Справа №
РІШЕННЯ іменем України

22.02.2007 року Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого                                          Ратушної В.О.,

при секретар
і                                       Андрєєвій О.І..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат»
про оплату часу простою ,
-

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що він працює на
Херсонському бавовняному комбінаті (надалі ВАТ «ХБК») на посаді сторожа 3-го ткацкого виробництва. На комбінаті на протязі останніх
десяти років у зв'язку з відсутністю сировини, відключенням електроенергії та інших виробничих причин в цеху мали місце
простої йому та іншим працівникам оплата часу простою не проводилася.

Вважає, що з урахуванням вимог ст.113 КЗпП України, відповідачем не
проведено йому оплату за 2003-
2006 роки, на суму 2385грн.00коп. Просить суд стягнути з
відповідача на його користь 2385грн.00коп. за час простою з виробничих причин
за 2003-2006
роки.

В судовому засіданні позивач зменьшив розмір позовних вимог, просив суд
стягнути з відповідача розмір оплати часу простою з виробничих причин за 2003-2006 роки, згідно наданого ним розрахунку у сумі 261,97грн .

Представник відповідача позов визнала частково в сумі
24,94грн.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши
письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи
наступне.

На підставі ст.113 КЗпП України, час простою не з вини працівника
оплачується з розрахунку не нижче від двох третіх тарифної ставки встановленого
працівникові розряду (окладу).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 надавалась відпустка з ініціативи адміністрації із частковим збереженням
його заробітної плати.

Суд вважає, що при врегулюванні цих відносин, повинен застосовуватись
закон, що регулює саме такі відносини, а не який-небудь інший нормативний акт.
Тому, якщо відповідач всупереч законодавству про працю і надав позивачеві на
час призупинення робіт відпустку з ініціативи адміністрації, з частковим
збереженням заробітної плати, частина перша ст.113 КЗпП України підлягає
застосуванню до відносин, що виникають при цьому, за аналогією. На підставі
викладеного, позивачу повинен оплачуватись час простою.

Згідно довідки, наданої позивачем до суду, борг відповідача перед позивачем
за час простою складає 261,97грн.

Суд приймає до уваги розрахунок позача про оплату простою, оскільки данний
розрахунок провадився ним на підставі довідки про оклади робочих та службовців
ВАТ"ХБК", згідно затвердженного штатного розкладу за період з 2003 - 2006роки та довідки  НОМЕР_1 про оплату відпусток за ініциативою адміністрації. Розрахунок відповідача
суд не може прийняти до уваги оскільки данний розрахунрок не відповідає
посадовому окладу ОСОБА_1Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути суму, за час простою не з
вини працівника за 2003-2006
роки з відповідача на користь ОСОБА_1 в розмірі 261,97грн .

Керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212,214-215 ЦПК України, ст.ст.З,   113  ч.1  КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» на користь ОСОБА_1 за час простою не з вини працівника
за 2003-
2006 роки суму в розмірі 261 (двісті шістдесят одна)грн.97коп., яка зазначена без утримання прибуткового
податку та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 30,00грн. (тридцять грн.).

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» 51грн. судових витрат у доход держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.