Справа № 2-2
РІШЕННЯ

Іменем України

З січня 2007 року     Кельменецький районний суд Чернівецької
області в складі:

головуючого -
судді                               Телешмана
О.В.

при секретарі                                          Бузило М.Л.

з участю
позивача -                                ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці

справу  за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Акціонерного
товариства Українська пожежно -
страхова компанія

про стягнення
коштів в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_2
позов визнав частково в сумі 510
гривень матеріальної шкоди.

Представник
відповідача Акціонерного товариства Українська пожежно -страхова
компанія визнала позов частково в сумі 3780
гривень 96 копійок
матеріальної шкоди.

Позивач ОСОБА_1, як сторона по
справі пояснив суду, що 19
червня 2006 року,
біля 14 години,
він рухався по АДРЕСА_1 на належному йому автомобілі марки "ВАЗ 21063" 1986 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_1 в бік
центру смт. Кельменці. Він рухався зі швидкістю біля 50-60 км/год по дорозі
як найближче до правого краю проїзної частини. Перед ним за кілька десятків
метрів він помітив автомобіль марки "Фольксваген
Пассат", реєстраційний номер НОМЕР_2,
який рухався у зустрічному йому напрямку. Коли до автомобіля марки "Фольксваген Пассат" залишилось
біля 10 метрів,
він побачив, що автомобіль виїхав на його смугу руху і рухається на нього.
Намагаючись уникнути зіткнення, він різко загальмував і зупинився. Однак
автомобіль марки "Фольксваген Пассат" реєстраційний номер НОМЕР_2
вдарив його автомобіль своїм переднім лівим крилом. Удар прийшовся у ліве
переднє крило його автомобіля. Після цього приїхали працівники відділу ДАІ
Кельменецького РВ УМВС. Працівниками ДАІ було складено схему дорожньо - транспортної
пригоди, залучено понятих. Позивач вважає, що в діях ОСОБА_2 є порушення Правил
Дорожнього руху України, оскільки
відповідач виїхав на його смугу руху і допустив зіткнення. Внаслідок
цієї дорожньо - транспортної пригоди його автомобіль отримав численні
пошкодження і згідно висновку експерта Української товарної біржі НОМЕР_3
вартість заподіяних збитків склала 10249 гривень 32 копійки. Він намагався
домовитися із відповідачем у добровільному порядку, однак відповідач не бажає відшкодувати заподіяні збитки, оскільки
повідомив, що його автомобіль застрахований у Чернівецькій філії
акціонерного товариства  "Українська
пожежно - страхова
компанія". Позивач звернувся до цієї страхової компанії, але страхова
компанія повідомила йому, що може відшкодувати лише 3780 гривень. 96
копійок. Тому позивач просить стягнути цю суму
з страхової компанії, а решту матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1,
як сторона по справі, та, будучи допитаний судом в якості свідка також пояснив
суду, що йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що було грубо
порушено його право власності на належний йому автомобіль, зокрема окремі його
частини були знищені, значно погіршився зовнішній вигляд автомобіля в цілому,
він не може користуватися автомобілем взагалі. Йому невідомо, чи можливо його відремонтувати,
оскільки вже кілька майстрів відмовились це зробити, мотивуючи це тими, що в
автомобіля "повело" кузов і його ремонт немає сенсу. Крім того, він
пережив стрес. З допомогою автомобіля він заробляв собі на життя, а саме збирав
лікарські трави, а після ДТП
він позбавлений такої можливості. Він не моє засобів для існування та для
матеріального забезпечення своєї сім'ї. Тому позивач просить стягнути з
відповідача 5000 гривень
моральної шкоди.

Відповідач
ОСОБА_2, як сторона по справі, пояснив суду, що 19.06.2006 року він рухався по АДРЕСА_1 з центру смт. Кельменці в
бік Кельменецької ЦРЛ по правому краю проїзної частини своїм автомобілем марки "Фольксваген Пассат", реєстраційний
номер НОМЕР_2. Так, позивач
стверджує, що він рухався зі швидкістю біля
30 км/ год., але це не відповідає дійсності.
Якщо б позивач мав таку швидкість то, то він міг безперешкодно проїхати між його
автомобілем та бордюром, оскільки із схеми ДТП вбачається, що відстань на даному відрізку дороги між бордюром і автомобілем
позивача становила 2,10 м., а від задньої частини до бордюра 1,99м.
Позивач замовчує той факт, що інший автомобіль створив такі обставини, що він
був вимушений виїхати на зустрічну смугу
дороги. Зокрема з другорядної дороги, яка веде до АДРЕСА_1 виїхав якийсь
зелений автомобіль «Жигулі» і рухався прямо на нього. Тому він, намагаючись
уникнути зіткнення з цим автомобілем, був вимушений виїхати на зустрічну смугу
руху і допустив зіткнення з автомобілем позивача. Він рухався з швидкістю біля 20 км/ год., і коли він виїхав на
зустрічну смугу він гальмував, але в автомобілі спрацювала
антиблкувальна система гальм, тому в нього і не було гальмівного шляху. Також,
відповідач ОСОБА_2 вважає, що позивач не зазнав душевних страждань, тому він не
має права на відшкодування моральної шкоди. Згідно постанови Кельменецького
районного суду відповідач був визнаний винним у даній ДТП. Але свою
цивільну відповідальність відповідач застрахував, уклавши договір з Акціонерним
товариством Українська пожежно -страхова
компанія, що підтверджується страховим полісом від ІНФОРМАЦІЯ_1. Він своєчасно
звернувся в страхову компанію і йому повідомили, що шкоду позивачу відшкодують.
Проте він готовий відшкодувати 510
гривень франшизи, встановленої договором страхування.

