У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

27 квітня 2007 року                                                                                    м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, третя особа - відділ ЗАГС Дніпровського РУЮ, про оспорювання
батьківства та виключення запису про нього як батька з актового запису про
народження дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 18 вересня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від              8 грудня 2006
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2005 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Зазначала, що 28 квітня 2005 року
досягла повноліття.

Посилаючись на те, що вона
продовжує навчатися у вищому навчальному закладі на контрактній основі, просила
зобов'язати відповідача сплачувати на її
користь аліменти у розмірі 220 грн. щомісячно до закінчення нею вищого
навчального закладу.

ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
оспорювання батьківства та виключення запису про нього як батька з актового
запису про народження дитини.

Посилаючись на те, що зі слів ОСОБА_3 ОСОБА_1 не є його донькою, просив
виключити запис про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18
вересня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 8
грудня 2006 року, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково: зобов'язано ОСОБА_2
сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 у
розмірі               150 грн. щомісяця, починаючи з 26 жовтня
2005 року до 30 червня 2007 року, до закінчення терміну навчання у вищому
навчальному закладі, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 вересня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від
8 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко   Ю.Л. Сенін