Справа
№2-68 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

2 лютого 2007 р.                                                                                               м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого -                судді Саркісян О. А.

при секретарі-                      Дяченко Д.М.,

3 участю
позивача, його представника, представників відповідача, представника третьої

особи,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Автрамат", третя
особа - УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова про визнання дій відповідача в процесі
нарахування заробітної платі незаконними, стягнення
не донарахованої та невиплаченої суми зарплати, спонукання видати нову довідку про
зарплату,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в квітні 2005 року звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати дії відповідача в процесі нарахування заробітної
плати та видачі довідки про зарплату за час роботи по ліквідації наслідків на
ЧАЕС з 20.12.1987 року по 11.03.1988 року незаконними, зобов'язати відповідача видати нову
довідку для перерахунку пенсії, де вказати розмір зарплати за спірний період - 5502,91 руб.

В судовому засіданні позивач уточнив та доповнив
свої позовні вимоги і просить визнати дії відповідача в процесі
нарахування заробітної плати та видачі довідки про зарплату за час роботи по
ліквідації наслідків на ЧАЕС з 20.12.1987 року по 11.03.1988 року незаконними, зобов"язати відповідача видати
йому нову довідку про зарплаті для перерахунку
пенсії, в якій вказати зарплату за період роботи по ліквідації наслідків на ЧАЕС - 2425,28 руб, та стягнути з відповідача з
урахуванням індексу інфляції суму недоплаченої та не донарахованої
зарплати в сумі 2409 грн. 68 к. з урахуванням висновку судово-економічної експертизи,
відшкодувати понесені витрати на оплату експертизи в сумі 883 грн.68 к.

В' обґрунтування своїх позовних
вимог позивач посилається на те, що дії відповідача при нарахуванні йому зарплати за час знаходження на ліквідації аварії на
ЧАЕС з 20.12.1987 року по 11.03.1988 року та при видачі довідки про зарплату за цей період для
надання в УПФУ в Орджонікідзевському районі м.
Харкова були незаконними, оскільки розмір
годинної тарифної ставки не був збільшений на 100%, не проведений розрахунок та не сплачена премія в розмірі 60%, не проведена оплата вихідних днів в подвоєному розмірі, у
зв'язку з чим була не донарахована зарплата за цей період часу і не виплачена йому, не внесена до довідки і тому не врахована при
призначенні йому пенсії.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги.

Представники відповідача - проти позову заперечували, посилаючись на те, що провело нарахування та виплату зарплати за час роботи
позивача по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно з діючим законодавством
на підставі довідки виданої в/ч 73413, оформило та надало довідку для
обчислення пенсії позивачу також відповідно до діючого законодавства, а вимоги позивача безпідставні, розрахунки недоплаченої
зарплати помилкові, крім того, позов подано з
порушенням строків давності.

2

Представник третьої особи також проти позову заперечувала з тих підстав, що
надана відповідачем довідка про одержану ним зарплату за період роботи на ЧАЕС
відповідає пред'явленим до цієї довідки вимогам, підстав сумніватися в її
правильності в УПФУ в Орджонікідзевському районі м.
Харкова немає, доводи та підстави пред'явленого позову не грунтуються
на законі.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, представників
відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали
справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 знаходився у трудових
правовідносинах з відповідачем і в період з 20.12.1987 року по 11.03.1988 року виконував роботи у складі
військової частини 73413
по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС /а.с.11/.

Під час
виконання цих робіт на ЧАЕС отримав велику дозу іонізуючого випромінювання, внаслідок чого визнаний інвалідом
і на даний час є інвалідом 3 групи безстроково /а.с. 15/.

Позивач знаходиться на обліку в УПФУ Орджонікідзевського району м.Харкова,
де отримує пенсію по інвалідності 3
групи ЧАЕС.

На підставі довідки про зарплату від 21.10.2004 року /а.с.41-43/ ОСОБА_1 була нарахована пенсія, основний розмір якої з 01.01.2006 року склав 631 грн.96к. з
подальшим підвищенням.

Як встановлено з
пояснень представників відповідача, довідок /а.с. 12-13/, розрахункових листків/а.с.93-95/, позивачу за час перебування на ЧАЕС була
нарахована та виплачена заробітна плата в
розмірі 1921 руб., а саме - збережений середній заробіток за період перебування на ЧАЕС, нараховано і оплачено за дні роботи в зоні.
Крім того, виплачена тарифна ставка з урахуванням кратності відповідно до днів
роботи в зоні - у другій зоні - 3 кратності, у третій зоні - 2 кратності, поза зоною в 1 кратному розмірі /а.с.43/.