Представник
відповідача Акціонерного товариства Українська пожежно -страхова
компанія Біленька А.Г. пояснила суду, що відповідач ОСОБА_2 уклав з їхньою
компанією ІНФОРМАЦІЯ_1 договір
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,  що підтверджується відповідним полісом. 19.06.2006 року сталася ДТП. 20.06.2006 року від ОСОБА_2
надійшла усна заява про настання страхового випадку. Для перевірки був
організований виїзд в смт. Кельменці для визначення розміру матеріальних
збитків. Для цього був залучений страховий агент та експерт . Під час виїзду
експерт оглянув автомобіль позивача ВАЗ 21063
1986 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно висновку експерта сума
матеріальної шкоди становила 6414,55
грн. Згідно ст. 29 ЗУ
«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу,
розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Знос автомобіля позивача
складав 70%. Тому
сума матеріального збитку становить 4290,96грн. Розмір франшизи за договором страхування складав 510 грн. тому суму, яку може сплатити позивачу Акціонерне товариство
Українська пожежно - страхова
компанія складає 3780,96
грн. Але позивач не надав компанії всіх необхідних документів, тому і ця сума
йому не була сплачена.

Судом досліджено
такі інші докази:
посвідчення водія на ім'я ОСОБА_1
НОМЕР_4, дефектна
відомість огляду транспортного засобу від 20.06.2006
року, висновок експерта НОМЕР_5,
акт автотоварознавчого дослідження НОМЕР_6 з додатками,
рахунки НОМЕР_7, копія
полісу НОМЕР_8 обов'язкового
страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів,
висновок спеціаліста - автотоварознавця
НОМЕР_9, дефектна
відомість від 30.06.2006
року з фототаблицями, висновок експерта НОМЕР_3, акт
автотоварознавчого дослідження НОМЕР_10, дефектна відомість від 30.10.2006 року, матеріали справи та постанова судді
Кельменецького районного суду по справі №3-2407
від 10.07.2006 року,
схема ДТП від 19.06.2006 року, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11, свідоцтво про шлюб НОМЕР_12, довідка про
заробітну плату НОМЕР_13
ОСОБА_2

Судом
встановлено, що 19 червня 2006 року, біля 14 години 30 хв. позивач
ОСОБА_1 керував
належним йому на праві спільної сумісної власності подружжя автомобілем марки
"ВАЗ 21063"
1986 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_1. Позивач даним автомобілем
рухався по АДРЕСА_1 як найближче до правого краю проїзної частини. У
зустрічному йому напрямку рухався автомобіль марки "Фольксваген
Пассат", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2
Відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки "Фольксваген Пассат"
реєстраційний номер НОМЕР_2, за декілька десятків метрів до зустрічі з
автомобілем позивача виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з
автомобілем позивача. Позивач ОСОБА_1, намагаючись уникнути зіткнення, зменшив
швидкість руху, застосував екстрене гальмування
і повністю зупинив свій автомобіля, але відповідач ОСОБА_2, керуючи своїм
автомобілем, який рухався в зустрічному напрямку, на порушення п.п.  11.2,  11.3 Правил дорожнього руху затверджених
Постановою КМУ від 10.10.2001
року № 1306 (далі
Правила) виїхав на смугу зустрічного руху, на порушення п.12.1 Правил
дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість руху та в порушення п.12.3 цих же
Правил при виникненні перешкоди не вжив заходів для зниження швидкості аж до
зупинки транспортного засобу, внаслідок чого вчинив наїзд на автомобіль позивача
ОСОБА_1 Отже, зіткнення сталося з вини відповідача ОСОБА_2 В
результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль "ВАЗ 21063" 1986 року
виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_1 належний позивачу, чим останньому
спричинена матеріальна та моральна шкода.
Шкода, яка була заподіяна позивачу в результаті пошкодження автомобіля складає
4290,96грн.

