21 березня 2007 року                                            м.
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :
Головуючого- Яреми А.Г.,
Суддів:            Левченка
Є.Ф.,   Лихути Л.М.,
в  судовому засіданні справу за позовом
відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Державний ощадний банк
України” до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3про відшкодування збитків,
У грудні 2003 року ВАТ “Державний
ощадний банк України” звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на
те, що у червні 2002
року було ліквідовано ТОВ “Яшма”, яке було боржником банку по отриманому
кредиту в сумі 773079 грн. Ліквідація товариства була проведена з порушенням
вимог ч. 1 ст. 51 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом”, а тому ОСОБА_1, як голова ліквідаційної комісії,
повинен відшкодувати банку завдані збитки в сумі 773079 грн.
Рішенням Галицького  районного суду м. Львова від 31 травня 2005
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29
серпня          2005 року,  у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ВАТ “Державний
ощадний банк України” просить скасувати ухвалені в справі судові рішення і
постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд виходив із того, що позивачем не доведено, що до ліквідаційної комісії
надходили його вимоги щодо погашення заборгованості, а також те, що
ліквідатором було порушено вимоги діючого законодавства.

Суд також виходив із того факту, що
рішенням господарського суду від
5 листопада 2004 року ВАТ “Державний ощадний банк України” було
відмовлено в позові про скасування наказу Департаменту економічної політики та
ресурсів Львівської міської ради від 19 червня 2002 року НОМЕР_1 про скасування
державної реєстрації ТОВ “Яшма”.

Проте з такими висновками
повністю погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято
рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така
юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом.      У разі виявлення зазначених обставин
ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов”язані звернутися в господарський суд із
заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

У разі виявлення обставин,
зазначених у абзаці першому цієї частини, після прийняття рішення про
ліквідацію до створення ліквідаційної комісії (призначення ліквідатора) заява
про порушення справи про банкрутство подається власником майна боржника
(уповноваженою ним особою).

Частиною 6 статті 51 цього Закону
передбачено, що власник майна боржника (уповноважена ним особа), керівник
боржника, голова ліквідаційної комісії (ліквідатор), які допустили
порушення  вимог частини першої цієї
статті, несуть солідарну відповідальність по незадоволених вимогах за грошовими
зобов”язаннями.

У своїй позовній заяві про
стягнення з відповідача 773079 грн. ВАТ “Державний ощадний банк України”
посилався на порушення з боку відповідача саме вимог ст. 51 Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Виходячи з наведеного, суду слід
було з”ясувати і перевірити наявність заборгованості у ТОВ “Яшма” перед банком
на час прийняття рішення про його ліквідацію, а у разі її наявності з”ясувати
чи були відомі ці відомості відповідачу та чому ним не було подано заяву до
господарського суду про порушення справи про банкрутство.

Відмовляючи у позові, суд
послався на  рішення господарського суду,
який розглядав справу про оскарження наказу про скасування державної реєстрації
ТОВ “Яшма”, перевіряючи при цьому законність дій Департаменту економічної
політики та ресурсів Львівської міської ради, а не власників чи ліквідаторів
товариства.

В порушення вимог ст. 303 ЦПК
України суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів
апеляційної скарги щодо порушень закону судом першої інстанції і залишив
рішення без змін.

За таких обставин ухвалені в
справі судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст.
338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд.

Керуючись ст. 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ВАТ “Державний
ощадний банк України” задовольнити частково.

Рішення Галицького  районного суду м. Львова від 31 травня 2005
року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 серпня  2005 року
скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді :
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін