Справа № 22-ц-1366                                    Головуючий у
1-й інстанції Шевченко B.C.
Категорія 44                                                  Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем  України

06
листоНОМЕР_2да 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Сумської області у складі:

головуючого -
Попруги С.В.,

суддів                             - Сибільової Л.О.,
Кононенко О.Ю.,

з участю
секретаря судового засідання - Рой
Я.М. та осіб, які беруть участь у справі - відповідача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області
від 13 вересня 2007 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальних витрат та моральної шкоди,

встановила:

Зазначеним рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві, порушення судом норм матеріального та процесуального права,
неповне з"ясування обставин справи, неналежну оцінку доказів в справі,
просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні
вимоги. Зазначає, що суд не врахував, що через її садибу проходить газова труба
і заважає здійснити прибудову до будинку. Газом від цієї труби користуються
лише мешканці будинків НОМЕР_1 та НОМЕР_2, а тому її необхідно перенести та
покласти витрати по перенесенню на ОСОБА_1, який проживає в будинку АДРЕСА_1.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, який заперечує
проти скарги та вважає рішення суду вірним, дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

ОСОБА_2 мотивувала свої вимоги тим, що є власником
будинку АДРЕСА_1. В 1991 році власники будинків НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_2 та
НОМЕР_1, в тому числі і вона, кооперативним шляхом провели газопровід до даних
будинків від вул. Енгельса. Вона особисто придбала 54 м труб різного діаметру
для монтажу повітряної труби та для опор. В даний час у неї виникла потреба
добудувати до свого будинку кімнату розміром 3x3 кв. м для покращення житлових умов її сім"ї. Міською радою
наданий дозвіл на добудову, але вона не в змозі її провести, оскільки через її
садибу в тому місці проходить повітряна лінія газопроводу до будинків номер
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 і заважає провести вказану добудову. Вона неодноразово
зверталась до мешканців зазначених будинків з проханням перенести газову трубу
на 1,5 м від попереднього місця, але вони їй в цьому відмовляли. Власник
будинку НОМЕР_1 ОСОБА_3 брала участь у кооперативному проведенні лінії
газопроводу в 1991 році, тому вимог до неї вона не заявляла. ОСОБА_1 -
відповідач в справі, який мешкає в будинку НОМЕР_2, підключився

до вже існуючої надземної лінії газопроводу в 2005 році, не поніс
матеріальних затрат у проведенні газопроводу, частково компенсував матеріальні
затрати лише ОСОБА_3 - власниці будинку НОМЕР_1, уклавши з нею угоду на
підключення до газової труби. В зв"язку з цим, вважаючи, що має право на
компенсацію матеріальних затрат від ОСОБА_1, просила покласти на нього витрати
по перенесенню газової труби згідно плану забудови, стягнути з відповідача
матеріальні витрати в розмірі 1000 грн. і 1000 гр. на відшкодування моральної
шкоди. Останню в судовому засіданні мотивувала тим, що відповідач підключився
до газопроводу без її дозволу.

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з
того, що позивачка не довела в судовому засіданні обставини, на які вона
посилалась в позовній заяві, не надала суду доказів тому, що на проведення
зазначеного газопроводу вона затратила 1000 грн., які їй повинен сплатити
ОСОБА_1

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам
матеріального та процесуального права, зокрема, ст. ст. 112, 469 ЦК
України 1963 року, Положенню про порядок газифікації будинків, належних
громадянам на праві особистої власності на території Української РСР.

Згідно ст. ст. 10, 60
ЦПК України кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається і судом першої інстанції вірно встановлено,
що в 1991 році було розпочато проведення газопроводу до вул. Комінтерну
кооперативним шляхом. В жовтні 1991 року був виконаний монтаж газопроводу до
будинку АДРЕСА_1, замовником якого був власник цього будинку ОСОБА_4. В квітні
1992 року підключилась до вже діючого газопроводу і провела газопровід до свого
будинку НОМЕР_1 через земельну ділянку позивачки ОСОБА_3, виступивши замовником
будівництва газопроводу. В вересні 1992 року позивачка підключилась до вже
діючого газопроводу, що підходить до будинку НОМЕР_1 через її ділянку.

Рішенням Тростянецької міської ради № 839 від 13 вересня 2006 року ОСОБА_2
дозволена добудова веранди та ванної кімнати до будинку. Повітряна лінія
газопроводу, яка проходить через її ділянку до будинків НОМЕР_1 та НОМЕР_2
заважає провести добудову, в зв"язку з чим є необхідність перенесення
газової труби на 1,5 м від попереднього місця.

Посилання позивачки на те, що вона понесла спільні з власниками інших трьох
будинків витрати на обладнання спільної лінії газопроводу від вул. Енгельса до
вул. Комінтерна, та їх конкретний розмір не підтверджені. Де саме встановлені
ті труби, на придбання яких послалась позивачка, вона не довела. З показань
свідка ОСОБА_3 вбачається, що спільна лінія газопроводу від вул. Енгельса була
підведена до будинку АДРЕСА_1, від якого кожен проводив лінію газопроводу до
свого будинку. Вона особисто провела за власні кошти повітряну лінію
газопроводу від будинку НОМЕР_4 через садибу позивачки до свого будинку, а
позивачка з її дозволу підключилась до цієї лінії безкоштовно. Позивачка не
спростувала ту обставину, що ОСОБА_3 затратила свої труби газопроводу, який
проходить через її садибу.

Посилання апелянтки на те, що газопровід, який проходить
через її садибу і заважає здійснити добудову до будинку, повинен перенести саме
ОСОБА_1 або з нього слід стягнути витрати за перенесення газопроводу, є
безпідставними. ОСОБА_2 не навела доказів, з яких саме підстав відповідач
повинен понести ці

витрати.
Перенесення труб потрібне для задоволення інтересів позивачки. Газопровід
знаходиться на території її володіння, труби належать ОСОБА_3, докази тому, що
відповідач став співвласником цього газопроводу, відсутні.

Рішення суду першої інстанції постановлене на підставі
вірно встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду,
а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області
від 13 вересня 2007 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.