Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

7 березня 2007 року                                                                                 м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Гнатенка
А.В.,

суддів:                 Григор'євої
Л.І.,           Берднік І.С.,

Косенка
В.Й.,             Данчука В.Г., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договорів дарування купівлі-продажу недійсними,
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування
дійсним,

в с т а н о в и л а:

У вересні 1999 року ОСОБА_1 звернувся
до ОСОБА_2 з позовом про стягнення 47 тис. грн. на підставі ст.ст. 151, 161 ЦК
України (тут і далі - ЦК України 1963 року).

Позивач зазначав, що йому на праві
власності належала двохкімнатна квартира АДРЕСА_1.

Маючи намір продати зазначену квартиру,
він видав 8 січня 1998 року на ім'я ОСОБА_3 довіреність на право укладення від
його імені будь-яких передбачених законом угод щодо спірної квартири, у тому
числі договорів купівлі-продажу й дарування.

ОСОБА_1 домовився з ОСОБА_2 про продаж
спірної квартири за 47 тис. грн., однак на прохання останньої, ОСОБА_3, діючи
від його імені, уклала 3 лютого 1998 року не договір купівлі-продажу квартири,
а договір дарування.

У процесі розгляду справи ОСОБА_1
неодноразово змінював і доповнював свої вимоги. В останній заяві просив визнати
зазначений договір недійсним на підставі ч. 2 ст. 58 ЦК України, а також
недійсними договір від 15 травня 2003 року, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4, на
підставі ч. 1 ст. 58 ЦК України, та договір від 9 грудня 2003 року між ОСОБА_4
і ОСОБА_5, на підставі ст. 57 ЦК України, посилаючись на їх незаконність.
ОСОБА_2 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання договору дарування
від 3 лютого 1998 року дійсним, посилаючись на відповідність його намірам
сторін і вимогам закону.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останнім рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від                           5 листопада 2004
року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15
вересня 2005 року, позов ОСОБА_1 задоволено, у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, до якої
приєдналися ОСОБА_4,  ОСОБА_5 і ОСОБА_3,
просять скасувати судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 на праві
власності належала двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 5). Рішенням виконкому
Одеської міської ради НОМЕР_1 від 12 вересня 1997 року йому було передано в
користування й підсобне нежиле приміщення підвалу у цьому будинку площею 50,4
кв.м. (а.с. 14).

8 січня 1998 року ОСОБА_1 видав
нотаріально посвідчене доручення, яким уповноважив ОСОБА_3 управляти та
розпоряджатися всім його майном і укладати всі передбачені законом угоди по
управлінню і розпорядженню майном: купувати, продавати, дарувати та вчиняти
інші дії (а.с. 7).

Діючи на підставі зазначеного
доручення, 3 лютого 1998 року ОСОБА_3 уклала від його імені з ОСОБА_2 договір
дарування, за яким передала останній у дар спірну квартиру (а.с. 6).

15 травня 2003 року ОСОБА_2 зазначену
квартиру продала ОСОБА_4, який 9 грудня 2003 року продав цю квартиру ОСОБА_5.

Визнаючи недійсним договір дарування
від 3 лютого 1998 року, суд, з яким погодилась апеляційна інстанція, виходив із
відсутності волевиявлення власника на безоплатне відчуження спірної квартири та
з доведеності факту наміру сторін укласти договір купівлі-продажу, однак через
неузгодженість ціни продажу відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦК України договір
купівлі-продажу не можна визнати дійсним.

Правильно встановивши фактичні
обставини справи, суди дали їм помилкову юридичну оцінку в результаті
неправильного застосування норм матеріального права, що регулюють
правовідносини, пов'язані з представництвом сторони в угоді та наслідками
представництва.

Відповідно до ст.ст. 62, 63, 64, 65 ЦК
України угода, вчинена представником від імені особи, яку він представляє на
підставі нотаріально посвідченої довіреності, породжує для цієї особи права і
обов'язки, якщо угода вчинена в межах наданих цією довіреністю повноважень.

Встановивши, що угода від 3 лютого 1998
року укладена ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої
довіреності та в межах наданих нею повноважень, суди дійшли помилкового
висновку про недійсність укладеної угоди.

Виходячи з вимог закону та фактичних
обставин підстави для визнання угоди недійсною відсутні.

У зв'язку з наведеним судові рішення в
цій частині відповідно до
ст. 341 ЦПК України підлягають скасуванню з постановленням нового
рішення про відмову ОСОБА_1  у позові про
визнання угоди від                 3 лютого 1998 року недійсною.

Ураховуючи, що визнання угод від 15
травня 2003 року та 9 грудня 2003 року недійсними є наслідком визнання судом
недійсною угоди від 3 лютого 1998 року, судові рішення й у цій частині
підлягають скасуванню з постановленням нового рішення про відмову ОСОБА_1, який
не був стороною зазначених угод, у позові.

Оскільки угода від 3 лютого 1998 року
укладена з дотриманням вимог ст.ст. 42, 47 ЦК України, зайвим є вирішення
позову ОСОБА_2 про дійсність угоди відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м.
Одеси від 5 листопада 2004 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області
від 15 вересня 2005 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними договору
дарування від 3 лютого 1998 року, договорів купівлі-продажу від 15 травня 2003
року та 9 грудня 2003 року.

Рішення суду оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                 Л.І.
Григор'єва

І.С.
Берднік

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко