Справа № 2-154/07p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007р. Харківський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Загоруйко З.Г.

при секретарі - Дрокіній Я.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 посилаючись на те, що його батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в 1980 році був збудований зазначений вище житловий будинок, але право власності оформлено не було і в бюро технічної інвентаризації не зареєстрований. ОСОБА_3. помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Хорошівської селищної ради № 73 від 10.06.2003р. будинок оформлено і дозволено прийняти в експлуатацію. Рішенням Хорошівської селищної Ради № 60 від 13.05.2005р. затверджені акти державної приймальної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. ОСОБА_4 померла 18.02.2005 року. Ні батько, ні мати заповіту не складали, отеж спадкоємцями за законом є їх діти - сторони по справі. З завою про прийняття спадщини до нотаріальної контори він не звертався, однак спадщину прийняв, оскільки постійно проживав в спадковому будинку, на момент відкриття спадщини і проживає в будинку до теперішнього часу. Це підтверджується актом депутата Хорошівської селищної Ради. Його рідний брат спадщину не приймав і на неї не претендує.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, про що надав письмову заяву.

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 в бюро технічної інвентаризації не зареєстрований, що підтверджується довідкою КХІ "ХРБТІ".

Указаний житловий будинок був побудований подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які перебували в зареєстрованому шлюбі з 1 лютого 1958 року.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що мається копія свідоцтва про смерть.

Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року.

Згідно ч.1, 2 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Враховуючи, що ОСОБА_3. заповіт не складено, то має місце спадкування за законом.

У відповідності до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

ОСОБА_3. перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Від даного шлюбу вони мали синів - ОСОБА_1, 1963р.н. та ОСОБА_2, 1958р.н. Родинні відносини підтверджено свідоцтвами про народження.

Статтею 548 ЦК України 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з

застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно повідомлення Харківського обласного нотаріального архіву після смерті ОСОБА_3. з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкова справа не заводилася.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 фактично вступили у володіння та управління спадковим майном, оскільки постійно проживали в спадковому будинку разом з спадкодавцем і на протязі шести місяців, з дня відкриття спадщини не відмовилися від спадщини, що підтверджується копією будинкової книги, але свої спадкові права вони не оформляли.

У відповідності до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім"ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно вимог ч.1 ст. 28 КпІПС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Отже, ОСОБА_4 фактично належало 3/4 частини, аОСОБА_1 - 1/4 частина спадкового будинку. ОСОБА_2 спадщину не приймав.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що мається свідоцтво про смерть.

До правовідносин, що виникли після 1 січня 2004 року необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу 2003 року.

Згідно ст. 1217, ч.2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_4 заповіт складено не було, то має місце спадкування за законом.

Позивач являється спадкоємцем першої черги по закону, згідно ст. 1261 ЦК України, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач спадщину прийняв, оскільки постійно проживав з матір"ю на час відкриття спадщини, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5. та ОСОБА_6 а також підтверджено актом депутата Хорошівської селищної ради.

З листа 2-ї ДНК Харківського району вбачається, що після смерті ОСОБА_4 ніхто з спадкоємців з заявами до нотаріальної контори не зверталися.

У відповідності до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Рішенням № 73 від 10 червня 2003 року за заявою ОСОБА_1 дозволено оформити самовільно збудований житловий будинок літ. А-1 за вказаною адресою, а право власності оформити в судовому порядку.

29 травня 2003 року рішенням Хорошівської селищної ради № 60 від 13.05.2005р. затверджені акти державної технічної приймальної комісії про готовність закінченого будівництвом об"єкта до експлуатації на ім"я позивача.

Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-216 ЦПК України, п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст. 22, 28 КпШС України, ст. 1217, 1223, 1226, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Харківського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.