Справа №2-253/2007
РІШЕННЯ

Іменем    України

«ЗО» січня 2007 року                                                                                                          м.Херсон

Дніпровський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого суддіСтамбули М.І.,

при секретареві Ігнатенко О.І.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1до
Відкритого акціонерного товариства «Херсонський

бавовняний
комбінат» про оплату простою, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що більше 29 років вона
працює на Херсонському бавовняному комбінаті (надалі ВАТ «ХБК»),а з 2006 року на посаді
інжєнера-хіміка випробувальної лабораторії та вхідного контролю хімічних
матеріалів. Стверджує, що на комбінаті на протязі останніх десяти років у
зв'язку з відсутністю сировини, відключенням електроенергії та інших виробничих
причин в цеху мали місце простої і їй та іншим працівникам оплата часу простою
не провадилася.

Вважає, що з урахуванням вимог ст.113 КЗпП України,
відповідачем не проведено їй оплату за період простою в 2003-2006 році, на суму
3810грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 3810грн. за час
простою з виробничих причин за 2003-2006
роки.

В судовому засіданні позивач уточнив розмір позовних
вимог, просив суд стягнути з відповідача 5395грн. 60коп., в рахунок оплати часу
простою з виробничих причин за 2003-2006
роки, згідно наданої відповідачем довідки про оплату відпусток з ініціативи
адміністрації.

Представник відповідача Пигар І.М. позов не визнала і
пояснила, що ВАТ «ХБК», як господарюючий суб'єкт, який використовує найману
працю (робочу силу) у своїй діяльності для ведення табельного обліку при
відсутності робітника на робочому місці через незалежні від нього причини
керується п.п.2.2, 2.2.13 Інструкції по статистиці чисельності робітників,
зайнятих в народному господарстві №НОМЕР_1, яка для робітників, що тимчасово не
працюють на виробництві, передбачає відпустку без збереження або з частковим
збереженням заробітної плати за ініціативою адміністрації, та п.п.2.3 і 2.3.1
Інструкції по статистиці заробітної плати НОМЕР_2., яка встановлює компенсаційні
виплати, не передбачені актами чинного законодавства або які проводяться понад
встановлені норми, а саме: нарахування за невідпрацьований час, не передбачені
чинним законодавством, зокрема, робітникам, які вимушено працювали скорочений час і знаходились у
відпустках з ініціативи адміністрації.

Вважає, що нарахування за час знаходження ОСОБА_1 у
відпустці з ініціативи адміністрації проводилися відповідно до вище вказаних
Інструкцій, тому ВАТ «ХБК» не визнає вимоги позивача щодо оплати часу простою.
Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

На підставі ст.113 КЗпП України, час простою не з вини
працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третіх окладу
встановленого працівникові.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 надавалася відпустка з
ініціативи адміністрації із частковим збереженням її заробітної плати.

Суд
вважає, що при врегулюванні цих відносин, повинен застосовуватись закон, що
регулює саме такі відносини, а не який-небудь інший нормативний акт. Тому, якщо
відповідач всупереч законодавству про працю і надав позивачеві на час
призупинення робіт відпустку з ініціативи адміністрації, з частковим
збереженням заробітної плати, частина перша ст.113 КЗпП України підлягає
застосуванню до відносин, що виникають при цьому, за аналогією. На підставі
викладеного, позивачу повинен оплачуватись час простою.

Крім цього, судом встановлено, що згідно копії довідки,
наданої представником відповідача суду, оклад (в гривнях) ОСОБА_1, затверджений

2

згідно штатного розкладу, з 01.01.2002р. і який діяв до 01.11.2003 року, складав 217грн., а з 01.11.2003 року оклад позивача складав 238грн., з 01.07.2004р. - 395грн. та з
01.09.2005р. -550грн.

Таким чином, суд вважає можливим
обчислити донарахування позивачу, не оплачені
відповідачем, як час простою, із розрахунку 2/3 окладу ОСОБА_1, який діяв на той час.

З довідки, наданої відповідачем до
суду, видно, що у позивача, коли діяв оклад 217грн.
за місяць, у 2003 році, кількість днів простою за
січень, березень, квітень, серпень, жовтень
2003
року складає 9 днів. Розмір суми, яка підлягає
виплаті ОСОБА_1 за цей час простою складає 54грн.91коп. (217грн. : 20днів х 9днів)х 2/3 - 10,19грн.  (сума, отримана позивачем за п'ять місяців

2003   року по АІ).

З 01.11.2003р. оклад ОСОБА_1 збільшився до 238грн.
за місяць, кількість днів простою за грудень 2003 року, січень, лютий, травень, червень

2004    року, складала 31 день. Розмір суми, яка підлягає
виплаті позивачу за

вказаний період 2003-2004 років, складає 207,45грн. (238грн. : 20днів х

31день)х 2/3 - 38,48грн. (сума отримана позивачем
за грудень 2003 року, січень,

лютий, травень, червень 2004
року по АІ).

З 01.07.2004р. оклад ОСОБА_1 збільшився до 395грн.
за місяць, кількість днів простою за серпень,
листопад 2004 року, січень, лютий, березень,
квітень, серпень 2005 року, складала 59 днів. Розмір суми, яка підлягає виплаті позивачу за вказаний період 2004-2005 років, складає 709,28грн.
(395грн. : 20днів х 59днів)х 2/3 - 67,55грн. (сума отримана позивачем за серпень, листопад 2004 року, січень, лютий, березень, квітень, серпень 2005 року по АІ).

З 01.09.2005р. оклад ОСОБА_1
збільшився до 550грн. за місяць, кількість днів простою за вересень,
листопад, грудень 2005 року; січень -грудень 2006 року складала 264 дні. Розмір суми, яка підлягає виплаті позивачу за вказаний період 2005-2006 років, складає 4538,29грн.
(550грн. : 20днів х 264дні)х 2/3 - 301,71грн. (сума отримана позивачем
за вересень, листопад, грудень 2005
року; січень - грудень 2006 року по АІ).

Таким чином, на підставі наведених розрахунків за
час простою не з вини працівника за 2003 - 2006 роки з відповідача на користь
ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути суму, в розмірі 5509грн.93коп. (54,91+207,45+709,28+4538,29).

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212,214-215
ЦПК України, ст.ст.3, 113 ч.1 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства
«Херсонський бавовняний комбінат» на користь ОСОБА_1за час
простою не з вини працівника за 2003-2006
роки суму в розмірі 5509(п'ять
тисяч п'ятсот дев'ять)грн.93коп.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Херсонський бавовняний комбінат» на користь держави 51(п'ятдесят
одну)грн. судових витрат та 7грн.50коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Херсонської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя

М. І.
Стамбула