УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2007 року колегія
судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді: - Дралло І.Г.

Суддів : - Берзіньш B.C.

- М»ясоєдової
Т.М.

при секретарі -
Дермоян Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в М.Сімферополі цивільну

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про

розділ домоволодіння та визначення
порядку користування земельною ділянкою за

апеляційними скаргами ОСОБА_1 і
ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду
М.Сімферополя Автономної Республіки Крим

від 29 березня 2005 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3. про виділ належної ш частки домоволодіння АДРЕСА_1 в натурі
визначення порядку користування земельною ділянкою,
на якій розташовано вказане домоволодіння. Вимоги мотивовані
тим, що вона є власником 55/100 долі спірного домоволодіння відповідно до
договору міни від 23.06.1993р., між співвласниками домоволодіння  визначено порядок користування будинком відповідно до
договору від 22.06.1993р., проте підвал
залишено в загальному користуванні співвласників і ним в цілому користується відповідачка, з вини якої в підвалі постійно
знаходиться вода, через що стіни будинку мокрі
та руйнуються, а позивачка не має можливості прийняти заходи по усуненню підтоплення будинку. Просила провести розділ житлового будинку в натурі з виділенням їй у власність
приміщень на 55/100 долі відповідно до висновку експерта
НОМЕР_1 (додаток №13) 1-й варіант; визначити порядок користування земельною ділянкою, виділивши їй в користування
земельну ділянку площею 600кв.м.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги та просив виділити позивачці підвальне
приміщення в цілому, а також в користування частину земельної ділянки площею
95кв.м., яку займає відповідачка. Представник відповідачки
позов не визнав, зазначивши, що відповідачка не має наміру передавати будь-що позивачці із майна, яким вона.
користується.

Рішенням Київського районного суду М.Сімферополя
від 29.03.2005 року позовні вимоги задоволені частково: виділено в користування
позивачки в будинку АДРЕСА_1 приміщень на загальну суму 60038грн і в
користуванні відповідачки - приміщень в
цьому будинку на суму 60978грн., на
позивачку покладено зобов'язання відкрити двері між підвальними приміщеннями
2-1 та 1-ІІ; визначено порядок користування земельною ділянкою вказаного домоволодіння загальною площею 974кв.м.
Додатковим рішенням суду від
25.01.2006р. вирішено питання про розподіл судових витрат.

На
рішення суду від 29.03.2005р. сторонами по справі   подані апеляційні скарги.

Справа № 22-ц-32/2007р.                      Головуючий у першій інстанції Можелянський В.А.

Доповідач: Берзіньш B.C.

2

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду в частині
зазначення адреси спірного домоволодіння та доповнити його зазначенням про те,
що домоволодіння має два окремих входи, які технічно можливі; в частині
визначення долі в переданих в користуванні приміщень рішення суду скасувати та
виділити підвальне приміщення їй в цілому. Доводи апеляційної скарги обгрунтовані
тим, що рішення суду містить помилки та неточності, позивачці необгрунтовано
виділено приміщень на 50/100 долі в домоволодінні замість 55/100.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3., яка залучена до участі у
справі як правонаступник ОСОБА_2, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1, просить скасувати рішення суду,
як необ'єктивне, постановлене з порушенням норм діючого законодавства, та
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Апелянт вважає, що
суд не дав належної оцінки всім документам,
які є в матеріалах справи, та наданим доказам, тому висновки суду не
відповідають обставинам справи.

В засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, проти доводів
апеляційної скарги ОСОБА_3 заперечували.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційних скарг, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.303,309ч.1п.4 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або процесуального права. Під час розгляду
справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде
встановлено порушення норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою
для скасування рішення.

