У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року                                                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка А.В.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                      Барсукової
В.М.,

Балюка М.І.,                       Берднік І.С.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу квартири дійсним та
визнання права власності на квартиру, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_4
про виселення їх та неповнолітніх дітей з квартири, за позовом заступника
прокурора Чернівецької області в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_4 та їхніх
неповнолітніх дітей до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним, за касаційними скаргами ОСОБА_1 на рішення
Першотравневого районного суду м. Чернівці від                 15 листопада 2004 року й
ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від                 18 травня 2005 року та за
касаційною скаргою ОСОБА_3 й ОСОБА_5 на рішення Першотравневого районного суду
м. Чернівці від 15 листопада 2004 року, додаткове рішення цього ж суду від                         21 лютого 2005 року й
ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 18 травня 2005 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 1996 року ОСОБА_5 діючи на підставі доручення в
інтересах ОСОБА_2звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_6 про їх
виселення як тимчасових мешканців без надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 подали до суду зустрічний позов до
ОСОБА_2 про стягнення безпідставно придбаного майна.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 7
жовтня                1997 року
провадження по справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 про виселення провадженням закрито з підстав відмови позивача від
позову.

У березні 1998 року ОСОБА_1 змінив предмет свого позову
зустрічного позову до ОСОБА_2зі стягнення з неї безпідставно придбаного майна
на визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним і визнання права
власності на квартиру.

У лютому 1997 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом
до             ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про
виселення їх з квартири АДРЕСА_1

У квітні 1998 року заступник прокурора Чернівецької
області звернувся в суд із позовом в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і їхніх
неповнолітніх дітей до ОСОБА_2і ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26
серпня              2004 року
вищезазначені позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від
15 листопада 2004 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання
договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дійсним відмолено за
безпідставністю. Позов заступника прокурора Чернівецької області задоволено.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 24 січня           1997 року, укладений між продавцем
ОСОБА_2через представника ОСОБА_5 і покупцем ОСОБА_3, з поверненням сторонами
другій стороні все одержане за договором. У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1
і ОСОБА_4 про виселення з квартири АДРЕСА_1 відмовлено за безпідставністю.

Указане рішення суду першої інстанції ОСОБА_1, а також
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 оскаржили у апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 26
січня 2005 року постановлено справу зняти з апеляційного розгляду й повернути
до Першотравневого районного суду м. Чернівці для вирішення питання про
постановляння додаткового рішення.

Додатковим рішенням Першотравневого районного суду м.
Чернівці від              21 лютого 2005
року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дійсним відмовлено за безпідставністю та
відмовлено у визнанні його права власності на дану квартиру. Позов заступника
прокурора Чернівецької області задоволено. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від             24 січня 1997 року, укладений між
продавцем ОСОБА_2через представника ОСОБА_5 і покупцем ОСОБА_3 з поверненням
сторонами другій стороні все одержане за договором. Зобов'язано ОСОБА_3
повернути ОСОБА_2     5475 грн.,
одержаних за договором купівлі-продажу квартири                від 24 січня 1997 року. У
задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 і неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 про виселення з квартири АДРЕСА_1 відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 18
травня 2005 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15
листопада 2004 року залишено без зміни, а додаткове рішення цього ж суду
змінено та ухвалено зобов'язати ОСОБА_2
повернути ОСОБА_3   5475 грн. У
іншій частині додаткове рішення залишено без зміни.

Не погодившись з рішенням Першотравневого районного суду
м. Чернівці від 15 листопада 2004 року та ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 18 травня 2005 року, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права
та порушенням норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в
частині відмови у задоволенні його позову до ОСОБА_2скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, до Верховного Суду України звернулися ОСОБА_3
і ОСОБА_5 з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права,
просять рішення Першотравневого районного суду                       м. Чернівці від 15
листопада 2004 року, додаткове рішення Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 21 лютого 2005 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької
області від 18 травня 2005 року в частині задоволення позову заступника
прокурора Чернівецької області про визнання договору купівлі-продажу квартири
недійсним та відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 та їхніх
неповнолітніх дітей про виселення скасувати й у цій частині справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 підлягають
відхиленню з таких підстав.

Залишаючи рішення Першотравневого районного суду м.
Чернівці                  від 15
листопада 2004 року без зміни, та змінюючи додаткове рішення, апеляційний суд
виходив із того, що позивач не надав і судом не добуто доказів того, що ОСОБА_2
та ОСОБА_1 досягли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу,
зокрема, ціни за квартиру та строки розрахунку за неї.

ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_2на підставі
довіреності уклав договір купівлі-продажу квартири зі своєю дружиною ОСОБА_3
Тобото, в порушення вимог ч. 3 ст. 62 ЦК України (1963 року) вчинив угоду у
відношенні себе особисто.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 свою квартиру
передала ОСОБА_1 у користування з умовою оплати ним комунальних послуг. Щодо
договору купівлі-продажу спірної квартири, то сторони не домовилися про ціну та
час розрахунку.

Сума грошей 9353 карб. була виплачена по квитанції
НОМЕР_1 до того часу, коли ОСОБА_2 стала власницею квартири та мала право на її
продаж.

Спірна квартира була спільною власністю подружжя, згоду
на продаж якої ОСОБА_9 не давав.

ОСОБА_5, як представник ОСОБА_3, всупереч вимогам ч.
3                       ст. 62 ЦК України
(1963 року) уклав від її імені угоду щодо себе, тобто у своїх інтересах,
оскільки остання є його дружиною, а у відповідності до ст. 22                 Кодексу про шлюб та сім'ю
України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю.

З огляду на викладене, апеляційний суд правомірно
погодився з рішенням суду першої інстанції та залишив його без зміни.

Установлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Наведені в касаційних скаргах доводи висновків судів не
спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Оскільки доводи касаційних скарг та
матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм
матеріального або процесуального права, а отже, відсутні підстави для
скасування постановлених судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційні скарги.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_3 й ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15
листопада  2004 року, додаткове рішення
Першотравневого районного суду м. Чернівці                 21 лютого 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Чернівецької області                     від 18 травня 2005 року
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

І.С. Берднік