Справа
№ 2-34/2007
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М  УКРАЇНИ

17 січня 2007 року Чернігівський районний суд
Чернігівської області в складі: головуючого -
судді: Карнауха А.С. при секретарі: Гречко Н.О. з участю:

позивачки: ОСОБА_1 представника
відповідача відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Чернігові Чернігівської
області: Нужняк І.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислове підприємство
"РЕССКІ", відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в місті Чернігові Чернігівської області, про стягнення одноразової
допомоги та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2006
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з
відповідачів 30000 грн. одноразової допомоги внаслідок стійкої втрати
професійної працездатності при виконанні трудових обов'язків та стягнути 2400
грн. у відшкодування моральної шкоди в зв'язку з утратою працездатності при
виконанні трудових обов'язків.

В обгрунтування
своїх позовних вимог, позивачка зазначила, що працюючи у відкритому акціонерному товаристві
"Киселівський льонозавод" 17 грудня 1980 року під час виконання
трудових обов'язків , вона отримала виробничу травму, в зв'язку з чим був
складений акт про нещасний випадок на виробництві. В лютому 1998 року їй
встановлена третя група інвалідності та 50
% втрати професійної працездатності. Проте до цього часу ніхто з відповідачів
не виплатив їй одноразову допомогу та моральну шкоду внаслідок отримання нею
виробничої травми.

В судовому засіданні позивачка, підтримали заявлені позовні вимоги, просили
їх задовольнити, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник
відповідача відділення виконавчої,
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в місті
Чернігові Чернігівської області заперечувала проти задоволення позову,
пояснивши що відповідно до постанови Фонду НОМЕР_1, сума
заборгованості 127,99 грн. по
відшкодуванню шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я була виплачена позивачці
ОСОБА_1 Будь-які відомості щодо заборгованості ВАТ "Киселівський
льонозавод" перед позивачкою по виплаті одноразової допомоги та моральної
шкоди у відділенні Фонду відсутні.

Відповідач ТОВ
"РЕССКІ", належним чином повідомлений про час та місце розгляду
справи, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, надавши суду
заяву з проханням розглянути справу без участі його представника. Позовні
вимоги не визнав. В наданих запереченнях на позов зазначив, що товариство є
самостійною юридичною особою, не має ніякого відношення до ВАТ
"Киселівський льонозавод" і не відповідає за його зобов'язаннями.

За таких
обставин суд визнав можливим розглядати справу у відсутності представника
відповідача ТОВ "РЕССКІ", який не з'явився в судове засідання,
оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Під час
виконання трудових обов'язків на ВАТ "Киселівський льонозавод" 17.12.1980 року біля 05 години позивачка
отримала тілесні ушкодження, в зв'язку з чим, НОМЕР_2 про нещасний випадок на виробництві, який затверджений виконуючим
обов'язки керівника ВАТ "Киселівський льонозавод".

Рішенням МСЕК
1З.02.1998 року
ОСОБА_1 встановлено 50 %
втрати працездатності.

Відповідно до
довідки ВАТ "Киселівський льонозавод" від НОМЕР_3, розмір
втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших
страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілої ОСОБА_1 становила
111,84 грн.
Сума заборгованості позивачці станом на 01.04.2001 року складала 127,99 грн.

Згідно постанови
НОМЕР_4, відділенням виконавчої дирекції в м. Чернігові Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України, виплачено ОСОБА_1 заборгованість по відшкодуванню шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я, в сумі 127,99 грн. на підставі заяви позивачки.

За повідомленням
архівного відділу Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської
області від 31.12.2006 року, в наказі директора ВАТ "Киселівський
льонозавод" від 13.11.1973 року ОСОБА_1 значиться прийнятою на роботу
сушильницею з 19.11.1973 року.

В наказі
директора від 05.10.1999 року, позивачка
значиться звільненою з роботи за власним бажанням, в зв'язку з виходом на
пенсію за віком з 01.10.1999
року.

