СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

18 січня  2007
року
м. Одеса

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду

Одеської
області  в складі:

Головуючого
-                                       Панасенкова
В.О.

Суддів:
Парапана В.Ф.,

Громіка
Р.Д.,

при
секретарі:
Тер-Григоряна Л.Г.,

за
участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 листопада 200|5
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виключення запису як батька
дитини з актового запису про народження дитини та відшкодування моральної
шкоди,

встановила:

11 липня 2005 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання
дитини і її утримання. В заяві позивачка ОСОБА_1 зазначала, що з 05 лютого 2000
року вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у них
народився син ОСОБА_5.

Спільне
життя з відповідачем ОСОБА_3 не склалося, шлюбні відносини припинилися і ЗО
листопада 2004 року шлюб був розірваний. Дитина проживає з нею.

Після
розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_3 не утримає її і сина.

Посилаючись
на ці обставини, та на ст. 181
СК України, позивачка ОСОБА_1 просила суд позов задовольнити.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 змінила вимоги і просила суд стягнути з
відповідача ОСОБА_3 лише аліменти на утримання сина (а.с. 54 зв.).

Відповідач
ОСОБА_3 проти позову заперечував і 01
серпня 2005 року

Головуючий у
першій інстанції   Танасогло Т.М.
Справа № 22ц-39407

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.

Категорія
ЦП: 36

2

звернувся
до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що  з відповідачкою
ОСОБА_1 шлюбні відносини були припинені у жовтні 2002 року і з цього часу вони
проживають окремо. Дітей від шлюбу у них немає. З 15 жовтня 2002 року він
перебуває у фактичному шлюбі з іншою жінкою, з якою проживає сумісно однією
сім'єю у будинку його батьків.

Коли він
дізнався про те, що його дружина ОСОБА_1 вагітна від іншого чоловіка, про що 08
вересня 2004 року остання надала йому розписку, то 10 вересня 2004 року
звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. При розгляді справи відповідачка
ОСОБА_1 також підтвердила, що вагітна від іншого чоловіка. На підставі рішення
суду 30 листопада
2004 року він
отримав свідоцтво про розірвання шлюбу.

Він
вважає, що зверненням до суду з позовом про стягнення з нього аліментів
відповідачка ОСОБА_1
заподіяла йому моральну шкоду, яку він оцінив у 15 000 грн. (а.с. 11 ).

У грудні
2005 року
відповідач ОСОБА_3 доповнив вимоги позовом про виключення запису про нього як
батька дитини з актового запису про народження дитини, посилаючись на зазначені
вище обставини та на положення ст. 136
СК України.

Відповідачка
ОСОБА_1 (після розірвання шлюбу -
ІНФОРМАЦІЯ_1)  проти зустрічного
позову заперечувала і в своїх поясненнях вона зазначала, що дійсно відповідач
ОСОБА_3 не є батьком її сина ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, і вона не
бажала записувати його батьком при реєстрації народження дитини. Але він
відмовився підписати спільну заяву про невизнання себе батьком її сина. Тому,
оскільки вони перебували у зареєстрованому шлюбі, при реєстрації народження її
сина, він був записаний батьком дитини.

Рішенням
суду позов ОСОБА_1 задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Суд
стягнув з відповідача ОСОБА_3 аліменти на користь позивачки на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, в розмірі 14 частини усіх видів доходів, але
не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку,
починаючи з 11 липня 2005 року до досягнення дитини повноліття.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції
скасувати, справу направити на новий розгляд, мотивуючи тим, що рішення суду
першої інстанції є незаконним і необгрунтованим.

Заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3, пояснення на
апеляцію позивачки ОСОБА_1, її представникаОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і
обгрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних
скарг, колегія судців вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає
задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи
спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 немає право
оспорювати батьківство, оскільки в момент реєстрації народження дитини знав, що
не є батьком цієї дитини і не подав до органів РАГС спільної заяви про невизнання
себе батьком дитини.

Головуючий у
першій інстанції   Танасогло Т.М.
Справа № 22ц-39407

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.

Категорія
ЦП: 36

З

Суд   першої
інстанції   вважав,   що
до   правовідносин,   які
випливають  з встановлених судом
обставин, підлягає застосуванню ч. 5 ст. 136 СК України, відповідно до якої не
має право оспорювати батьківство особа, яка записана батьком дитини, якщо в
момент реєстрації батьком дитини вона знала, що не є батьком.

