СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25       січня     2007
року                                                                                              м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
Ващенко Л.Г.

суддів -              Фадєєнко А.Ф., Вадовської Л.М.

при секретарі - Повар О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою Промінвестбанку в особі філії
"Відділення Промінвестбанку в м. Ізмаїл Одеської області" на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Промінвестбанку в особі філії "Відділення
Промінвестбанку в м. Ізмаїл Одеської області" про визнання недійсним
наказу про звільнення,зміну запису про звільнення у трудовій книжці,стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогула,

ВСТАНОВИЛА:

ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_1звернулась із позовом до відповідача про визнання наказу НОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_3 року про її звільнення за п.2 ст.41 КЗпП України незаконним,зобов'язання відповідача змінити запис
про звільнення у трудовій книжці,змінивши формулювання причин звільнення
з п.2 ст.41 на п.1 ст36 КЗпП України і
стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогула.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року позов задоволено частково.

Суд
змінив наказНОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_3 року про
звільнення з п.2 ст.41 КЗпП

України (за недовіру) на звільнення "за власним
бажанням".

В апеляційній
скарзі відповідач просить рішення суду у частині задоволення позову скасувати і
постановити нове рішення про відмову у позові,посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального права.

У засіданні колегії суддів представник апелянта скаргу підтримав,позивачка
скаргу не визнала.

Рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з поверненням справи на новий

розглядена підставі п.5 ч. 1 ст.311 ЦПК України.

Рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд , виконавши
всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення ,ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування
обставин справ,на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами,які були
досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає вимогам ст.ст.213-215 ЦПК України.

Головуючий у першій інстанції Шляхтицький О.І.                    Справа №22ц-23907

Доповідач Ващенко Л.Г.                                                                Категорія 40 ЦП

ОСОБА_1звернулась із
позовом про визнання недійсним наказу від ІНФОРМАЦІЯ_3
року щодо її звільнення,а також внесення змін до трудової книжки про
причини     звільнення
і стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогула,  пред'явивши позов до суду ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.2,3)

Відповідно до ст.233 ч. 1 КЗпП
України,працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду у тримісячний
строк з дня,коли він дізнався або повинен
був дізнатися про порушення свого права,а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення
копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки.

Трудову книжку із записом про звільнення з 06.10.05 р.позивачка одержала ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується заявою самої позивачки (а.с.2) та
копією з книги обліку трудових книжок і додатків до них (а.с.28).

Тобто позивачка звернулась до суду за захистом своїх порушених прав із
пропуском строку установленого законом, оскільки позивачка
пропустила, як
місячний так  і тримісячний строк на
звернення до суду.

Всупереч ст. 10 ч.4 ЦПК України суд першої
інстанції не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи,зокрема не роз'яснив
позивачці її право уточнити підстави й предмет позову,не попередив про наслідки
не вчинення нею такої процесуальної дії й не
сприяв здійсненню її прав у випадках,передбачених процесуальним законом.

Так,вимоги щодо
визнання наказу про звільнення незаконним ,стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогула стосуються питань перевірки законності звільнення і
на такі вимоги поширюється місячний строк для звернення до суду,а вимоги про внесення
змін до трудової книжки (наказу) про звільнення щодо формулювання причин звільнення можуть бути заявлені до суду
протягом трьох місяців.(ч.1 ст.233 КЗпП України).

За загальними нормами цивільного права позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,зробленої до
винесення ним рішення. Сплив позовної давності,про застосування якої заявлено
стороною у спорі,є підставою для відмови у позові. Якщо суд
визнає поважними причини пропущення строку
позовної давності,порушене право підлягає захистові.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_6 року, у своїх
запереченнях на позов   зазначав про
пропуск- позивачкою строку позовної давності
і з цих підстав просив у позові відмовити (а.с. 18).

Питання про
поновлення  строку з обгрунтуванням
причин   його причин пропуску,позивачка у
суді першої інстанції не ставила.

Всупереч ст. 10,31,179 ЦПК
України,ст.ст.233,234 КЗпП   України, суд
не уточнив у позивачки підстави і предмет
позову,оскільки це має значення для визначення строку позовної давності,
крім того, не з'ясував обставини пропуску строку позовної давності,поважність
причин його пропуску та не з'ясував у позивачки чи просить вона поновити строк
і з яких підстав.

Особа ,яка бере участь у справі,розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.(ст. 11
ч.2ЦПК-України).

Позивачка,зокрема,просила у позовній заяві внести зміни до трудової книжки
і змінити формулювання причин звільнення з п.2 ст.41
на п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін (а.с.3).

Адвокат
позивачки на стадії судових дебатів просив внести зміни до трудової книжки з
формулюванням причин звільнення на ст.38 КЗпП України (а.с 42-45).

Однак,якщо під
час судових дебатів або під час ухвалення рішення виникає потреба з'ясувати нові обставини,що мають значення у
справі,суд,відповідно до ст.ст. 194,195 ЦПК України,повинен постановити ухвалу про повернення до з'ясування обставин у
справі або про поновлення судового розгляду.

У порушення вимог процесуального закону,без повернення до з'ясування
обставин справи чи поновлення судового розгляду щодо уточнення
вимог про зміну причин

звільнення позивачки, заявлених у судових дебатах, суд першої інстанції,не
уточнивши у

цій частині позовні вимоги,розпорядився процесуальними правами позивачки і
ухвалив

рішення про зміну причин звільнення на ст.38 КЗпП України,що згідно із ч.1 ст.31 ЦПК

України є неприпустимим.(а.с.53 зв.,54,54 зв.,55-57).

Відповідно до ст. 159 ч. 1.179 ЦПК України,суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі,однак у протоколі судового засідання
відсутні відомості про те,які саме докази у справі досліджувались судом,що є
порушенням ч.3 ст.213 ЦПК У
країни.(а.с.54).

Оскільки суд першої інстанції не уточнив позовні вимоги.не з'ясував причини
пропуску строку позовної давності,що має значення для вирішення справи,у
порушення норм процесуального права
розпорядився правами позивачки,належним чином не дослідив докази у справі та не оцінив їх, суд апеляційної інстанції не
вправі досліджувати факти й оцінювати докази,які не
були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Тому рішення суду,відповідно до п.5 ч.1 ст.311 ЦПК України,підлягає скасуванню з поверненням справи на новий
розгляд.

Керуючись ст.ст.303,307 ч.1 п.5 ,311 ч.1 п.5,313,314,315,317,319 ЦПК

України,колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської

області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Промінвестбанку в особі філії "Відділення
Промінвестбанку в м. Ізмаїл Одеської області" - задовольнити
частково.

Рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року - скасувати,справу повернути на новий
розгляд до того ж суду, іншим суддею.

Стягнути з
Промінвестбанку в особі філії "Відділення Промінвестбанку в м. Ізмаїл
Одеської області" на користь держави витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи у суді апеляційної інстанції у сумі 30 грн.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту
її проголошення.