Відомості про
розшифровку нарахованих сум по бухгалтерії по коду 0,83, які
нараховувались ОСОБА_1 з 1998
року по 2001 рік в
наказах відсутні.

Накази голови
правління ВАТ "Киселівський льонозавод" про виплату ОСОБА_1
одноразової допомоги та моральних відшкодувань за 1998-2001 роки відсутні.

Згідно частини 1 статті 11 Закону України
"Про охорону праці" в редакції від І4.10.1992
року, власник зобов'язаний відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я ,
пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, у повному розмірі втраченого
заробітку відповідно до законодавства, а також сплатити потерпілому одноразову
допомогу.

Як вбачається
із змісту частин 1, 2 статті 12 Закону України
"Про охорону праці" в редакції від 14.10.1992 року, відшкодування моральної шкоди провадиться
власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної
втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від
нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Під моральною
втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок
фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до
частини 2 статті 2 Закону України від
22.09.1999 року
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності", що набрав чинності з 01.04.2001 року ( далі Закон),
особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено
згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування
шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або
професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків,
мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до
цього Закону, яке здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

В прикінцевих положеннях Закону встановлено, що відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна реабілітація проводяться Фондом,
зазначеним у статті 8 Закону
особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені
страхові виплати і соціальні послуги, а також те, що вся заборгованість
потерпілим на виробництві, яким до набрання чинності Законом (до 1 квітня 2001 року)
підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, виплачується цими
підприємствами , а в разі
їх ліквідації без правонаступника -
Фондом (п. З розділ 11).

Вислухавши
пояснення позивачки, представника відповідача, свідка, дослідивши письмові
докази в справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в місті Чернігові Чернігівської
області, одноразової допомоги та моральної шкоди не підлягають задоволенню, в
зв'язку з тим, що позивачкою не доведені обставини, на які посилалась, як на
підставу своїх вимог, зокрема невиплату їй ВАТ "Киселівський
льонозавод" одноразової допомоги та моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я, оскільки відповідно до частини 4 статті 60 ЦПК України
доказування не може грунтуватись на припущеннях та виключає будь-яку можливість
задоволення вимог, якщо вони не підтверджені доказами та їх не визнає інша
сторона.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю
"Агропромислове підприємство "РЕССКІ", одноразової допомоги та
моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я також не підлягають
задоволенню, в зв'язку з тим, що товариство є неналежним відповідачем, оскільки
відповідно до статуту, воно створене шляхом реорганізації Агропромислового
підприємства по виробництву будівельних матеріалів, ремонтно-будівельних робіт
"РЕССКІ" на підставі об'єднання майна та підприємницької діяльності
учасників, і не є правонаступником прав та обов'язків ВАТ "Киселівський
льонозавод".

За змістом
пункту 1 статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року
"Про державне мито", звільняються від сплати державного мита
позивачі-робітники, за позовами, що випливають з трудових правовідносин.

Згідно частини 4 статті 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, позивача,
звільнено від оплати судових витрат, судові витрати, компенсуються за рахунок
держави.

Враховуючи,  що
позов  ОСОБА_1   не
підлягає  задоволенню,  у відповідності  з

вимогами
статті 88 ЦПК України,
судові витрати в справі слід віднести за рахунок держави.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 81 ЦПК України, не підлягають оплаті
при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом
витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

Враховуючи, що
позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, у відповідності з вимогами статті 81 ЦПК України,
судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі ЗО
грн. слід стягнути з позивачки.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212, 213,
214, 215, 216 ЦПК
України, Законом України "Про охорону праці" в редакції від 14.10.1992 року, Законом
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" від 22.09.1999 року, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислове
підприємство "РЕССКІ", відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті Чернігові Чернігівської області, про стягнення
одноразової допомоги та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_1 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
сумі ЗО (тридцять) грн.

Судові
витрати в справі у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до апеляційного суду
Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Чернігівської області
через Чернігівський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.