Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04 квітня 2007 року                                                                                                 м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Григор'євої Л.І.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                      Барсукової
В.М.,

Балюка М.І.,                       Берднік І.С.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю “С.М.Т.-Лтд.”, треті особи: спільне підприємство
“Дунай-транзит”, ОСОБА_3, про відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та товариства з обмеженою відповідальністю “С.М.Т.-Лтд.”
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 2 листопада 2005 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2002 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися в суд із
позовом до  товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ) “С.М.Т.-Лтд.” про відшкодування матеріальних
збитків у розмірі 582124 грн. 98 коп. і моральної шкоди в розмірі 530000 грн.,
мотивуючи тим, що з метою перевезення своїх речей під час переїзду на постійне
місце проживання до Ізраїлю, уклали договір перевезення і збереження своїх
речей з ТОВ “С.М.Т.-Лтд.”. Згідно з умовами
указаного договору відповідач зобов'язався доставити вантаж у вигляді
особистих речей позивачів із міста Сімферополя, Україна, у місто Хайфа,
Ізраїль. Під час перевезення вантаж позивачів було частково викрадено, а
частково пошкоджено. Унаслідок зазначеного позивачам були завдані матеріальні
збитки в розмірі  582124 грн. 98 коп., що
складається з вартості викраденого майна та збитків у вигляді непередбачених
витрат і не одержаних доходів, пов'язаних із постійними перельотами
Ізраїль-Україна, необхідністю придбання нових речей, предметів побуту,
перевезення нових речей, необхідності знімання житла, не виплаті допомоги. Крім
того, внаслідок вищезазначеного, позивачам було спричинено моральну шкоду, яку
оцінили у 530000 грн.

Рішенням Київського районного суд м. Одеси від 29 квітня
2005 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ “С.М.Т.-Лтд.” на користь
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 33920 грн. та на
відшкодування моральної шкоди 400000 грн., а також судові витрати у розмірі 108
грн. 50 коп., а всього 434028 грн. 50 коп. У іншій частині позову ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 2
листопада 2005 року рішення Київського районного суд м. Одеси від 29 квітня
2005 року змінено частково. стягнуто з ТОВ “С.М.Т.-Лтд.” на користь ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 200000 грн. У решті - рішення залишено
без зміни.

Не погодившись з вищезазначеними судовими рішеннями,
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали до Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права, просять ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 2 листопада 2005 року скасувати, а рішення Київського районного суд
м. Одеси від 29 квітня 2005 року змінити.

Крім того, указані судові рішення були оскарженні в касаційному порядку й

ТОВ “С.М.Т.-Лтд.”.

У
касаційній скарзі, ТОВ “С.М.Т.-Лтд.” посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить
оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Касаційні скарги ТОВ “С.М.Т.-Лтд.”, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в частині
стягнення матеріальної шкоди підлягають відхиленню із наступних підстав.

Залишаючи рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня            2005 року в частині стягнення
матеріальної шкоди без зміни, апеляційний суд виходив із того, що 4 листопада
1999 року між сторонами укладено договір перевезення вантажу, згідно якого відповідач
повинен доставити позивачам контейнер із домашніми речами загальною вартістю
400000 грн. до м. Хайфа, Ізраїль.

При розкритті контейнера за місцем
доставки, в останньому були відсутні 17 предметів. Вартість збитків судом
установлена 39920 грн.

Як убачається із матеріалів справи,
задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що з вини ТОВ
“С.М.Т.-Лтд.” позивачам завдано матеріальну шкоду.

З огляду на викладене, апеляційний суд правомірно в цій
частині погодився з рішенням суду першої інстанції та залишив його без зміни.

Установлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 39920 грн.
ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційних скаргах доводи висновків судів не
спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Оскільки доводи касаційних скарг та
матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм
матеріального або процесуального права, а отже, відсутні підстави для
скасування постановлених судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційні скарги.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення про задоволення позовних вимог у
частині стягнення моральної шкоди
підлягає скасуванню з таких підстав.

Моральною шкодою визнаються страждання,
заподіяні громадянину внаслідок фізичного чи психологічного впливу, що призвело
до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань,
погіршення відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального характеру.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1999 року “Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” № 4
(з наступними змінами) відповідно до загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні,  в якій  грошовій
сумі  чи  в якій матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

І характеру правовідносин,
що виникли між сторонами у справі, не випливає обов'язок щодо відшкодування
моральної шкоди.

За таких обставин, коли рішення в частині
стягнення моральної шкоди прийняті з порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, вони не
можуть залишаться в силі, а підлягають скасуванню з постановленням нового
рішення про відмову в цій частині у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Касаційну скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю “С.М.Т.-Лтд.” задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 29 квітня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від
2 листопада 2005 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати та
постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У решті рішення судів залишити без
зміни.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

І.С. Берднік