Таким чином, між
сторонами склалися цивільно - правові відносини з приводу відшкодування шкоди.
Зокрема згідно статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди
іншій особі.

Крім того судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 уклав з
Акціонерним товариством Українська пожежно - страхова компанія договір
обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів. Згідно даного договору розмір фрашизи становить 510 гривень. 20.06.2006 року ОСОБА_2
повідомив страховика про настання страхового випадку.

Згідно ст. 6 Закон України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»
страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під
час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного
засобу і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої
застрахована за договором. Відповідно до ст. 5 зазначеного вище закону об'єктом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно п.
22.1 ст. 22 зазначеного вище
закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 12.1 ст. 12 зазначеного закону розмір
франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється
при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму
франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Виходячи з
викладеного вище, матеріальну шкоду, за винятком франшизи, заподіяну позивачу у
результаті дорожньо - транспортної
пригоди зобов'язаний відшкодувати відповідач - Акціонерне товариство Українська пожежно - страхова
компанія, оскільки відповідач ОСОБА_2 застрахував свою цивільну
відповідальність, а в частині франшизи матеріальну шкоду позивачу  зобов'язаний
відшкодувати   відповідач ОСОБА_2
в обсягах, які встановлені договором страхування.

Своїми
неправомірними діями відповідач ОСОБА_2 заподіяв позивачу ОСОБА_1 моральну
шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які ОСОБА_1 пережив у зв'язку із
протиправною поведінкою щодо нього з боку ОСОБА_2 та у зв'язку із пошкодженням
його майна. Сам факт дорожньо -
транспортної пригоди зі значними пошкодженнями автомобіля позивача спричинив
підвищене психологічне навантаження для позивача. Окрім того, позивач був
позбавлений можливості користуватися автомобілем, у нього порушилися звичні
життєві зв'язки, він змушений займатися питаннями ремонту автомобіля, витрачати
свій час для участі в розгляді його позову, оскільки відповідач ОСОБА_2 від
добровільного відшкодування шкоди відмовився.

Вина відповідача
ОСОБА_2 у спричиненні матеріальної шкоди та у зв'язку із цим в заподіянні
моральної шкоди позивачу ОСОБА_1, а також факти протиправної поведінки
відповідача стверджуються показаннями, як свідка позивача ОСОБА_1, поясненнями
ОСОБА_2, матеріалами справи та постановою судді Кельменецького районного суду
по справі №3-2407 від 10.07.2006 року.

Суд також
враховує, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_2 суддею було встановлено, що дорожньо - транспортна пригода, яка мала
місце 19 червня 2006 року за участю позивача та відповідача сталася з вини
ОСОБА_2, який порушив Правила дорожнього руху України. Зокрема ця обставина
стверджується змістом постанови судді Кельменецького районного суду по справі №3-2407 від 10.07.2006 року. Згідно до
ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Суд вважає
пояснення ОСОБА_2 про те, що він не порушував Правил дорожнього руху України та
не винен у скоєнні дорожньо -
транспортної пригоди безпідставними. Зокрема такі пояснення відповідача
спростовуються вказаними вище доказами, які були досліджені судом, а саме
схемою ДТП, показаннями
в якості свідка ОСОБА_1,
постановою Кельменецького районного суду по справі №3-2407 від 10.07.2006 року,

Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком наявних у справі доказів,
досліджених судом, у їх сукупності.

Згідно до ст. 1188 ЦК України шкода
завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1
ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо
неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у душевних стражданнях,    яких
фізична   особа   зазнала
у    зв'язку    із
знищенням    чи пошкодженням її
майна. Згідно ст. 23 ЦК
України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший
спосіб. Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала.

Враховуючи
викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з
відповідачів - Акціонерного товариства Української пожежно - страхової компанії
та ОСОБА_2 на його користь матеріальної та моральної шкоди слід задовольнити
частково. Зокрема з відповідача - Української пожежно - страхової компанії на
користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 3780 гривень 96 копійок в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди нанесеної внаслідок пошкодження автомобіля
марки "ВАЗ 21063" 1986 року виготовлення, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

З відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 510 гривень в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди, нанесеної внаслідок пошкодження автомобіля
марки "ВАЗ 21063" 1986 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_1
та 850 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди,

При визначені
розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує: характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, яких
зазнав позивач ОСОБА_1, тяжкість вимушених змін в його життєвих
стосунках, ступінь вини відповідача ОСОБА_2 та його матеріальне становище,
вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ОСОБА_1 в порушення
ст.60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів того, що відповідачем
ОСОБА_2 йому завдано матеріального збитку, внаслідок пошкодження належного йому
транспортного засобу на суму 10249,32
грн. Тому суд вважає, що позов слід задовольнити частково в межах, визнаної
відповідачами суми матеріального збитку, підтвердженого висновком спеціаліста - автотоварознавця
НОМЕР_9, який
відповідає вимогам зазначеної вище Інструкції.

Суд відхиляє
доводи та докази позивача у вигляді висновку експерта НОМЕР_3 про те, що
вартість завданого матеріального збитку, завданого позивачу складає 10249,32 грн., оскільки даний
висновок не є належним доказом. Висновок експерта НОМЕР_3 не відповідає
вимогам ч.3 ст. 147 ЦПК
України. Зокрема, у зазначеному вище висновку не зазначено на якій підставі
була призначена експертиза, відсутній докладний опис проведених досліджень,
зроблених в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання. Крім того при складанні висновку
експерт не врахував вимоги Розділу 8 «Методики товарознавчої експертизи
та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за N 1074/8395 із
змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства юстиції України, Фонду
державного майна України від 8 грудня 2004 року N 137/5/2732.
Розділом   8
зазначеної
вище   методики   врегульована
процедура  проведення експертом
дослідження при визначенні вартості матеріального збитку, завданого власнику
дорожнього транспортного засобу.

Також зазначений
вище висновок експерта не відповідає вимогам п.4.13. «Інструкції про
призначення та проведення судових експертиз», затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 листопада 1998 р. за N 705/3145, із
змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства юстиції України від 30
грудня 2004 року N 144/5,
від 10 червня 2005 року N 59/5,
(далі Інструкція) так як у дослідницькій частині зазначеного вище висновку
експерта не описаний процес дослідження, а також не дано обґрунтування
висновків з поставлених питань.

Суд також
відхиляє доводи та докази позивача про суму матеріального збитку у вигляді
висновку експерта НОМЕР_5,
оскільки даний документ є по суті експертним дослідженням, а не висновком
експерта, оскільки згідно п.
1.7. зазначеної вище Інструкції підставою для проведення експертиз є
передбачений законом процесуальний документ (постанова, ухвала) про призначення
експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом). Такі процесуальні
документи позивач не надав, а в матеріалах справи вони відсутні. Також
зазначене експертне дослідження не відповідає вимогам п.4.13. зазначеної вище
Інструкції так як у дослідницькій частині зазначеного вище висновку експерта не
описаний процес дослідження, а також не дано обґрунтування висновків з поставлених питань, а згідно п. 4.22. висновок спеціаліста складається за структурою та
за змістом висновку експерта.

Враховуючи, що
сума матеріального збитку нанесеного відповідачу внаслідок пошкодження
автомобіля марки "ВАЗ 21063"
1986 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 4290,96грн., а також
позивачем були заявлені вимоги
нематеріального характеру, позивач при зверненні до суду мав би сплатити
судовий збір в сумі 59 гривень 50 копійок, замість
сплачених 137,89 гривень
судового збору, та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень,

У справі також
немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач ОСОБА_2, не винен у
спричиненні матеріальної та моральної шкоди позивачу ОСОБА_1, а відповідач в
порушення ст. 60 ЦПК
України не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростували цю
обставину та стверджували протилежне.

Оскільки позов
підлягає задоволенню частково, то суд вважає що судові витрати слід присудити
позивачеві відповідно до ст. 88
ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог. А саме з відповідача
- Акціонерного товариства Української пожежно - страхової компанії на користь
позивача слід стягнути 45 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених на
сплату судового збору та 26 гривень 43 копійки в рахунок відшкодування витрат
на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, а з відповідача ОСОБА_2
на користь позивача слід стягнути 14 гривень 50 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату
судового збору та 3 гривні 57 копійок в рахунок відшкодування витрат на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 23,   1166,1167, 1188 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 5,6,12,22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. З, 8, 10, 15, 61, 79, 88, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з
відповідача - Акціонерного
товариства Української пожежно -страхової
компанії (м. Київ, вул. Фрунзе,40) на користь ОСОБА_1 3780 гривень (три тисячі
сімсот вісімдесят )гривень 96 ( дев'яносто шість)
копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, нанесеної внаслідок пошкодження
автомобіля марки "ВАЗ 21063" 1986 року виготовлення, реєстраційний
номер НОМЕР_1, 45 (сорок п'ять) гривень в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору та 26 (двадцять
шість) гривень 43 (сорок три) копійки в рахунок відшкодування витрат на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 510 (п'ятсот
десять) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, нанесеної внаслідок
пошкодження автомобіля марки "ВАЗ 21063" 1986 року виготовлення,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди, 14 (чотирнадцять) гривень 50 (п'ятдесят) копійок
в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору та 3 (три)
гривні 57 ( п'ятдесят сім) копійок в рахунок відшкодування витрат на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга
не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про
апеляційне оскарження даного рішення або апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
Чернівецької області через Кельменецький районний суд.