Справа № 22-
279 - 2006 р.                              Головуючий
у 1-й інст. - Шеремет A.M.
Доповідач - Оніпко О.В.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

24 січня
2007 р.                                                                                                      м.Рівне

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі:

Головуючого судді -
Собіни І.М. Суддів - Оніпко О.В., Григоренко М.П. При
секретарі - Томашевській
І.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою Приватного багатогалузевого підприємства
"ПВС", ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 1 грудня
2005 р. в справі за позовом ЗАТ "Полісся-92" до приватного
багатогалузевого підприємства "ПВС", ОСОБА_1 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на майно та його
реєстрацію.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів .-

встановила:

Рішенням
Рівненського міського суду від 1
грудня 2005 р.
частково задоволено позов ЗАТ "Полісся-92" до ПП "ПВС",
ОСОБА_1, визнано договір купівлі-продажу 11/100
частин приміщення магазину, розташованого за адресою : АДРЕСА_1, укладений між ПП
"ПВС" та ОСОБА_1 28.08.2002
р. недійсним, визнано за позивачем право власності на вказане приміщення та
зобов"язано Рівненське МБТІ анулювати реєстрацію права власності на спірне
майно за ОСОБА_1 та зареєструвати його ЗАТ "Полісся-92".

На вказане
рішення відповідачі подали апеляційні скарги, в яких вказують на його
незаконність, оскільки судом невірно застосовано норми матеріального права. При
вирішенні вказаного спору суд взяв за основу наявність рішення господарського
суду Рівненської області від 26.08.2004 p., яким
задоволено позов ЗАТ "Полісся-92" до ПБП "ПВС" про визнання
недійсним договору купівлі-продажу спірного
приміщення від 28.08.2002 p., оскільки відповідач не набув права власності
на нього, а тому не вправі був його відчуджувати. При цьому суд 1-ї інстанції
послався на ч.І ст. 216 ЦК України, хоча повинен був керуватись нормами ЦК
України 1963 р. Це є підставою для скасування рішення суду в порядку ст. 309 ЦПК України. Визнання недійсним
договору купівлі-продажу, укладеного між попереднім власником майна і
продавцем майна по наступному договору не може бути підставою для визнання
договору купівлі-продажу, укладеного в
подальшому. Стороною у договорі, який визнано недійсним, ОСОБА_1 не
являється. Окрім того, в разі визнання угоди недійсною , кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості
повернути одержане в натурі -
відшкодувати у грошах. ОСОБА_1 набула права власності на підставі
правомірної угоди, яке зареєстровано в РМБТІ та підтверджене рішенням
апеляційного суду Рівненської області від 18.03.2005 p., тому вказаний договір не може бути визнано
недійсним. Також відсутні підстави для визнання права власності на спірне майно
за позивачем. Просили рішення скасувати, ухвалити нове, яким в позові ЗАТ
"Полісся-92" - відмовити.

Апеляційні скарги підлягають до задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПБП "ПВС" та ОСОБА_1 28.08.2002 р. було укладено договір купівлі-продажу 11/100 частини приміщення магазину за адресою : АДРЕСА_1. Право
власності зареєстровано за ОСОБА_1 29.08.2002 р. за НОМЕР_1.

До укладення даного договору, вказане приміщення перебувало у власності ЗАТ
"Полісся-92" (договір купівлі-продажу від 27.06.2002 p., а.с. 5,6) і ПБП "ПВС"
набуло на нього права власності згідно договору купівлі-продажу від 15.07.2002 p., який укладено між ЗАТ "Полісся-92" ( на підставі доручення від
імені ОСОБА_2 на ім"я ОСОБА_3) та ПБП
"ПВС" в особі директора Павлова B.C. ( а.с.8).

Рішенням господарського суду Рівненської області від 26.08.2004 р. договір від 15.07.2002 р. визнано недійсним, оскільки у дорученні
на ім"я ОСОБА_3 не було обумовлено право укладати угоди
від імені ЗАТ "Полісся-92", в т.ч. і вказаний договір , і власник
майна його в подальшому не схвалював і не вчиняв будь-які дії, які б
свідчили про схвалення ним договору.

Зазначене рішення набрало законної сили (постанова Львівського апеляційного господарського суду від 8.12.2004 р.( а.с. 12) і на час ухвалення судом 1-ї інстанції рішення, яке оскаржується в апеляційному
порядку, було чинним.

Однак, суд, який ухвалив попереднє рішення ( від 26.08.2004 р. ), своїм рішенням від 20.06.2006 р. скасував його за нововиявленими обставинами та припинив
провадження в справі.

Рішення господарського суду Рівненської області від 20.06.2006 р. залишено без зміни ухвалою
Львівського апеляційного господарського суду від 7.11.2006 р.

У зв"язку з наведеним, обставини, які були підставою для ухвалення Рівненським міським судом 1.12.2005 р. рішення про
визнання незаконним договору купівлі-продажу від
28.08.2002 p., укладеного між ПП "ПВС" та ОСОБА_1 - відпали, оскільки зазначеними
рішеннями господарського суду визнано правомірність перебування у
власності ПБП "ПВС" вказаного спірного приміщення, а відповідно, й подальшого його продажу власником - ОСОБА_1, що є предметом даного спору.

Інших підстав, окрім зазначених, які б свідчили про незаконність укладеної угоди,
позивачем не наведено і доказів щодо них не надано.

Оскільки на даний час ЗАТ "Полісся-92" не є власником спірного
майна та не є стороною в даному договорі,
воно не має і права вимоги щодо визнання його незаконним та оспорювання наявності
права власності на нього у відповідачки.

У зв"язку з наведеним, рішення суду 1-ї інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в справі
про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,
313, 316 ЦПК України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційні скарги приватного багатогалузевого підприємства "ПВС"
та ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду
від 1
грудня 2005 р. скасувати.

В позові ЗАТ
"Полісся-92" до приватного багатогалузевого підприємства "ПВС" та ОСОБА_1 про визнання договору
купівлі-продажу 11/100 часток приміщення магазину за
адресою : АДРЕСА_1, укладеного між
відповідачами 28.02.2004 р. - відмовити.

Рішення набирає
законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуючий Судді