суд міста Севастополя
Справа  №22ц-1459/06р.                                                     Головуючий
інстанції  Проценко  0.І.
категорія  17                                                                          Доповідач  в
УХВАЛА       ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

„15 лютого" 2007 року колегія
судової палати з цивільних справ
Апеляційного  суду  м.
Севастополя  в  складі:

головуючого              -
Клочка  В.П.,

суддів                         -  Птіціної
В.І.,   Колбіної
Т.П.

при  секретарі    -
Федоніні  Є.О.

за  участю                  -      представників:      позивача      -
ОСОБА_1,

відповідача -
Глушик О.М., розглянувши у відкритому
судовому

засіданні в м.
Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення місцевого суду Ленінського

району
М.Севастополя від 03 листопада 2006р. по справі за

позовом              ОСОБА_2 до Севастопольської
дирекції Національної акціонерної страхової компанії „Оранта" про
стягнення страхової суми з урахуванням індексу інфляції за час прострочення
виконання зобов'язань та 3% річних,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 в січні 2006 року звернувся
до     суду     з
позовом    до     Севастопольської дирекції Національної
акціонерної страхової компанії „Оранта" про стягнення страхової суми з
урахуванням індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язань та 3%
річних в розмірі 5730,02 грн,
мотивуючи вимоги тим, що під час проходження ним військової служби він втратив
працездатність, за його заявою відповідач виплатив суму страхового платежу,
але, на думку позивача, розмір страхового відшкодування був розрахований
відповідачем  невірно.

Рішенням  суду  в
позові  відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач просить рішення суду скасувати через порушення судом вимог
матеріального права та невідповідність
висновків  суду  фактичним
обставинам  справи.

Розглянувши
матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів вважає,   що
остання  задоволенню  не
підлягає  з  наступних
підстав.

Постановляючи
рішення, суд виходив з того, що відповідач виплатив позивачеві страхову суму у
передбаченому законом розмірі, не допустивши порушень прав та інтересів
ОСОБА_2,   що  стало
причиною  для  відхилення
позову  в  повному
обсязі.

З такими
висновками погоджується колегія суддів, оскільки вони зроблені на підставі
повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, з дотриманням вимог
матеріального та процесуального  права.

Згідно зі ст.16
Закону України „Про соціальний і правовий захист                 військовослужбовців і членів їх сімей",
військовослужбовці і військовозобов'язані, призвані на збори, підлягають
державному обов'язковому особистому страхуванню на випадок   загибелі
або   смерті   у
розмірі   100-кратного   мінімального

2

прожиткового мінімуму населення України на момент
загибелі, смерті, а також у разі поранення (контузії, травми, каліцтва),
захворювання, одержаних у період проходження служби у розмірі, залежному від
ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому  відношенні
від  загальної  суми
страхування.

Згідно зі ст.2 Закону України „Про прожитковий мінімум на
2003 рік", розміри державних соціальних гарантій на 2003 рік, що
визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними
законами, Законом України „Про Державний бюджет України  на
2003  рік",   а
також  нормативно-правовими  актами
КМУ.

Згідно з абзацом 7 ст.48 Закону України „Про Державний

бюджет України на 2003 рік", нарахування страхової
суми з

державного  обов'язкового                    страхування               військовослужбовців

відповідно до ст.16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" здійснюється,
виходячи  із  рівня
80  грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 під час проходження
військової служби втратив 15% працездатності (а.с.12), в результаті чого
Севастопольською міською дирекцією HACK „Оранта" останньому була
нарахована сума страхового платежу у відсотковому відношенні до втраченої
професійної працездатності у
розмірі  1200  грн
(а.с.53),   виходячи  з
рівня  80  грн.

Розрахунки відповідачем були проведені правильно, на що
послався  суд  першої
інстанції.

Вказівка        апелянта
на необґрунтоване застосування відповідачем у якості розміру прожиткового
мінімуму грошової суми у 80 грн також є безпідставною. Оскільки страховий
випадок стався в 2003 році, відповідач керувався діючим на той час Законом
України „Про Державний бюджет України на 2003 рік", в абзаці  7
ст.48  якого  мінімумом
вказана  саме  сума
у  80  грн.

Посилання позивача на суперечність рішення суду вимогам
ч.З ст.4 6 Конституції України безпідставне, оскільки виплачена останньому
грошова сума є одноразовою допомогою та не може бути визнана  основним
джерелом  існування.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують та не
дають   підстав  для
зміни  чи  скасування
ухваленого  судом  рішення.

Керуючись
ст.ст.303-315  ЦПК  України,
колегія  суддів,   -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити.

Рішення місцевого суду Ленінського району м. Севастополя
від 03  листопада  2006
року  -  залишити
без  змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом  двох
місяців.

Головуючий                                           /підпис/

Судді             /підписи/

З  оригіналом  згідно.

Суддя  Апеляційного  суду

м.   Севастополя       В.П.
Клочко