УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007
року жовтня місяця 10 дня                 Судова
колегія судової палати в цивільних

справах
апеляційного суду Одеської області

в складі:

головуючого - Суворова В.О.

суддів                             - Градовського Ю.М.

- Сегеди
С.М.

при секретарі - Пащенко Т.П.

за участю:
представника Територіального управління Державної судової адміністрації України
та Державної судової адміністрації України - Єфімової Л.Я., представника
Національної страхової компанії «Оранта» - Прокопова М.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Одеської області
цивільну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної
судової адміністрації України на рішення Приморського районного суду м. Одеси
від 27 липня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Національної страхової
компанії «Оранта» (далі HACK «Оранта») та Державної судової адміністрації України
(далі ДСА України) про стягнення страхової суми, -

встановила:

В червні
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до HACK
«Оранта» та ДСА України.

В
обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з листопада 1998 року по 31
грудня 2006 року він працював на посаді судді військового апеляційного суду
Південного регіону, а з грудня 2005 року виконував обов'язки голови цього суду.

Під час
виконання службових обов'язків судді відповідно до висновку медико соціальної
експертної комісії про ступень втрати працездатності від 12 грудня 2006 року
(довідка серія ОА-1 № 000895 від 12 грудня 2006 року) він отримав захворювання
пов'язане з виконанням ним службових обов'язків (довідка голови військового
апеляційного суду Південного регіону № 567 від 22 грудня 2006 року), що не
призвело до стійкої втрати працездатності.

Враховуючи,
що отримане ним захворювання є страховим випадком він 22 грудня 2006 року на
підставі ст. 45 Закону України «Про статус суддів» і Порядку та умов державного
обов'язкового страхування життя і здоров'я суддів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 14 лютого 1994 року № 89 із послідуючими
змінами, звернувся до Одеської обласної дирекції HACK
«Оранта» із заявою про виплату страхової суми у розмірі річного грошового
утримання (річного заробітку), надавши при

Справа №
22ц-4603/07                                                                       Категорій
ЦП: 44

Головуючий у
першій інстанції - Крусян А.В. Доповідач - Суворов В.О.

цьому усі
необхідні документи, подання яких передбачено діючим законодавством України.

Однак 25
грудня 2006 року Одеська обласна дирекція HACK «Оранта»
повернула йому документи на виплату страхової суми, мотивуючи це відсутністю
договору між страховою компанією та ДСА України по державному обов'язковому
страхуванню життя та здоров'я суддів, а також, що на момент страхового випадку
позивача вона не була уповноважена ДСА України на здійснення страхування життя
та здоров'я суддів та порадила для вирішення цього питання звернутися до
Державної судової адміністрації.

Вважаючи
дії відповідачів незаконними та необгрунтованими, що порушують його права на
відшкодування страхової суми, позивач просить суд стягнути з HACK
«Оранта» та ДСА України на його користь страхову суму у розмірі 160910, 40
гривень.

В
судовому засіданні позивач свої вимоги повністю підтримав, додатково пояснивши,
що відповідно до ст. 45 Закону України «Про статус суддів», а також Порядку та
умов державного обов'язкового страхування життя і здоров'я суддів, право судді
на отримання страхової суми при настанні страхового випадку є безумовним, тобто
не пов'язується із виконанням чи невиконанням обов'язків по страхуванню життя і
здоров'я суддів між ДСА України та HACK «Оранта».

Представник
HACK «Оранта» в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши,
що Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2006 року № 507
"Про внесення змін до Порядку та умов державного обов'язкового страхування
життя і здоров'я суддів", страхова компанія HACK
"Оранта" була виключена з "Порядку та умов державного
обов'язкового страхування життя і здоров'я суддів", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.1994 року № 89, як
уповноважений страховик, тобто на момент страхового випадку позивача вона вже
не була уповноважена ДСА України на здійснення страхування життя та здоров'я
суддів.

Представник
ДСА України позов не визнала, пояснивши що відповідно до додаткової угоди від
07.07.2006 року «Про розірвання договору між ДСА України та HACK
«Оранта» від 01.03.2006 року № 18-01/06, страховиком за обов'язковим
страхуванням життя та здоров'я суддів до 07.07.2006 року, є HACK
«Оранта»

Станом
на момент виникнення страхового випадку позивача, а також на час розгляду
справи по суті страхова компанія на здійснення даного виду страхування ДСА
України не визначена.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2007 року, позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Позов
ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України задоволено повністю.

Стягнуто
з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 страхову суму у
розмірі 160910, 40 гривен.

Стягнуто
з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 1600 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 30.00 грн.

В позові
ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» відмовлено.

В
апеляційній скарзі представник Територіального управління Державної судової
адміністрації України просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати
та постановити по справі нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та
заперечень на неї судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Предметом
даного спору є матеріально - правова вимога позивача щодо виплати йому
страхової суми по обов'язковому особистому державному страхуванню життя та
здоров'я суддів внаслідок заподіяння йому у зв'язку з виконанням відповідно до
закону службових обов'язків, ушкодження здоров'я, що не призвело до стійкої втрати
працездатності, яка випливає з вимог Закону України "Про статус
суддів" та "Порядку та умов державного обов'язкового страхування
життя і здоров'я суддів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 14.02.1994 року № 89 (із змінами та доповненнями).

Судом
встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що
22 грудня 2006 року позивач, як в.о. голови військового апеляційного суду
Південного регіону, на підставі ст. 45 Закону України «Про статус суддів»
звернувся до Одеської обласної дирекції HACK
«Оранта» із заявою про виплату страхової суми у розмірі річного грошового
утримання (річного заробітку).

Звернення
було пов'язане із страховим випадком, що стався 28 листопада 2006 року
заподіянням йому у зв'язку з виконанням службових обов'язків пошкодження
здоров'я, що не призвело до стійкої втрати працездатності, відповідно до
довідки Одеської обласної медико-соціальної експертної комісії від 12 грудня
2006 року ОА-1 № 000895.

При
зверненні до HACK «Оранта» ОСОБА_1 були виконані усі вимоги і надані усі
необхідні документи, подання яких передбачено діючим законодавством України, а
саме п. 12 Порядку та умов державного обов'язкового страхування життя і
здоров'я суддів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14
лютого 1994 року № 89 із послідуючими змінами.

На день
настання страхового випадку розмір річного грошового утримання позивача
становив 160910, 40 грн.

25
грудня 2006 року Одеська обласна дирекція HACK «Оранта»
повернула ОСОБА_1 документи на виплату страхової суми, мотивуючи це відсутністю
договору між страховою компанією та ДСА України по державному обов'язковому
страхуванню життя та здоров'я суддів, а також що на момент страхового випадку
позивача вона не була уповноважена ДСА України на здійснення страхування життя
та здоров'я суддів та порадила звернутися для вирішення цього питання до ДСА
України.

Згідно
зі ст. 45 Закону України «Про статус суддів» життя та здоров'я суддів
підлягають обов'язковому державному страхуванню за рахунок державного бюджету.

У разі
заподіяння судді у зв'язку із виконанням відповідно до закону службових
обов'язків каліцтва або іншого пошкодження здоров'я, що не призвело до стійкої
втрати працездатності, йому виплачується одноразова страхова сума по
обов'язковому державному страхуванню суддів у розмірі річного заробітку.

Відповідно до
довідки Одеської, обласної медико-соціальної експертної комісії від 12 грудня
2006 року ОА-1 № 000895 вбачається, що ОСОБА_1 було встановлено втрату
професійної працездатності у зв'язку із випадком, що стався 28 листопада 2006
року, при цьому причинний зв'язок між страховим випадком та виконанням
позивачем службових обов'язків судді підтверджується довідкою Голови
військового апеляційного суду Південного регіону від 22 грудня 2006 року № 567.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 14 лютого
1994 року № 89 (із послідуючими
змінами)  затверджено  Порядок
та  умови  державного
обов'язкового страхування життя і здоров'я суддів. Відповідно до п.  1
даного Порядку державне обов'язкове
страхування  життя  і
здоров'я  суддів  здійснюється
за  рахунок  коштів державного бюджету.

Відповідно
до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про статус суддів" та п. 1
"Порядку та умов державного обов'язкового страхування життя і здоров'я
суддів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
14.02.1994 року № 89 життя і здоров'я суддів підлягає обов'язковому державному
страхуванню за рахунок державного бюджету на суму десятирічного грошового
утримання за останньою посадою.

Посилання
апеляційної скарги, про те, що на момент страхового випадку позивача, а також
на час розгляду справи по суті страховик на уповноваження здійснення
обов'язкового державного страхування життя і здоров'я суддів ДСА України не
визначений, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до пункту 2 ч. 2 ст.
120 Закону України "Про судоустрій України" від 07.02.2002 року №
3018, функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо
фінансового забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, а також
діяльності кваліфікаційних комісій суддів усіх рівнів, органів суддівського
самоврядування та державної судової адміністрації покладанні саме на ДСА
України.

Не
грунтуються на законі і доводи апелянта, що неможливо встановити залежність
вказаної події із виконанням службових обов'язків позивача, як судді.

Згідно
ч.1 ст. 19, ч.2 ст. 25 Закону України «Про судоустрій України» військові суди
належать до загальних судів і здійснюють правосуддя у Збройних Силах України та
інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону.

Відповідно
до ч.3 ст. 63 Закону України «Про судоустрій України» судді військових суддів
перебувають на військовій службі і входять до штатної численності Збройних Сил
України, при цьому військовий суддя крім здійснення правосуддя не може
залучатися до виконання інших обов'язків військової служби.

За таких
обставин, судова колегія приходить до висновку, що обов'язками військової
служби для судді військового суду є виключно обов'язки по здійсненню
правосуддя, а тому факт пошкодження здоров'я, що не призвело до стійкої втрати
працездатності, у зв'язку з виконанням цих обов'язків, встановлений довідкою
МСЕК та довідкою Голови суду, є страховим випадком, що дає йому право на
отримання страхового відшкодування саме як судді.

Розглядаючи
спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст.11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених
ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила :

Апеляційну
скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України
відхилити.

Рішення  Приморського районного суду м. Одеси від 23
липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.