Справа № 22ц-122/2007                                       Головуючий
у першій інстанції -
Категорія - цивільна      Доповідач - Лакіза Г.П.
Апеляційний   суд
Чернігівської  області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 січня 2007 року                                                                                       м.
Чернігів

у складі:

головуючого - судді:
Євстафіїва O.K.

суддів:                                  Лакізи Г.П., Редьки А.Г.

при секретарі:                     Рачовій І.І.

з участю:
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду від 09 жовтня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановив:

У вересні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в
сумі 8657,80 грн., витрачених
ним на облаштування в квартирі відповідачки автономного опалення, виготовлення
необхідної для цього технічної документації та придбання обладнання, а також
просив стягнути понесені ним по справі судові витрати, а саме: 87 грн. державного мита
та 30 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду цивільних справ.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 09 жовтня 2006 року в
задоволенні позову відмовлено в зв'язку з не доведенням заявлених вимог.

У листопаді 2006 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати
рішення Прилуцького міськрайонного суду від 09 жовтня 2006
року, і ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог. При цьому ОСОБА_1
вказує на те, що він виконав всі умови усної домовленості з ОСОБА_2 щодо
придбання обладнання та встановлення автономного опалення, чого остання не
заперечує. Відповідачка заперечує лише той факт, що він витрачав свої особисті
кошти. Проте його доводи в цій частині підтверджені письмовими рахунками та
квитанціями. Суд дав невірну оцінку його доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи скарги та
матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню
частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову частково, в зв'язку з невідповідністю
висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням місцевим судом
норм матеріального права.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з січня 2006
року по серпень 2006
року включно перебували у фактичних шлюбних відносинах, і проживали однією
сім'єю в квартирі ОСОБА_2, розташованій АДРЕСА_1, і саме в цей період в указаній квартирі було облаштоване
автономне опалення. Зазначені обставини підтверджуються письмовими
запереченнями ОСОБА_2 на позов (а.с.18), її поясненнями в суді першої інстанції
(а.с.33), та поясненнями ОСОБА_1 в апеляційному суді. Судом також встановлено,
що для облаштування автономного опалення ОСОБА_1 придбав необхідне обладнання,
замовив та отримав відповідну технічну документацію, та оплатив вартість робіт
по газу, про що надав в суд першої інстанції рахунки та квитанції на загальну
суму 8657,80 грн. (а.с. 4-7).
ОСОБА_2 не заперечувала факт оплати вказаних рахунків та квитанцій на
загальну суму 8657,80
грн.

Відповідно до положень статті 74
Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю,
але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше на
встановлено письмовим договором між ними, і на таке майно поширюються положення
глави 8 цього
Кодексу (щодо права спільної сумісної власності подружжя). Письмовий договір
про те, що ОСОБА_2 зобов'язується повернути ОСОБА_1 в повному обсягу витрати,
пов'язані з облаштуванням в її квартирі автономного опалення, відсутній.
ОСОБА_2 не надано доказів того, що вона передавала ОСОБА_1 8657,80 грн. її власних
особистих коштів на придбання обладнання, виготовлення технічної документації
та облаштування автономного опалення в її квартирі. Тому з врахуванням положень
ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, частки сторін у спільній сумісній
власності є рівними. Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
з ОСОБА_2 на його користь витрат, понесених ним в зв'язку з облаштуванням
автономного опалення в квартирі ОСОБА_2, підлягають задоволенню частково на суму 4328,90 грн., оскільки його ч0астка складає
1/2 частину від вартості облаштування автономного опалення. Також на
користь позивача належить стягнути з відповідачки витрати, понесені ним в
зв'язку з розглядом даної справи в судах першої та апеляційної інтенції: 76,50 грн. По оплаті
судового збору та 30
грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 303,
304, 307, 309 п.3 і 4
ч.1, 313,
314, 316, 317, 319 Цивільного процесуального Кодексу України, ст.ст. 509, 526 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 74,
70 Сімейного кодексу України, апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду від 09 жовтня 2006 року скасувати.

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4328,90
грн. в повернення витрат на облаштування автономного опалення, 76,50 грн. в повернення
сплаченого судового збору та 30
грн. в повернення витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи,
а всього 4435,40 грн. (чотири
тисячі чотириста тридцять п'ять гривень 40
коп.).

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене
в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: