Категорія - 21                                                              Доповідач - Шевченко В.Ю.
УХВАЛА

іменем     України

25 січня 2007 року

Апеляційний
суд Донецької області в складі: Головуючого Гурової О.М. суддів Шевченко В.Ю., Могутової Н.Г. при секретарі Чернишенко К.Ф. з
участю представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу за
апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в Совєтському районі м.Макіївки на рішення Совєтського районного суду м.Макіївки від 21
листопада 2006р. за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в Совєтському
районі м.Макіївки про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Апеляційного суду Донецької області надійшла апеляційна скарга
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в Совєтському районі
м.Макіївки на рішення Совєтського районного суду
м.Макіївки від 21 листопада 2006р., яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, на його користь з відповідача стягнуто
моральну шкоду внаслідок ушкодження
здоров"я на виробництві у розмірі 8000грв.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на те, що позивачем не було надано належних
доказів щодо підтвердження факту спричинення йому моральної шкоди, цей факт не підтверджено відповідним висновком МСЕК.
Судом також не враховано вину позивача у нещасному випадку, що стався з ним при
виконанні трудових обов"язків. Крім
того, суд не врахував, що відповідно до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2006р." дія окремих статей Закону України„Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" від НОМЕР_1 , в тому
числі відносно відшкодування моральної шкоди, зупинено.

Представник відповідача в засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої
інстанції, в задоволенні позову відмовити.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 травня 2001р. з позивачем при виконанні трудових обов'язків стався нещасний випадок,
внаслідок якого він отримав вивих правого плеча, ушиб
м"яких тканин голови, що підтверджується актом по формі Н-

1 від 31.05.2001р. Згідно висновку
МСЕК від 1 листопада 2001р. позивачу вперше встановлено 20% втрати професійної працездатності у
зв"язку з трудовим каліцтвом, при повторному переогляді на МСЕК 20 жовтня 2004р. позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності безстроково.
Враховуючи, що внаслідок виробничої травми позивачу завдано моральної шкоди, а
також з урахуванням глибини його моральних і фізичних страждань , суд визначив
розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь
позивача, у сумі 8000грв.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню за таких підстав.

Згідно змісту вимог ст.ст. 1,21,28 Закону України „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" від НОМЕР_1 (зі змінами та доповненнями) у разі настання страхового випадку на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України покладено обов'язок у встановленому законом
порядку своєчасно і в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну робітникові
внаслідок ушкодження здоров"я, у тому числі і моральну шкоду при наявності підстав факту спричинення цієї шкоди
потерпілому. Зазначені норми не містять яких-небудь інших додаткових умов щодо
відшкодування моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що 30 травня 2001р. з позивачем при
виконанні трудових обов'язків стався нещасний
випадок, внаслідок якого він отримав вивих правого плеча, ушиб м"яких
тканин голови, що підтверджується актом по формі Н-1 від 31.05.2001р. Згідно висновку МСЕК від 1 листопада 2001р. позивачу вперше встановлено 20% втрати професійної працездатності у зв"язку з трудовим
каліцтвом, при повторному переогляді на МСЕК 20 жовтня 2004р. позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності
безстроково.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяною
внаслідок ушкодження здоров"я за нормами Закону
України „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від НОМЕР_1-X1V. Згідно змісту вимог ст.34 вказаного Закону України
висновок МСЕК про наявність моральної шкоди передбачено у випадку заподіяння шкоди умовами виробництва, яка не
спричинила стійкої втрати потерпілим
працездатності. Із матеріалів справи вбачається, що позивачу встановлена стійка
втрата професійної працездатності, тому апеляційний суд вважає непереконливими доводи апеляційної скарги про
необхідність підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004р. № 1-рп2 ушкодження здоров"я, спричинене потерпілому під час виконання трудових
обов'язків незалежно від ступеню втрати професійної працездатності спричиняє
йому моральні і фізичні страждання. Обов'язок Фонду
відшкодувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, має забезпечуватися Фондом всім потерпілим, у тому числі в
разі тимчасової, стійкої часткової чи повної втрати професійної працездатності.

Доводи відповідача про те, що Законом України "Про державний бюджет на
2006 рік" вказані виплати зупинено, суд не може
прийняти до уваги, оскільки це суперечить положенням ч.2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань, що заподіяли втрату працездатності",
де зазначено, що фінансування Фонду соціального страхування від нещасних
випадків здійснюється за рахунок внесків роботодавців, капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації
страхувальників, прибутку, одержаного від тимчасово вільних
коштів Фонду на депозитних рахунках, коштів

одержаних від
стягнення відповідно до законодавства штрафів з підприємств..., добровільних внесків та інших надходжень, отримання яких
не суперечить законодавству.

В рішенні суд навів мотиви, з яких він прийшов до висновку про визначення
суми відшкодування моральної шкоди, а також навів
мотиви, з яких він не приймає до уваги заперечення відповідача та оцінив докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та
об"єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідає вимогам ст.213 ЦПК України.

Зокрема, визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд урахував, що у зв"язку із
трудовим каліцтвом позивачу було спричинено фізичні і моральні
страждання, у зв"язку з чим йому вперше було встановлено 20 % втрати професійної працездатності,
надалі втрата працездатності встановлена у розмірі 15% безстроково, за станом здоров"я він не може
працювати за спеціальністю, не може допомагати
своїй родині, внаслідок чого було порушено звичайний уклад життя, що суттєво впливає на його
психологічний стан. Тому, з урахуванням конкретних обставин, з дотриманням
вимог ч.Зст.34 Закону України„Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", суд правильно визначив розмір
відшкодування моральної шкоди в сумі 8000грв.

Апеляційний суд вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди відповідає характеру та ступеню моральних
страждань позивача, конкретним обставинам справи та
підстав для її зменшення не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої Інстанції норм матеріального чи
процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, як таке, що відповідає нормам
матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,ст.314 ЦПК
України,   апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань в Совєтському районі м.Макіївки відхилити.

Рішення Совєтського районного суду м.Макіївки від 21 листопада 2006р. залишити без змін.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в Совєтському районі
м.Макіївки витрати на інформаційне-технічне
забезпечення розгляду справи 1грв.50коп. (ОКПО 02891428, рр 0992, МФО 834016 в УДК в Донецькій області, отримувач:
Апеляційний суд Донецької області).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та

може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання

законної сили.