

Згідно ст.20
вказаного ЗК України право землекористування громадян, які проживають у сільській місцевості, засвідчуються
записами в земельно-шнурових книгах. І на
такі записи посилався при дачі показів землевпорядник Рокосівської сільради
/а.с.35/, який стверджував про
належність до будинку АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, тобто будинків сторін, по 0.15 га. земельних ділянок. Цей факт жодним з учасників
процесу не оспорюється, тобто є доведеним у
відповідності до ч.І ст.61  ЦПК України.

Вимоги позивачки заявлені у 2000 році і стосуються державного акту
відповідачки який остання отримала 4 січня 1999 року, тобто під час дії ЗК України 1990 року і згідно абзацу 2 п.5 Постанови ВР УРСР від 18.12.1990 р. "Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР" громадяни, підприємства, установи,
організації, які мають у користуванні ділянки, надані їм до
введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до
оформлення ними у встановленому порядку прав власності землекористування.

Таким чином слід констатувати, що позивачка біля свого будинку мала в
належному користуванні земельну ділянку і видача відповідачці державного акту
на спірну частину земельної ділянки позивачки, тобто
на земельну ділянку під будинком позивачки та на 1 м. по його периметру без попереднього
припинення користування позивачкою цієї частини земельної ділянки в порядку
ст.27 ЗК України 1990 року -, а такого не було - є таким, що не відповідає
вимогам вказаних норм Закону.

При таких обставинах, колегія суддів констатує про безпідставність доводів апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст.307,308, 315 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити. Рішення Хустського районного суду
від 4
липня 2005 року залишити без змін. Ухвала набирає законної сили негайно та може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня її оголошення.