Статтею 202,202-1
ЦПК України 1963 року,
який був чинним на час вирішення спору судом, передбачалось, що рішення суду
повинно бути законним і обгрунтованним; при ухваленні рішення суд приймає
рішення щодо наявності обставин, якими обгруновувались вимоги і заперечення та
якими доказами вони підтверджуються, наявності інших фактичних даних, які мають
значення для справи а також доказів на їх підтвердження; правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та правової норми, яка регулює ці
правовідносини. Аналогічні положення містяться і в ст.214 чинного ЦПК України,
статтею 213 якого передбачено, що законним є рішення, яким суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом; обгрунтованним
є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду не відповідає вимогам зазначених норм
законодавства. Так, із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 заявила вимоги про
розділ в натурі домоволодіння АДРЕСА_1. Ухвалюючи рішення, суд також виходив з
того, що сторони по справі є співвласниками будинку АДРЕСА_1, який розташовано
на земельній ділянці площею 974кв.м., в підтвердження своїх висновків
пославшись на договір міни від 23.06.1993р. та свідоцтво про право на
спадкування за законом від 30.06.1998 року. Проте із зазначених судом
документів (а.с. 11,90) слідує, що сторони по
справі є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 в

Справа № 22-ц-32/2007р.                 Головуючий у першій інстанції Можелянський В.А.

Доповідач:
Берзіньш B.C.

З

М.Сімферополі,
а не домоволодіння НОМЕР_2, що стверджується також копією рішення Київського райсуду М.Сімферополя
від 11.08.1992р., угодою про порядок користування спільним будинком між
співвласниками від 22.06.1993р.(а.с.10,19).

Крім того, із висновку експерта слідує, що за даними
технічного паспорту розмір земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння
АДРЕСА_1 в М.Сімферополі, складає 979кв.м., а за даними замірів
земельної ділянки експертом її площа становить 974кв.м., експертом надано
варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 974кв.м. і
суд також визначив порядок користування земельною ділянкою площею 974кв.м.
Проте в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в підтвердження
того, що за спірним будинком компетентним органом закріплювалась земельна
ділянка і що співвласникам домоволодіння була надана земельна ділянка в
користування чи у власність і дані про розмір цієї земельної ділянки,
встановлення її меж.

Статтею 364
ЦК України, на яку послався суд вирішуючи спір, регулюються правовідносини по
виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. ОСОБА_1 також
заявила вимоги про виділ належної їй частки спірного домоволодіння в
натурі(а.с.З-5,79-80), проте суд, як слідує із тексту рішення суду, зазначивши
у вступній частині рішення про розгляд вимог про виділ частки домоволодіння в
натурі, вирішив питання про визначення порядку користування домоволодінням між
співвласниками, що регулюється ст.358 ЦК України, і ухвалив рішення відносно
вимог, які позивачем не заявлялись(а.с.109-110). Висновок експерта також
зроблено відносно визначення порядку користування домоволодінням АДРЕСА_1 в
М.Сімферополі, а не відносно реального його розділу (а.с.47-49). Залишились
поза увагою суду і позовні вимоги про передачу підвалу в цілому ОСОБА_1 з
урахуванням того, що підвал знаходиться під жилими приміщеннями позивачки,
необхідності доступу для їх ремонту та обслуговування та з урахуванням тієї
обставини, що доля виділених їй за висновком експерта приміщень менша від
належної позивачці долі у власності на 5/100.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про розділ домоволодіння, яке належить
на праві власності сторонам по справі, залишились нерозглянутими судом першої інстанції, і цей недолік не був і не міг
бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції, що
є підставою відповідно до ст.ст.303ч.3,311ч.1п.5 ЦПК України для виходу за межі
доводів апеляційних скарг і скасування рішення суду з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції. Оскільки скасовується рішення суду, то
скасуванню підлягає також додаткове рішення про розподіл судових витрат,
висновки якого витікають із суті основного рішення.

На
підставі наведеного, керуючись статтями 303,309,311
ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду М.Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 29
березня 2005 року та
додаткове рішення цього ж суду від 25
січня 2006 року - скасувати,
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа № 22-ц-32/2007р.                 Головуючий у першій інстанції Можелянський В. А.

Доповідач:
Берзіньш B.C.

4

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили безпосередньо до
Верховного Суду України.