Справа № 22-1495                                    Головуючий
в 1 інстанції - Мирошниченко
- 21                                                       Доповідач
РІШЕННЯ                 іменем     України

8 лютого 2007 року                                        Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого
Турової О.М.

суддів               Шевченко
В.Ю.,

Могутової Н.Г.

при секретарі     Тимченко Г.В.

за участю:
позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Вугледарі Донецької області на рішення Петровського
районного суду м. Донецька від 14 грудня 2006 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.
Вугледарі Донецької області про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в м. Вугледарі Донецької області
звернулось до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Петровського
районного суду м. Донецька від 14 грудня 2006 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1
до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Вугледарі
Донецької області, про стягнення моральної шкоди були задоволені частково у
розмірі 14000 грн.

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду просило скасувати зазначене рішення
у зв'язку з тим, що згідно з Законом України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання" від 23.09.1999 p., всі види
соціальних послуг і виплат повинні бути підтверджені висновком МСЕК. Витяг з акту огляду на МСЕК від 1 серпня 2006 р.
стосовно ОСОБА_1 не містить відомостей про наявність факту спричинення
йому моральної шкоди, а інших документів, які б підтверджували такий факт
позивач суду не надав. Крім того, відповідно до п.27 ст. 77 Закону України „Про
державний бюджет України на 2006 рік,
зупинено дію абзацу четвертого ст. 1 пп."е" п. 1 ч.І ст. 21, ч. З ст.
34 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності".

Суд першої
інстанції, задовольняючи частково вимоги ОСОБА_1, посилався на те, що позивач працював на підприємствах вугільної
промисловості, отримав професійне захворювання: хронічну вертеброгенну
попереко-крестцову радикулопатію", внаслідок чого йому встановлено за висновком
МСЕК від 1 серпня 2006 року втрату працездатності 40 %. У зв'язку з пошкодженим
здоров'я у позивача порушені відносини з оточуючими людьми, нормальні життєві
зв'язки внаслідок неможливості продовження активного суспільного життя, тому
суд вважав за можливе стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди
ОСОБА_1 - 14000 грн.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду -скасуванню з таких підстав.

Відповідно до
ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового рішення є неправильне
застосування судом норм матеріального права.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач працював працював на підприємствах вугільної
промисловості, отримав професійне захворювання: хронічну вертеброгенну
попереко-крестцову радикулопатію", внаслідок чого йому встановлено за
висновком МСЕК від 1 серпня 2006 року втрату працездатності 40 %.

Відповідно до
ст. 21 п.1 пп. „є" та ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", у разі
настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його
здоров»я, виплачуючи йому грошову суму за моральну шкоду за наявності факту
заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Разом з тим, з
метою приведення окремих норм законів у відповідність з Законом України „Про
державний бюджет України на 2006 рік" пунктом 27 статті 77 вказаного
Закону зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 ст.
1( в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),
підпункту „є" п.1, ч.1,ст. 21, ч.З ст.ст. 28, 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату
працездатності".

Виходячи з
наведеного, а також вимог ст. 5 ЦК
України, у суду 1-ї інстанції не було підстав
для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки дія положень п.27 ст. 77
Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік" повинна
застосовуватись до правовідносин, що виникли після набрання чинності вказаним
законом, тобто після 1 січня 2006 року.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше висновком МСЕК від 1 серпня 2006 року
встановлено втрату працездатності 40% в зв"язку з професійним
захворюванням, встановленим в 2006 році.

Викладене свідчить, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача
виникло з зазначеного часу, тобто після набрання чинності Законом
України „Про державний бюджет України на
2006 рік", тому правових підстав для стягнення сум у відшкодування
моральної шкоди ОСОБА_1 не існує, оскільки призупинення дії закону не
дає підстав для його застосування.

На підставі
викладеного, Апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення
апеляційної скарги і постановления
нового рішення, яким слід відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до
ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь держави витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 1,50 грн.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 316 ЦПК України, Апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Вугледарі
задовольнити.

Рішення Петровського районного суду м. Донецька від 14
грудня 2006 року скасувати.

Відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Вугледарі про відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 1 грн. 50 коп.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо
до суду касаційної інстанції протягові двох місяців з дня набрання законної
сили.