Проте з
таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо, оскільки висновки
суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи і суд
неправильно застосував норми матеріального права,

Як
вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували у шлюбі з 05 лютого 2000 року.

30 листопада 2004 року в Книзі
реєстрації актів про розірвання шлюбу у Відділі РАГС Тарутинського районного
управління юстиції Одеської області зроблений актовий записНОМЕР_1 про розірванню
шлюбу між сторонами по справі і прізвище позивачки ОСОБА_1 записано як
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4). .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідачки
ОСОБА_1 народився син ОСОБА_5.

15 березня 2005 року в Книзі
реєстрації народжень у Вознесенській сільській раді Тарутинського району
Одеської області зроблений актовий запис НОМЕР_2
про реєстрацію народження ОСОБА_1 ОСОБА_5 Валерійовича і його батьком
записаний відповідач ОСОБА_3 (а.с.
5).

Відповідач
ОСОБА_3 був визначений батьком дитини у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 122 СК України,
згідно з якою, дитина, яка зачата і народжена у шлюбі, походить від
подружжя.

Відповідач
ОСОБА_3 не визнав своє батьківство відносно сина позивачки ОСОБА_1(далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_5, з
моменту отримання відомостей про вагітність позивачки, що підтверджується
матеріалами справи, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9,
допитаних судом першої інстанції (а.с.
51 зв. - 54).

Позивачка
ОСОБА_1 також визнавала в судовому засіданні факт того, що відповідач ОСОБА_3
не є батьком дитини, що підтверджується також і копією її заяви від 08 вересня 2004 року (а.с. 13,51).

Відповідно
до ч. ч. 1,2 ст. 136 СК України
особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу,
має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису
про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі
доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та
дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька
дитини з актового запису про її народження.

Висновком
НОМЕР_3 молекулярно-генетичної
експертизи, проведеної Центром судово-медичних експертиз Одеського обласного
бюро СМЕ, встановлено що відповідач ОСОБА_3 не може бути біологічним батьком
сина позивачки - ОСОБА_5 (а.с. 33-38).

Головуючий
у першій інстанції   Танасогло Т.М.

Справа №
22ц-39407

Доповідач
апеляційної інстанції  Панасенков
В.О.

Категорія
ЦП: 36

4

За таких обставин,
колегія суддів дійшла до висновку про те, що в судовому засіданні доведено
відсутність кровного споріднення між відповідачем ОСОБА_3 та сином позивачки
ОСОБА_1 - ОСОБА_5.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до правовідносин,
які випливають з встановлених судом обставин ч. 5 ст. 136
СК України, оскільки закон позбавляє можливості оспорювати батьківство
того, хто знав, що не є батьком дитини, але за його згодою був зареєстрований
ним.

Однак у
даному випадку з достовірністю встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не давав
згоди на реєстрацію себе батьком сина позивачки. - ОСОБА_5.

Тому є
законні підстави для виключення запису про відповідача ОСОБА_3 як батька дитини
з актового запису про його народження.

Отож
зустрічний позов ОСОБА_3 в частині вимог про виключення запису про нього як батька
дитини з актового запису про народження дитини є законним, обґрунтованим і
підлягає задоволенні, а у задоволенні позовуОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання дитини слід відмовити.

Що
стосується вимог ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів
погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що законних підстав для
відшкодування відповідачу ОСОБА_3 моральної шкоди немає.

Невідповідність
висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права, а саме, ч. 5 ст. 136 СК України, у
відповідності до гі. п. З, 4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні первісного позову й задоволення зустрічного
позову частково.

Керуючись
ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. п. З, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Тарутиснького районного суду Одеської
області від 13 листопада
2006 року
скасувати й ухвалити нове рішення.

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання
дитини відмовити.

Зустрічний
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виключення запису про нього як батька дитини з
актового запису про народження дитини та відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Виключити
з актового запису НОМЕР_2
про реєстрацію народження ОСОБА_1 ОСОБА_5 Валерійовича, зробленого в Книзі
реєстрації народжень 15 березня 2005 року у
Вознесенській сільській раді Тарутинського району Одеської області, запис про
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця і

Головуючий у
першій інстанції   Танасогло Т.М.

Справа №
22ц-39407

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.

Категорія
ЦП: 36

мешканця
смт. Тарутине Одеської
області, як батька дитини ОСОБА_1 ОСОБА_5 Валерійовича, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Червоне
Тарутинського району Одеської області.

У
задоволенні зустрічного позову про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення
суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили
рішенням.