Справа № 22-ц
-6762007р.                                              Головуючий 1 інст. Сенаторов В.М.
Категорія про виселення.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2007
року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого    -
судді Міненкової Н.О.

суддів                       -          ЛаренкаВ.І., Гальянової
І.Г.,

при секретарі   -                        Набока О.О.

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
в   м.   Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду
м.Харкова від 30 листопада 2006 року по цивільній справі за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої   особи ОСОБА_3 - про
виселення,

встановила:

В квітні 2006 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_2 про виселення з квартири АДРЕСА_1 без надання
ій іншого житлового приміщення на підставі ст. 116 ЖК України. В обгрунтування
своїх вимог позивачка посилалась на те, що їй на праві приватної власності
належить ця трикімнатна квартира. Вона з дочкою ОСОБА_2
- відповідачкою по справі, та дочкою ОСОБА_3 - третьої особі, постійно мешкає у квартирі. Однак відповідачка з 14 років
веде неправильний спосіб життя, зловживає одурманюючими речовинами, займалася
проституцією, систематично руйнує приміщення, систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим проживання з неї
в квартирі.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечувала, вказала про те, що батько ідучи з квартири, залишив свою частину квартири
дітям, тому що діти були неповнолітні, тому подарував
позивачці частку належної йому квартири. Позивачка намагається виселити ії з квартири для того щоб однієї проживати у
квартирі. З приводу квартири з позивачкою
постійно відбуваються сварки. Вона приміщення не руйнує, не псує, правил соціалістичного співжиття не порушує та не робить неможливим
для позивачці проживання з нею в квартирі.

Третя особа ОСОБА_3 проти позову не заперечувала , вказала, що до відповідачці увечері приходили друзі, грала голосно
музика, з 2004 року проживає з сім'єю у родичів чоловіка.

2

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2006 року у задоволенні
позову про виселення відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням районного суду, в апеляційної скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої
інстанції та постановити нове рішення, яким
задовольнити ії позовні вимоги, посилаючись на те, що районним судом порушені норми діючого законодавства при вирішенні
справи. Суд не викликав до суду свідків
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про допит яких вона заявляла. Вважає, що рішення є однобічним. Суд не прийняв
до уваги що заяви до міліції надавала не тільки вона, а й сусіди з під»їзду.

Відповідачка доводи апеляційної скарги не визнала, просить залишити рішення
суду без зміни.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для ії задоволення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального й процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Так, відмовляючи у позові про виселення, районний суд правомірно виходив з того, що позивачкою не надано доказів про те, що відносно
ії дочки ОСОБА_2 були застосовані міри попередження або громадського
впливу.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана
належна оцінка та правильно визначена юридична природа
цивільних відносин, що виникли і закон, який їх регулює.

З матеріалів справі вбачається, що позивачка була одружена з ОСОБА_6, має двох дітей: відповідачку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. У 1990 році батьки розірвали шлюб. Батько подарував трикімнатну квартиру позивачці та
оставив квартиру. В квартирі осталися проживати позивачка з дочками. Між
позивачкою та відповідачкою має місце
родинна сварка, яка виникає через суперечки за житло. Ці обставини
підтверджуються матеріалами справ про відмову в порушенні кримінальної справи по фактам заяв позивачці у
правоохоронні органи. Матеріали про
відмову в порушенні кримінальної справи були предметом дослідження районного
суду.

Статтею 116 та 157 ЖК України передбачено виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення, якщо особи, які
проживають разом з власником квартири, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням,
або систематичним порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній
квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились
безрезультатними.

3

Даних про те, що
відповідачка систематично руйнує чи псує жиле приміщення,
або систематично порушує правила соціалістичного співжиття, що робить
неможливим для відповідачці проживання з нею , даних про те, що до відповідачці
застосовувалися заходи запобігання і громадського впливу - ні матеріали цивільної справи, ні матеріали про
відмову в порушенні кримінальної справи - не містять.

Дійсно, позивачкою не надано доказів
про те, що відносно відповідачці були застосовані міри попередження або
громадського впливу.

Посилання позивачки про те, ще
районний суд не викликав свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про допит яких вона заявляла клопотання, - судова колегія вважає нікчемним, тому, що як вбачається з протоколу судового
засідання (а.с.66,67) ці свідки були допитані в судовому засіданні.

Інші ж доводи апелянта є несуттєвими й висновків  суду
стосовно вирішеного цивільно-правового спору не спростовують.

Таким чином,
на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-
315, 317,319 ЦПК України, судова колегія ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити. Рішення Київського  районного суду м.Харкова від 30 листопада
2006 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двох
місяців з дня ії проголошення безпосередньо до Верховного Суду України.