Справа №22-ц-71
2007 р.                                       Головуючий у 1 інстанції - Фоменко І.М.
Категорія 29                                                             Суддя-доповідач - Шевченко В.А.
УХВАЛА іменем
України

10 січня 2007 року                                                                           м. Суми

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської
області в складі:

головуючого - Шевченка В.А.,

суддів              - Батюка А.В., Лузан Л.В.,

при секретарі - Кияненко Н.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 15
листопада 2006 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про вселення в квартиру

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, треті особи: відділ реєстрації та міграції фізичних осіб
Ковпаківського району м. Суми, ОСОБА_4, ОСОБА_2, про усунення перешкод у
користуванні власністю,

встановила:

Рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми від 15
листопада 2006 року в
задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено за необґрунтованістю.

Зустрічний
позов ОСОБА_3 задоволено.

Зобов'язано
ОСОБА_1 не
чинити перешкод у користуванні прав власника ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_1, шляхом зняття
її з реєстрації та ОСОБА_5.

Зобов'язано
відділ реєстрації та міграції фізичних осіб Ковпаківського ВМ СМВ УМВС України
в Сумській області зняти з реєстрації ОСОБА_1, 18 жовтня 1974
року народження, та ОСОБА_5, 13 вересня 2004 року народження, з квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись
на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову та відмову в
задоволенні зустрічного позову.

Колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено
судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вселилася і
проживала у спірній квартирі разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 за згодою батька
останнього ОСОБА_2, який на той час був її власником.

У зв'язку з цим
права позивачки та її дитини на користування зазначеним приміщенням були
похідними від прав ОСОБА_2

Проте, після
розірвання шлюбу між ОСОБА_1
і ОСОБА_4 право власності на дану квартиру за договором дарування від 5 вересня 2006 року перейшло до
ОСОБА_3, з якою
як і з бувшим власником позивачка за первісним позовом та її дитина ніколи в
ній постійно разом не проживали і спільного господарства не вели.

Тому з
припиненням права власності на квартиру ОСОБА_2 припинилося право на житло й у
ОСОБА_1 та її
дитини. З урахуванням цього рішення суду про відмову їй у вселенні в спірну
квартиру є законним і обгрунтованим.

Доводи апелянта
про те, що суд помилково керувався при вирішенні справи положенням ст. 48 Закону України
"Про власність" є безпідставними, оскільки вказана норма передбачає
усунення будь-яких порушень права власності.

Крім того,
власник сам визначає своє право володіння й розпорядження своєю власністю.

Питання ж щодо
недійсності договору дарування предметом даного судового розгляду не було.

За таких умов
оскаржуване рішення суду слід визнати таким, що ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308,313, 315 ЦПК
України, колегія

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 листопада 2006 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.