У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши
4 червня  2007 року касаційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16
жовтня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Чернівецької області від 7 лютого 2007 року в справі за позовом
ОСОБА_2до приватного підприємства "Север", третя особа - ОСОБА_1, про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 19 листопада 2005 року в результаті дорожньо-транспортної
пригоди (далі - ДТП) належному йому автомобілю заподіяно шкоду з вини водія
ОСОБА_1, який знаходився у трудових відносинах з відповідачем.

Просить його позов задовольнити, стягнути з відповідача
на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 19 689 грн. 74 коп.,
моральної шкоди 2 000 грн.

Рiшенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від
16 жовтня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду  Чернівецької області від 7 лютого 2007 року,
позов задоволено частково, постановлено стягнути з відповідача на користь
позивача на відшкодування матеріальної шкоди 16 227 грн. 99 коп., моральної
шкоди 700 грн., судові витрати та витрати за проведення огляду автомобіля і
надання правової допомоги.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1  посилається на невідповідність
висновків  судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального
права та ставить питання про скасування судових рішень і передачу справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції та
апеляційний суд, погоджуючись з ним, виходили з того, що причиною ДТП стало
порушення ОСОБА_1 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, що перебуває у
причинному зв'язку із заподіянням позивачу шкоди; ДТП сталася за вини водія
автомобіля ОСОБА_1, який перебував з відповідачем у трудових відносинах;
провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 припинено у зв'язку із
закінченням строку для накладення адміністративного стягнення, що не виключає
цивільно-правову відповідальність за завдану шкоду.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у
х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_2до приватного підприємства "Север", третя особа - ОСОБА_1, про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 жовтня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду  Чернівецької
області від 7 лютого 2007 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема