У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

31 січня 2007 року                                                                                          м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка А.В.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                     Григор'євої
Л.І.,

Берднік
І.С.,                        Данчука
В.Г.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до державного підприємства “Завод ім. Малишева”, відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Комінтернівському районі              м. Харкова про стягнення
втраченого заробітку, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою
державного підприємства “Завод ім. Малишева” на рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 18 грудня 2003 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 27 квітня 2004 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2002 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
державного підприємства (далі - ДП) “Завод ім. Малишева”, мотивуючи тим, що
працював у відповідача в у сталеливарному цеху. 28 серпня 1971 року отримав
травму, про що було складено акт за формою Н-1, унаслідок чого став інвалідом
другої групи з втратою професійної працездатності 60 % безстроково. Позивач
просив стягнути на його користь із відповідача недонараховану та невиплачену
суму в рахунок відшкодування шкоди за період з 1 липня 2000 року до 1 січня
2002 року одноразово 206 грн. 28 коп.; починаючи з 1 січня 2002 року, стягувати
щомісячно по 70 грн. 80 коп., з перерахуванням цієї суми відповідно до чинного
законодавства, а також стягнути на відшкодування моральної шкоди 2550 грн. Під
час судового розгляду ОСОБА_1 змінив свої позовні вимог і просив стягнути з ДП
“Завод ім. Малишева” за період з 1 січня 1997 року до 1 квітня           2001 року 2538 грн. 89 коп., а також
з виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Комінтернівському районі м.
Харкова за період з 1 квітня 2001 року до         1 жовтня 2003 року одноразово 3514
грн. 41 коп.; починаючи з 1 жовтня 2003 року довічно стягувати щомісячно 221
грн. 76 коп. з проведенням відповідних перерахунків згідно із чинним
законодавством.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від
18 грудня           2003 року, залишеним
без зміни ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2004
року, позов задоволено. Постановлено стягнути з ДП “Завод ім. Малишева” на
користь ОСОБА_1 одноразово 2538 грн.; стягнути з відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Комінтернівському районі м. Харкова на
користь ОСОБА_1 одноразово 3514 грн.; починаючи з 1 жовтня 2003 року, стягувати
з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Комінтернівському
районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 по 221 грн. 76 коп. щомісячно, з наступним
перерахуванням вказаної суми з урахуванням змін діючого законодавства.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ДП
“Завод ім. Малишева” подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ДП “Завод ім. Малишева” не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Залишаючи рішення Комінтернівського районного суду м.
Харкова                     від 18 грудня 2003 року, апеляційний суд виходив із того, що ДП “Завод                          ім. Малишева” з
підвищенням заробітної плати не перерахував та виплатив позивачу заборгованість
на відшкодування шкоди у зв'язку з професійним захворюванням за період з 1
січня 1997 року до 1 січня 2001 року в розмірі 2538 грн. 86 коп., а виконавча
дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Комінтернівському районі м. Харкова за період
з 1 квітня 2001 року до 1 жовтня 2003 року 3514 грн. 41 коп.

Як убачається з матеріалів справи, у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві позивач за висновком МСЕК від 17 квітня 1994 року був
визнаний інвалідом другої групи та йому встановлено 60 % втрати професійної
працездатності. Застрахованому з січня 1994 року призначена на відшкодування
збитків суму в розмірі 146700 крб. (1467 грн.)

Згідно з довідкою роботодавця коефіцієнт підвищення
тарифних ставок становив з: 1 червня 1994 року - 1,6; 1 жовтня 1994 року - 1,
75; 1 листопада              1994 року -
2,25; 1 березня 1995 року - 1,7; 1 листопада 1995 року - 1,8; 1 січня  1997 року - 3,06; 1 листопада 1998 року -
1,2; 1 січня 2001 року - 1,6.

З урахуванням названих коефіцієнтів розмір виплат
складає:

з 1 червня 1994 року - 1,467 грн. ×
1,6 = 2,35 грн.;

з 1 жовтня 1994 року - 2, 35 грн. ×
1,75 = 4,11 грн.;

з 1 листопада 1994 року - 4,11 грн. ×
2,25 = 9,25 грн.;

з 1 березня 1995 року - 9,25 грн. ×
1,7 = 15,73 грн.;

з 1 листопада 1995 року - 15,73 грн. × 1,8 = 28, 31 грн.;

з 1 січня 1997 року - 28,31 грн. ×
13, 06 = 86,63 грн.;

з 1 листопада 1998 грн. - 86,63 грн. × 1,2 = 103, 96 грн.;

з 1 січня 2001 року - 103, 96 ×
1,6 = 166, 63 грн.

Таким чином, застрахованому роботодавцем з 1 січня 1997
року до 1 січня 2001 року повинно бути виплачено 5090 грн. 48 коп. (86 грн. 63
коп. × 23 міс. +                     103, 96 грн. × 25 міс. + 166 грн. 33 коп. × 3 міс.); фактично виплачено з 1
січня   1997 року до 1 січня 2001 року по
49 грн. 45 коп. щомісячно, з 1 січня 2001 року             до 1 квітня 2001 року - по 59 грн.
34 коп. щомісячно, а всього з 1 січня 1997 року до 1 квітня 2001 року 2551 грн.
62 коп. (49 грн. 45 коп. × 48 міс. + 59 грн. 34 коп. ×
3 міс.). Недоплачено ОСОБА_1 суму в розмірі 2538 грн. 86
коп. (5090 грн. 48 коп. - 2551 грн. 62 коп.).

З квітня 2001 року страховик виплачував застрахованому 59
грн. 34 коп. замість 166 грн. 33 коп., тобто менше на 106 грн. 99 коп.
щомісячно. Усього за період з 1 квітня 2001 року до 15 січня 2003 року позивачу
недоплачено 2295 грн. 09 коп. (106 грн. 99 коп. ×
21 міс. + 106 грн. 99 коп. : 31 день ×
14 днів).

15 січня 2003 року МСЕК змінила ступінь втрати
професійної працездатності з 60 % до 80 %. Відповідно розмір недоплачених
витрат становить 221 грн. 76 коп. (108 грн. 99 коп. : 60% ×
80%). Таким чином, страховик не доплатив страхувальнику 142
грн. 64 коп. щомісячно (221 грн. 76 коп. - 79 грн. 12 коп.), а всього з 15
січня  2003 року до 1 жовтня 2003 року -
1219 грн. 32 коп. (142 грн.            64
коп. : 31 день × 17 днів + 142
грн. 64 коп. × 8 міс.).

Виходячи з викладеного Фонд недоплатив позивачу з 1
квітня 2001 року до 1 жовтня 2003 року 3514 грн. 41 коп. (2295 грн. 09 коп. -
1219 грн. 32 коп.).

За таких обставин апеляційний суд правомірно погодився з
рішенням суду першої інстанції та залишив його без змін.

Установлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не
спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги та
матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального
або процесуального права, а отже, відсутні підстави для скасування ухвалених
судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного
підприємства “Завод ім. Малишева” відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від
18 грудня 2003 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27
квітня 2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

І.С. Берднік

Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук