Справа   №
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2007
року      Кельменецький районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого
- судді                                 Телешмана
О.В.

при
секретарі                                            Бузило М. Л.

з участю
позивача -                                 ОСОБА_1

відповідача                                               ОСОБА_2

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі суду смт.  Кельменці справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в стадії попереднього судового засідання,  -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка
ОСОБА_2 позов визнала повністю.

Позивач
пояснив,  що вони з відповідачкою
зареєстрували шлюб 05 грудня 1987 року у відділі реєстрації актів цивільного
стану Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області. Від
спільного проживання у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження. З 1996 року сім'я
фактично розпалася,  через те,  у нього з відповідачкою відсутні
взаєморозуміння,  з відповідачкою різні
характери,  через що в сім'ї виникали
сварки. Раніше позивач перебував у шлюбі,
відповідачка в шлюбі не перебувала,
спору про майно немає.

Судом
досліджено такі докази: квитанція №006600211 від 08.06.2007 року про сплату
державного мита в сумі 17 грн.,
свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 08.06.2007 року,  копія свідоцтва про народження НОМЕР_2 від
08.06.2007 року,  копія свідоцтва про
народження НОМЕР_3 від 08.06.2007 року довідка видана Кельменецькою селищною
радою № 2083 від 08.07.2007 року.

Судом
встановлено,  що шлюб сторони
зареєстрували 05 грудня 1987 року у відділі РАЦС Кельменецького районного
управління юстиції Чернівецької області,
про що був зроблений актовий запис № 101 та спільно подружнім життям
проживали до 1996 року. Тобто між сторонами склалися сімейні правовідносини. З
того часу позивач з відповідачем не підтримує подружні стосунки. Шлюб у
позивача повторний. З 1996 року сім'я фактично розпалася,  через те,
що між позивачем та відповідачкою існували непорозуміння,  внаслідок яких виникали сварки та конфлікти.
Визнання відповідачем позову не суперечить закону,  не порушує права,  свободи та інтереси інших осіб.

Отже,  подальше збереження шлюбу порушує
передбачене  ст.  56 Сімейного кодексу України право дружини на
особисту свободу. Згідно ч.3  ст. 56
Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити

шлюбні  відносини,
а  згідно   ст.   24  Сімейного
кодексу України  шлюб ґрунтується
на вільній згоді жінки та чоловіка.

Враховуючи
наведене,  суд вважає,  що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечить інтересам позивача,
а тому позовні вимоги   ОСОБА_1
слід задовольнити.

Керуючись
п.4 ч.2  ст. 18,   ст.
ст.  24, 56, 105,  112 СК України,   ст.
ст.  З,  8,
10,  15,  79,
88,  213,  214,
215,  ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  зареєстрований у
відділі реєстрації актів цивільного стану Кельменецького районного управління
юстиції Чернівецької області 05 грудня 1987 року,  про що був зроблений актовий запис №
101,  розірвати.

При
реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_1 20 ( двадцять )
гривень мита на користь держави.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження даного рішення може бути подано протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.