У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого  2007 року
м.Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Барсукової В.М., Берднік І.С.,

Данчука В.Г., Косенка В.Й.,-

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до кооперативу “Веснянка” про стягнення збитків та відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою
кооперативу “Веснянка” на рішення Пустомитівського районного суду від 20 квітня
2005 року та ухвалу  апеляційного суду
Львівської області від 22 серпня 2005 року,

в с т а н о в и л а :

У червні
2004 року ОСОБА_1
звернувся у суд із позовом до кооперативу «Веснянка» про стягнення
збитків та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що у червні 2001 року між ним
та відповідачем мала місце домовленність про співпрацю, згідно якої він зобов¢язався фінансувати закупівлю відповідачем у населення
полуниці та її переробку в полуничне пюре з
подальшим розподілом доходів від реалізації.

На протязі часу з 26 червня 2001 року до 2 липня 2001 року він частково  виконав умови
домовленості, передавши
відповідачу 3 200 доларів США.

Замовлення по виготовленню якісної
продукції відповідачем виконано не було, кошти не повернуті.

Посилаючись на те, що невиконанням
зобов¢язань відповідачем йому заподіяні
збитки  у розмірі 17 028 грн. 48 коп., що
є еквівалентом 3 200 доларів  США, та
моральна шкода на суму 10 000 грн., позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Під час розгляду справи позивач уточнив
свої вимоги. Просив стягнути заподіяні порушенням відповідачем його прав
збитки, що складаються із :

- 17 120 грн. витрат, пов¢язаних з проплатою на виготовлення продукції
кооперативом,   що є еквівалентом 3 200
доларів США;

- 19 795 грн. упущеної вигоди, що є
еквівалентом 3 700 доларів США;

-    7 945 грн. - процентів за користування грошима;

-    4 610
грн. - суми  інфляції за 4 роки;

-    200 грн. витрат, пов¢язаних з відрядженням
на харківську фабрику, (вартість залізничного квитка);

-    збитки,
пов¢язані зі сплатою державного мита при
зверненні до суду;

-    10 000
грн. моральної шкоди.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області
від 20 квітня 2005 року позов задоволено частково.

Стягнуто з кооперативу «Веснянка» на користь ОСОБА_1 17 120 грн. матеріальних збитків, 4 610 грн. збитків,
понесених за рахунок інфляції, 7 945 грн.
процентів за користування грошима, 274 грн. 68 коп. судових витрат, 1
450 грн. моральної шкоди.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення 19 795
грн. упущеної вигоди та 200 грн. витрат на відрядження.

Ухвалою апеляційного суду Львівської робласті від 22 серпня
2005 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20
квітня 2005 року змінено - стягнуто з кооперативу «Веснянка» на користь ОСОБА_1 17 120 грн. суми позичених грошей, 7 945 грн. суми за
користування грошима, 274 грн. 68 коп. судових витрат, в решті позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі кооператив “Веснянка”, посилаючись на
порушення судом норм процесуального права, просить скасувати постановлені по
справі судові рішення та закрити провадження в справі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Розглянувши спір, суд першої інстанції прийшов до
висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на підставі ст. ст.
374, 440, 440-1 ЦК України (1963 року), що регулюють взаємовиключні
правовідносини - договірні та деліктні, та всупереч вимогам ст. ст. 15, 40, 203
ЦПК України (1963 року) не з¢ясував характер правовідносин, що виникли між сторонами.

Змінюючи рішення
суду першої інстанції та стягуючи з  кооперативу
«Веснянка» на користь ОСОБА_1 17 120 грн. боргу та 7 945 грн. процентів за користування грошима, апеляційний суд виходив з того, що між сторонами мав місце договір позики.

Проте з таким висновком безспірно погодитися не можна.

Відповідно до ст. 374 ЦК України (1963 року, який діяв на
час виникнення правовідносин), за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає другій стороні (позичальникові) у власність (оперативне управління)
гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник  зобов¢язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або
рівну кількість речей того ж роду і якості. Такий договір на суму понад 50
крб., згідно ст. 375 ЦПК України (1963 року),
повинен бути укладений у письмовій формі.

Надані позивачем квитанції  до прибуткових  касових ордерів НОМЕР_1 за червень-липень
2001 року, згідно яких позивач вніс в касу кооперативу „Веснянка” 3 200 доларів
США по договору про співпрацю від 26 червня 2001 року,  не є письмовою формою договору позики,
оскільки не містять суттєвих умов цього договору.

Разом з тим, обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1
посилався на те, що в червні 2001 року він домовився з відповідачем  про співпрацю, згідно
якої він зобов¢язався фінансувати закупівлю відповідачем в населення
полуниці та її переробку в пюре з подальшим розподілом доходів від реалізації, але відповідач своїх зобов¢язань не
виконав.

Заперечуючи проти позову, представник кооперативу
“Веснянка” підтвердив факт передачі позивачем відповідачу 3 200 доларів США для
закупівлі в населення полуниці та її переробку в полуничне пюре, але вважав, що позивач як фізична особа  не мав права на внесення  грошей в касу кооперативу по договору про
співпрацю від 26 червня 2001 року, який було укладено між кооперативом та ПП
ОСОБА_2

Таким чином, і судом апеляційної інстанції, в порушення
ст. 301 ЦПК України (1963 року), не було
усунуто помилку суду першої інстанції та не з,ясовано, які саме правовідносини
виникли між сторонами та не застосовано закон, який поширюється на ці
правовідносини.

З урахуванням наведеного постановлені по справі судові
рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 342, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу кооперативу „Веснянка” задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 20 квітня 2005 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 серпня 2005 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

В.М. Барсукова  І.С. Берднік

В.Г. Данчук  В.Й. Косенко