У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 січня 2007 року                                                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка А.В.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                      Гуменюка В.І.,

Григор'євої Л.І.,                  Данчука В.Г.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом акціонерного
комерційного банку “Мрія” в особі Тернопільської філії до ОСОБА_1, третя особа
- дочірнє підприємство “Галіція-інвест” товариства з обмеженою відповідальністю
“Галіція-Холдінг”, про звернення стягнення на заставлене майно, виділ у натурі
частки майна та виселення; за позовом ОСОБА_1 до акціонерного комерційного
банку “Мрія” в особі Тернопільської філії, треті особи: орган опіки та
піклування при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради, приватний
нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання
іпотечного договору недійсним, витребування свідоцтва про право власності на
квартиру, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Тернопільської
області від 26 січня               2006
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2005 року акціонерний комерційний банк (далі -
АКБ) “Мрія” в особі Тернопільської філії звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1,
мотивуючи його тим, що відповідачка виступила майновим поручителем за кредитом,
отриманим від банку дочірнім підприємством (далі - ДП) “Галіція-Інвест” у сумі
1 млн. грн., і зобов'язувалася у випадку невиконання боржником своїх
зобов'язань перед установою банку щодо вказаного кредиту відповідати належною
їй на праві власності квартирою № АДРЕСА_1 у м. Тернополі, про що уклала
іпотечний договір від 14 січня 2004 року. У зв'язку з тим, що боржник не
виконує належним чином своїх зобов'язань за угодою, позивач поставив вимогу про
дострокове повернення кредиту та просив звернути стягнення на заставлене майно
в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

АКБ “Мрія” в особі Тернопільської філії 23 вересня 2005
року доповнив свої позовні вимоги та просив виділити в натурі частку майна, що
є в спільній сумісній власності та належить ОСОБА_1, у квартирі № АДРЕСА_2
у                      м. Тернополі та
виселити жильців із квартири № АДРЕСА_3 у м. Тернополі, яка є предметом
іпотеки.

У липні 2005 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
АКБ “Мрія” в особі Тернопільської філії про визнання недійсним іпотечного
договору                         від 14
січня 2004 року, мотивуючи його тим, що цим договором порушено житлові права її
малолітніх дітей, які проживають у спірній квартирі. Указаний договір було
посвідчено без погодження з органами опіки та піклування, що суперечить вимогам
законодавства.

Доповнивши 1 листопада 2005 року свої позовні вимоги,
ОСОБА_1 просила витребувати в Тернопільській філії АКБ “Мрія” свідоцтво про
право власності на квартиру № АДРЕСА_1 у м. Тернополі та скасувати заборону на
відчуження житла.

У якості третьої особи суд притягнув до учаситі у справі
опікунську раду при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради та
приватного нотаріуса ОСОБА_2

Зазначені позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області            від 1
грудня 2005 року відмовлено в позові АКБ “Мрія” в особі Тернопільської філії до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно, виділ у натурі частки
майна та виселення. Позов ОСОБА_1 до АКБ “Мрія” в особі Тернопільської філії
про визнання іпотечного договору недійсним, витребування свідоцтва про право
власності на квартиру задоволено та ухвалено: визнати недійсним іпотечний
договір (з майновим поручителем), укладений 14 січня 2004 року між АКБ “Мрія”
та ОСОБА_1; витребувати в АКБ “Мрія” в особі Тернопільської філії оригінал
свідоцтва про право власності на квартиру № АДРЕСА_1 у                          м. Тернополі,
повернувши його ОСОБА_1; скасувати заборону на відчуження квартири № АДРЕСА_1 у
м. Тернополі; стягнути з АКБ “Мрія” на користь ОСОБА_1 1700 грн. сплаченого
державного мита.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 26
січня 2006 року апеляційну скаргу АКБ “Мрія” задоволено. Рішення
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 грудня 2005
року скасовано в частині вирішення позову АКБ “Мрія” до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на заставлене майно та виселення, а також за позовом ОСОБА_1 до АКБ
“Мрія” в особі Тернопільської філії про визнання недійсним іпотечного договору
та витребування свідоцтва про право власності на квартиру. Ухвалено нове
рішення, яким позов АКБ “Мрія” в особі Тернопільської філії до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на заставлене майно та виселення задоволено. Звернуто
стягнення на двохкімнатну квартиру № АДРЕСА_1 у м. Тернополі, заставною
вартістю 302 200 грн., що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право
власності від 10 жовтня 2003 року й зареєстрована в Тернопільському МБТІ за реєстраційним
номером 1235, яка є предметом застави за іпотечним договором від 14 січня 2004
року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2. за реєстраційним номером
НОМЕР_1, для примусової реалізації на прилюдних торгах. Постановлено виселити
ОСОБА_1 з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - із квартири №АДРЕСА_1 у
м. Тернополі, зобов'язавши її звільнити житло протягом одного місяця з часу
ухвалення цього рішення. У позові ОСОБА_1 до АКБ “Мрія” в особі Тернопільської
філії про визнання іпотечного договору недійсним, витребування свідоцтва про
право власності на квартиру відмовлено. Скасовано рішення в частині вирішення
питання про судовий збір і про скасування заборони на відчуження квартири №
АДРЕСА_1 у м. Тернополі. Стягнуто з                 ОСОБА_1 на користь АКБ “Мрія”
в особі Тернопільської філії 1700 грн. судового збору. В решті - рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із рішенням апеляційного суду, ОСОБА_1
подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та
залишити в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської
області            від 1 грудня 2005
року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи
нове рішення про задоволення основного позову, апеляційний суд виходив із того,
що після укладення кредитного договору, позивач, надавши кредит за умовами
договору, належним чином його виконав. ДП “Галіція-інвест”, уклавши 14 січня
2004 року договір з АКБ “Мрія” про надання невідновлювальної кредитної
лінії в сумі 1 млн. грн., не виконало взятих на себе зобов'язань за угодою, а
саме: не сплачувало передбачені договором відсотки за користування кредитом,
грошові кошти на вимогу банку не повернуло.

На забезпечення договору кредиту 14 січня 2004 року між
АКБ “Мрія” та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, відповідно до якого
відповідачка зобов'язалась перед кредитором іншої особи відповідати за
виконання нею свого зобов'язання в межах вартості заставленого майна -
забезпечити повернення кредиту, сплату відсотків можливих штрафних санкцій та
інших витрат у випадку невиконання позичальником свого обов'язку за кредитним
договором. ОСОБА_1 як солідарний боржник АКБ “Мрія” не виконала свої
зобов'язання перед кредитором за договором кредитування за рахунок предмета
іпотеки - двохкімнатної квартири №АДРЕСА_1 у м. Тернополі, тому апеляційний суд
Тернопільської області обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції та
ухвалив у справі нове рішення, яким задовольнив позовні вимоги АКБ „Мрія”.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків
апеляційного суду не спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги та
матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм
матеріального або процесуального права, а отже, відсутні підстави для
скасування ухвалених судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської області від 26 січня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук