Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 29 листопада  2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Київської області від 6 лютого 2007 року,
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1, усунення перешкод в
користуванні нею та вселення, посилаючись на те, що їй на праві власності
належить 3/10 частини квартири, а відповідачка перешкоджає їй користуватись
житлом. Позивачка просила виділити їй в користування кімнату площею 11,6 кв.м.,
відповідачці з неповнолітніми дітьми - кімнати площею 21 кв.м. та 9,1 кв.м.,
кухню, коридор, ванну, туалет залишити в спільному користуванні, зобов'язати
відповідачку не чинити їй перешкод у користуванні житлом та вселити її в квартиру.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської
області від                     29
листопада  2006 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Київської області від 6 лютого 2007 року, позов
задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий розгляд
до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що задовольняючи
позов, суд виходив із того, що позивачка, як співвласник квартири, має право
користуватись нею, однак відповідачка чинить їй перешкоди в цьому; визначаючи
порядок користування квартирою суд врахував площу квартири, а також те, що
рішенням суду від 14 квітня 2004 року кімната площею 11,6 кв.м. була виділена в
користування ОСОБА_2, яка в жовтні 2004 року подарувала 3/10 частини квартири
позивачці.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність перевірки
матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом                 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення
порядку користування квартирою, усунення перешкод в користуванні нею та
вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада  2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Київської області від 6 лютого 2007 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                                  Ю.Л.Сенін