УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 січня 2007 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
у складі:

Головуючого, судді
Курської А.Г. суддів   Горбань
В.В.

Шаповалової О.А. при секретарі Іванові O.K.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
„СімСітіТранс", ВАТ „Страхова компанія
„Астарта", треті особи - ОСОБА_2, Страхова компанія „Укрсоцстрах" про стягнення матеріальної та моральної шкоди за апеляційною
скаргою представника ТОВ
„СімСітіТранс" Толкачьова В.В. на рішення Сімферопольського районного
суду АР Крим від 13.10.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

26.09.2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ „СімСітіТранс", зазначив третьою особою ОСОБА_1,
про відшкодування матеріального збитку в розмірі 2833
грн. 85 коп. та моральної шкоди в розмірі 1700 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної події,
яка сталася 31.08.2004 року на трасі Сімферополь-Ялта в районі села Лозове Сімферопольського району, його автомобілю
ВАЗ-21093, державний номер НОМЕР_1, спричинені технічні пошкодження.
Згідно з постановою Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 13.10.2004 року дорожньо-транспортна подія сталася з вини
водія ОСОБА_1, який при виконанні трудових обов'язків,
керуючи транспортним засобом №028-43 КР, належним
автопідприємству ТОВ „СімСітіТранс", порушив Правила дорожнього руху та допустив зіткнення автомобілів. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №НОМЕР_1 року вартість
матеріального збитку складає 2833 грн. 85 коп. Крім
того, у зв'язку з моральними стражданнями з приводу пошкодження автомобілю йому завдана моральна шкода, яку він оцінював в
розмірі 1700 грн.

В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, остаточно просив стягнути з ТОВ „СімСітіТранс"
матеріальну шкоду, яка згідно з висновком судової автотоварознавчої
експертизи та з урахуванням індексу інфляції на 01.08.2006 року складає 3592 грн. 80 коп., моральну шкоду в сумі 1700 грн.,
витрати, пов'язані з проведенням
автотоварознавчого дослідження у розмірі 250 грн., суму державного мита -119 грн., витрати на правову допомогу - 1000 грн., витрати
на проїзд до суду - 890 грн. 04 коп.

Ухвалами суду від 29.05.2006 року та від 12.09.2006 року до участі у справі
залучено в якості третьої особи на стороні
відповідача ВАТ „Страхова компанія „Укрсоцстрах"
та в якості співвідповідача Страхову компанію „Астарта".

Рішенням суду позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ „СімСітіТранс"
на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 3592 грн.
80 коп., у відшкодування

Справа №22-ц-654/2007                             Головуючий у першій

Інстанції
Сікорська Н.І.

Доповідач Курська А.Г.

2

моральної шкоди 1000 грн., судові витрати -1119 грн., - всього 5711 грн. 80
коп.
В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду представник ТОВ „ СімСітіТранс"
Толкачьов В.В. просить його скасувати в
частині стягнення з ТОВ „СімСітіТранс" моральної шкоди в сумі 1000 грн. та судових витрат, пов'язаних з наданням
правової допомоги в сумі 1000 грн. Доводи скарги зводяться до
того, що суд допустив порушення норм матеріального права,
покладаючи обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди на ТОВ „СімСітіТранс", оскільки відповідальність за
спричинення моральної шкоди повинна нести
безпосередньо особа, з вини якої спричинена шкода, тобто водій ОСОБА_1. Крім
того, апелянт вважає, що судом неповно з'ясовані обставини справи щодо
обґрунтованості заявлених вимог про
відшкодування моральної шкоди і її розміру, а також щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки суд не
перевірив повноваження адвоката ОСОБА_3.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника ОСОБА_3., третю особу ОСОБА_1, розглянувши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

При задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, суд виходив з того, що на час вчинення ДТП ОСОБА_1. не тільки перебував у трудових відносинах з ТОВ
„СімСітіТранс", а й виконував свої трудові обов'язки.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується, оскільки вони не суперечать фактичним обставинам справи і відповідають
вимогам ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України.

