У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 січня 2007 року                                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                                                            Гнатенка А.В.,

суддів:                                                                      Косенка
В.Й., Данчука В.Г.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства “Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат” про стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2005 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2004 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до
відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат” про стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що рішенням
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 2 лютого 2004 року його
поновлено на попередньому місці роботи в якості ІНФОРМАЦІЯ_1 відділу
матеріально-технічного постачання шахти ім. Орджонікідзе й стягнуто на його
користь                 20707 грн. 98
коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу, 3000 грн. на відшкодування
моральної шкоди та 27 грн. витрат по справі. Рішення суду набрало законної
сили. Наказом по ВАТ “Центральний гірничо-збагачувальний комбінат” НОМЕР_1 від
20 лютого 2004 року ОСОБА_1 поновлено на роботі. Увідповідності до наказу
НОМЕР_2 від 23 лютого 2004 року його з 24 лютого 2004 року звільнено з роботи
за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію за віком. Видавши наказ про
поновлення позивача на роботі, фактично у період з 20 до 24 лютого 2004 року
адміністрація відповідача ОСОБА_1 до роботи не допускала та за вказані три
робочі дні заробітну плату йому не зараховано та не виплачено. Заробітну плату
у відповідності до рішення суду за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 було
виплачено лише 21 серпня 2004 року. Заробітна плата була розрахована на момент
постановлення рішення суду, а саме станом на 2 лютого 2004 року. Просив суд
стягнути з відповідача на його користь 6740 грн. 08 коп. за затримку виконання
рішення суду і розрахунку при звільненні, 5000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від
13 січня                  2005 року постановлено стягнути з ВАТ
“Центральний гірничо-збагачувальний комбінат” на користь ОСОБА_1 506 грн. 48
коп. за затримку виконання рішення суду; 116 грн. 88 коп. за час вимушеного
прогулу; 8649 грн. 12 коп. за затримку розрахунку при звільненні; 500 грн. на
відшкодування моральної шкоди. У іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з
ВАТ “Центральний гірничо-збагачувальний комбінат” 101 грн. 20 коп. державного
мита на користь держави.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від
19 жовтня             2005 року рішення
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня                  2005 року скасовано. Позов
задоволено частково. Стягнуто з ВАТ “Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат” на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при
затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 506 грн. 48
коп. і середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 155 грн. 84 коп., а
також 51 грн. державного мита на користь держави. У іншій частині позову
відмовлено.

Не погодившись із указаним рішенням суду апеляційної
інстанції,             ОСОБА_1 подав до
Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, просить оскаржуване  судове
рішення скасувати та залишити в силі рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 13 січня 2005 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення може бути лише неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Статтями 338-341 ЦПК України
передбачено випадки, в яких рішення суду скасовується.

Оскільки доводи касаційної скарги та
матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального
й процесуального права, а отже,
відсутні підстави для скасування ухваленого судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись статтями 332, 336, ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від
19 жовтня                 2005 року
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий                                                                        А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                                   В.Й.
Косенко

В.Г. Данчук