Суд приходить до висновку, що порядок та розмір заробітної плати за час
знаходження позивача на ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, відповідає діючому на той час законодавству, а доводи та розрахунки позивача, його представника та
висновки судово-економічної експертизи є помилковими та до уваги не
приймаються.

При цьому суд виходить з того, що позивачем, його представником та
експертом безпідставно одночасно застосувались
при розрахунку зарплати за час роботи на ЧАЕС підвищена на 100% тарифна ставка та кратність, тобто
положення Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964, згідно якого оплата праці
робітників, зайнятих на роботах у третій, другій та
першій зоні небезпеки оплачувалась відповідно у двох, трьох та чотирьох кратному розмірі понад збережений середній заробіток,
виходячи з тарифної ставки /окладу/,
встановленої за основним місцем роботи, та положення Постанови №524-156 від 07.05.1986 року / УРСР - №168 від 08.05.1986 року/, згідно якої керівникам підприємств надавалось право проводити оплату
праці працівникам, що приймали участь в ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС в 30-кілометровій зоні по підвищеним до 100% тарифним
ставкам.

Відповідно до роз'яснень Держкомпраці СРСР від 15.09.1986 року №0595 / лист Держкомпраці УРСР від 23.09.1986 року №136с, які згідно Положення про
Державний комітет Ради Міністрів СРСР по праця та соціальним
питанням затвердженого Постановою РМ СРСР
від 03.10.1977 року №890, є обов'язковими для виконання всіма міністерствами, підприємствами, організаціями та
установами, загальна кількість виплачуваних
тарифних ставок /посадових окладів/ понад збережених середній заробіток за місцем постійної роботи, не повинна
перевищувати їх 4-кратног© розміру, в, розрахунку за місяць.

Зважаючи на це, то оплата праці,
при якій було нараховано та оплачено ОСОБА_1 збережений середній заробіток, а
понад це 4-кратний та 3-кратний тариф, проведена правомірно,
без порушень діючого на той час законодавства.

3

Що стосується нарахування премії позивачу в
розмірі 60%, то ці доводи, а також висновок експерта з цього приводу,
також є помилковим та до уваги судом не приймається,
оскільки відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 дійсно передбачена
можливість керівників підприємств залучати
працівників для роботи в зоні відчуження у вихідні та святкові дні з оплатою праці в подвійному розмірі, а також підвищувати
максимальний розмір премії до 60%. Але згідно Постанови Держкомпраці СРСР та
Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року №153/10-43 премія за роботу працівника в зону ЧАЕС виплачувалася відповідно до чинного
на підприємстві положення про преміювання.

Судом встановлено, що на підприємстві відповідача
премія в 60% Положенням про преміювання не передбачалася, а згідно наданих документів видно, що премія
позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Документи , які свідчили б про те, що позивач працював у вихідні та
святкові дні, відповідачу позивачем по приїзду з ЧАЕС не надавалися, а тому й
не була проведена їх оплата в подвійному розмірі."

Оскільки дії відповідача, є правомірними, то суд
відмовляє в задоволенні позовних вимог по суті, а не за строками
давності, які дійсно пропущені позивачем.

Так як суд відмовляє позивачу в задоволенні
позовних вимог, то понесені ним витрати на оплату
судово-економічної експертизи не відшкодовуються, а відповідно до вимог ст..88 ЦПК України з позивача на користь відповідача суд стягує
понесені ним витрати на оплату додаткової судово-економічної
експертизи в сумі 348 ГРН.80к./а.с.120/.

Оскільки суд відмовляє в позові позивачу, який
звільнений від сплати держмита, то воно приймається на рахунок держави.

Керуючись ст.ст..10,11,209,212-218 ЦПК України, ст..94,100 КЗпП України, Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964, Постановою №524-156 від 07.05.1986 року / УРСР - №168 від 08.05.1986 року/,
Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195, Постановою
Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року №153/10-43,   суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
дій ВАТ "Автрамат" в процесі нарахування
заробітної плати за час роботи по ліквідації наслідків на ЧАЕС з 20.12.1987
року по 11.03.1988 року незаконними, спонукання відповідача провести перерахунок зарплати та з урахуванням індексу інфляції
виплатити йому заборгованість за цей період
часу в сумі 2409 грн.68 к., спонукання відповідача видати нову довідку для перерахунку пенсії, де вказати розмір зарплати за
спірний період - 2425,28 руб, витрат на проведення судово-економічної
експертизи в сумі 883 грн.68 к. -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Автрамат" понесені ними витрати
на оплату судово-економічної експертизи в сумі 348 /триста сорок вісім/ грн.80к.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду
Харківської області через районний суд шляхом подачі протягом
10
днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

СУДДЯ:   .