Суд в межах заявлених вимог повно та всебічно дослідив обставини справи,
дав належну оцінку доказам, які надали сторони на
засадах змагальності (ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України), і дійшов вірного висновку
про часткове задоволення позову ОСОБА_1

Згідно з положенням ч.1 ст.1172 ЦК України та п.8 та п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 (зі
змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 року №5) „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", які відповідно до ст.7 Цивільного кодексу України
мають характер правового звичаю, „... за моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою
цей працівник перебуває у трудових відносинах, а
останній відповідає перед нею в порядку регресу. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань (фізичних,
душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та
з урахуванням інших обставин".

У зв'язку з цим рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ „СімСітіТранс" моральної шкоди на користь ОСОБА_1
відповідає вимогам закону та принципу розумності та справедливості.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд першої інстанції правильно визначив її розмір з урахуванням характеру дій особи, яка
її заподіяла, ступеня моральних страждань потерпілого, а також інших
негативних наслідків, на які посилався потерпілий.

Судова колегія
вважає, що суд першої інстанції навів мотиви у рішенні, обґрунтував їх доказами, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд
неповно з'ясував обставини справи та
не дав правової оцінки доказам, наданим сторонами, і дійшов невірного висновку при ухваленні рішення в
частині стягнення моральної шкоди, є безпідставними.

Судова колегія дійшла висновку, що суд повно з'ясував обставини справи та
дав належну оцінку всім наявним в справі доказам
згідно зі ст.212 ЦПК України і постановив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Не підлягає задоволенню і довід апеляційної скарги про те, що суд
необгрунтовано стягнув 1000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову
допомогу.

3

Присуджуючи на
підставі ст.84 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення за
позовом як майнового, так і немайнового характеру, з другої сторони витрати по
оплаті допомоги адвоката, суд виходив з того, що між позивачем ОСОБА_1 та
адвокатом ОСОБА_3 була укладена угода, і з того, що ОСОБА_1 заплатив по
квитанції №5 юридичному агентству ЧП „Міжрегіональне агентство авторських
прав" 1000 грн. (а.с.48,161).

Судова колегія
визнає і в цій частині рішення суду законним та обґрунтованим, оскільки справа
в провадженні суду знаходилась майже рік, за своїм характером є складною, і
адвокат ОСОБА_3, повноваження якого як представника позивача посвідчені ордером
згідно з ч.4 ст.42 ЦПК України, в інтересах позивача приїзджав з міста Ялта в
місто Сімферополь, надавав йому достатній обсяг правових послуг, приймаючи участь по справі у кожному судовому
засіданні, яких було більш десяти.

Згідно з
додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року №590 „Про
граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" компенсація
витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, якщо компенсація
сплачується іншою стороною, не повинна перевищувати суму, що
обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі (яка надає правову допомогу)
виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її
роботи.

Виходячи з
положень наведеної постанови і приймаючи до уваги конкретні матеріали справи, з
яких убачається, що адвокат ОСОБА_3, як представник позивача, брав участь у
одинадцяти судових засіданнях, на які затратив 7 годин 25 хвилин, та з
урахуванням розміру мінімальної заробітної плати в період розгляду справи, яка
з 01.01.2006 року складала 350 грн., а з 01.07.2006 року - 375 грн., сума
компенсації по даній справі повинна складати
1046 грн. 50 коп. ( 5 судових засідань загальним терміном 4 год. 10 мін. х 350
грн. : 100% х 40% = 574 грн. і 6 судових засідань загальним терміном З год. 15 мін. х 375
грн. :100% х 40% =472 грн. 50 коп.).

Таким чином, суд
дійшов вірного висновку про задоволення вимог позивача щодо компенсації витрат
на правову допомогу в розмірі 1000 грн., оскільки така сума не перевищує
граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, встановленого
законодавством України, яке було чинним на день вирішення справи по суті та
ухвалення судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги,
оскільки не спростовують висновків суду.

Згідно зі ст.308
ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303,
304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ТОВ „СімСітіТранс" Толкачьова В.В. відхилити, рішення
Сімферопольського районного суду АР Крим від 13.10.2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з
дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.