АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» січня 2007р.                                                                                        м.Одеса

Колегія суддів судової палати
у  цивільних  справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
Каранфілової В.М., суддів -Троїцької
Л.Л., Сидоренко Т.П. при секретарі -
Басовій Н.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
фермерського господарства „Дінекс-Агро" про стягнення заробітної платні та
зміну підстав звільнення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області від 30
жовтня 2006р., -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що наказом
керівника ФГ „Дінекс-агро" НОМЕР_1 він був
прийнятий на роботу у ФГ „Дінекс-агро" на посаду керуючого з окладом
згідно до штатного розкладу. Наказом НОМЕР_2 був
звільнений з посади на підставі п.4 ст.40 КЗпП України - за прогул без
поважних причин. За час роботи йому не сплачувалась заробітна плата, тому
просив суд стягнути заборгованість, середній заробіток за час затримки, належні
компенсації на загальну суму 73683грн., а також змінити підстави звільнення на
ст.38 КЗпП України, оскільки прогулів не допускав.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім
рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2006р. у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній
скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення постановлено з
порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів,
заслухав суддю-доповідача, який виклав доводи апеляційної скарги, зміст
рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у
задоволенні вимог позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що між
позивачем та відповідачем трудовий договір не був укладений, між сторонами
трудові правовідносини не виникли, а тому підстав для задоволення вимог ОСОБА_1
у суду немає.

Між тим, з такими висновками колегія погодитись не може.

Згідно ч.3 ст.24
КЗпП України, укладення трудового договору оформлюється наказом чи
розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування
працівників на роботу.

З матеріалів
справи вбачається, що 13.01.2004р. ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду
керуючого ФГ „Дінекс-агро" з 13.01.2004р. з окладом згідно штатного
розкладу (а.с.3).

Зазначений наказ
ніким із сторін у встановленому законом порядку не оскаржувався.

Справа №22ц - 628/2007р.                                                                          Категорія ЦП :41

Головуючий у першій інстанції - Швець В.М. Доповідач -
Троїцька Л.Л.

А наказом НОМЕР_2
позивача звільнено з роботи за прогул без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпП
України) у зв'язку з відсутністю на роботі з 07.10.2005р. (а.с.14).

Крім того, в
матеріалах справи є ряд документів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 знаходився з
відповідачем у трудових відносинах (а.с.6,16,20,27,33,34,36,38,40-48).

Опитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_2 -
заступник керуючого ФГ „Дінекс-агро" - підтвердив факт знаходження позивача в трудових
відносинах з відповідачем, не заперечував проти цього і представник відповідача
(а.с.107,110-111).

Однак, суд, при
розгляді справи, доказам, що знаходяться у справі, правової оцінки не дав, не
розібрався в суттєвості спору і ухвалив суперечливе рішення. З одного боку
вказав, що ОСОБА_1 не приступив до роботи згідно наказу НОМЕР_1, з другого - погодився з
звільненням позивача з роботи за підставами п.4 ст.40 КЗпП Укрїани.

Згідно ч.2
ст.311 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є
обов'язковими для суду першої інстанції при новому розгляді справи.

Ухвалою
апеляційного суду Одеської області від 07.06.2006р. було скасовано рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2006р. з
направленням справи на новий розгляд з причин, що суд не вирішив в повному
обсязі заявлені позивачем вимоги, а саме: про зміну підстав звільнення, а також
вимоги відносно стягнення заробітної плати - не встановив розмір компенсації (індексації) за кожен
місяць затримки відповідно до індексу споживчих цін.

Цей недолік, на
думку судової колегії, не міг бути усунутий ухваленням додаткового рішення,
оскільки з приводу цих вимог позивач не дав пояснень та не надавав доказів
(а.с.130-131).

Проте, суд
першої інстанції в порушення вказаної норми ЦПК України викладені обставини не
врахував і при новому розгляді допустив ті ж самі помилки, оскільки фактично
вимоги про зміни підстав звільнення з п.4 ст.40 на ст.38 КЗпП України взагалі
не розглядав.

З урахуванням викладеного, рішення суду як постановлене з порушенням норм
як процесуального, так і матеріального права підлягає скасуванню з
направленням на новий розгляд відповідно до п.5 ст.311 ЦПК України.

При новому
розгляді суду слід врахувати викладене, уточнити позовні вимоги в частині зміни
підстав звільнення, дати правову оцінку наданим сторонами доказам і, в
залежності від встановленого, правильного вирішити спір, що виник між
сторонами.

Керуючись ст.303, п.5 ч.1 ст.307, ст.311 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2006р.
скасувати.

Справу направити
до суду першої інстанції на новий розгляд іншим складом суду.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, однак, може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України на протязі 2-ох місяців з дня її
проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

В.М.Каранфілова

Л.Л. Троїцька

І. П.Сидоренко