У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши 3
травня     2007 року касаційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 7
грудня 2006 року та Апеляційного суду Миколаївської області від 30 січня 2007
року в справі за позовом прокурора Арбузинського району в інтересах ОСОБА_1 до
закритого акціонерного товариства про стягнення упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Прокурор Арбузинського району в
інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням суду від 16 грудня 2004 року
за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну частку (пай).

У зв'язку з
неправомірним невключенням ОСОБА_1 до списку
до державного акта на право колективної власності на землю, який був
виданий КСГП "Світанок" у жовтні 1995 року, він був позбавлений
можливості здавати земельну ділянку в оренду та отримувати орендну плату.

Просив
стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 упущену вигоду в розмірі 13 176 грн.
та на відшкодування моральної шкоди
14 000 грн.

Рішенням Арбузинського районного
суду Миколаївської області від 7 грудня 2006 року в задоволенні позову
відмовлено, постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 140 грн. 26 коп.
судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської
області від 30 січня 2007 року зазначене рішення суду першої інстанції змінено,
виключено з рішення посилання про стягнення з ОСОБА_1 140 грн. 26 коп. судового
збору, в іншій частині рішення залишено без змін.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на
невідповідність висновків судів обставинам справи, порушення норм
процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права та
ставить питання про скасування судових рішень й ухвалення нового
рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції та  апеляційний суд,
погоджуючись з ним по суті, виходили з того, що позивачем  не надано
достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, не доведено, що будь-яку
шкоду йому заподіяно з вини відповідача, крім того,  державний акт на право колективної власності на землю, до списку до якого не було
включено ОСОБА_1, було видано у жовтні 1995 року, а за захистом свого
права ОСОБА_1 звернувся лише наприкінці 2004 року.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення судового збору, апеляційний суд виходив з того,
що районний суд не врахував, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи і звільнений від
сплати такого збору.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
прокурора Арбузинського району в інтересах ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства про стягнення упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 7 грудня 2006
року та Апеляційного суду Миколаївської області від 30 січня 2007 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема