РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року січня місяця „22" дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді:   Курської А.Г.

Суддів:                                                        Горбань В.В.

Шаповалової О.А.

При секретарі:            Іванові O.K.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні прибудинковою територією, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Гаспринської селищної ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним
розпорядження і усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією, за
позовом Гаспринської селищної ради до ОСОБА_2 про знос самочинно влаштованого
бетонного майданчика і приведення земельної ділянки в попередній стан, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 13 квітня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

16.06.2005 року
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні прибудинковою територією. Вимоги мотивовані тим, що розпорядженням
виконавчого комітету Гаспринської селищної ради за № НОМЕР_1 їй виділено
земельну ділянку, яка прилягає до її квартири, розміром 10 х 10 кв.м, площею
0,0100 га, по АДРЕСА_1 в постійне
користування без права передачі чи продажу іншої особи для озелення
прибудинкової території. Починаючі з 2003 року, ОСОБА_2, який мешкає в
ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно перешкоджає їй в здійсненні права користування земельною
ділянкою, він самочинно влаштував бетоний майданчик для зупинки автомобілів,
демонтував металеві конструкції для сушіння білизни на виділеній їй земельній
ділянці. Просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою шляхом зносу бетоного майданчику на земельній ділянці, прилеглій
до кв.НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 м. Ялта, відновити самочинно демонтовані металеві
конструкції для сушіння білизни, заборонити ОСОБА_2 зупинку автомобілів на
зазначеній земельній ділянці.

Не погодившись з позовом ОСОБА_2 21.09.2005 року звернувся до суду з

зустрічним позовом до виконавчого комітету Гаспринської селищної ради,
ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження і усунення перешкод в користуванні

прибудинковою територією. Вимоги мотивовані тим, що про існування
розпорядження

Гаспринської селищної ради № НОМЕР_1 щодо виділення ОСОБА_1 земельної
ділянки він дізнався на початку червня 2005 року. Вважає його недійсним,

оскільки виконавчому комітетові не було надано повноважень щодо надання
земельних

ділянок згідно зі ст. З ЗК України в редакції 1991 року. Крім того дана
земельна ділянка є

прибудинковою територією. Згідно з рішенням Конституційного суду України
від

02.03.2004 р № 4-рп/2004 р прибудинковою територією користуються всі
співвласники

житлового будинку спільно. До отримання державного акту на право власності
на землю і

визначення порядку користування земельною ділянкою окремі співвласники
будинку не

можуть користуватися земельною ділянкою або її частиною на свій розсуд, так
як це

Справа № 22-249/2007 р

2

порушує права
інших співвласників. ОСОБА_1 огородила прибудинкову територію під вікнами
будинку майже до самої дороги іржавою сіткою і жодного разу не прибирала
виділену їй земельну ділянку, на ній росте бур'ян, вона засмітчена; всупереч
розпорядження, яким ділянка ОСОБА_1 надана для озеленяя, озелення позивачкою не
проводилося. Просить відновити термін для звернення до суду з вимогами про визнання недійсним розпорядження виконкому
Гаспринської селищної ради № НОМЕР_1 як пропущений з поважних причин,
визнати недійсним та скасувати зазначене розпорядження, усунути перешкоди у
користуванні прибудинковою територією шляхом зобов'язання ОСОБА_1 знести
огорожу спірної земельної ділянки.

19.10.2005 року
Гаспринська селищна рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, 3 особи -
Управління головного архітектора виконкому Ялтинської міської ради, ОСОБА_1
Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 самочинно без відповідних документів
влаштував на земельній ділянці, прилеглій до квартириНОМЕР_2 по АДРЕСА_1 м.
Ялта, що знаходиться в комунальній власності Гаспринської селищної ради та
передана в користування ОСОБА_1, бетоний майданчик для зупинки автомобілів.
Гаспринська селищна рада дозволу на влаштування . бетоного майданчику не
давала, у ОСОБА_2 відсутні документи на відвід земельної ділянки, в інспекцію
ГАБК ОСОБА_2 також не надавав ніяких документів, крім того, автостоянка
розташована в 10 м від житлового будинку, що суперечить нормам ДБН. Просять
зобов'язати ОСОБА_2 знести самовільно влаштований бетоний майданчик під
автозупинку, розташовану на прилеглій території до кв.НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 м.
Ялта.

Рішенням
Ялтинського міського суду від 13 квітня 2006 року в задоволені позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 відмовлено. В задоволенні позову Гаспринської селищної ради до
ОСОБА_2 відмовлено. Позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним розпорядження
виконавчого комітету Гаспринської селищної ради № НОМЕР_1 і скасовано його.
Усунено ОСОБА_2 перешкоди в користуванні прибудинковою територією будинку
АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_1 знести огорожу земельної ділянки площею 0,001
га.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови в
задоволенні її позову та позову Гаспринської селищної ради і просить ухвалити
нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи, на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В запереченнях
на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити
без змін, посилаючись на те, що доводи ОСОБА_1 неспроможні та не відповідають
дійсності.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на апеляційну скаргу, вислухавши пояснення сторін,
представника позивачки та представника головного архітектора виконавчого
комітету Ялтинської міської ради, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 та про
задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спірна
земельна ділянка є прибудинковою територією житлового будинку АДРЕСА_1. Право
користування даною земельною ділянкою належить усім співвласникам квартир
даного будинку. Власником даної земельної ділянки є Гаспринська селищна рада,
яка має право розпорядитися нею відповідно до норм земельного законодавства, а
не виконавчий комітет, якому на той час не було надано повноважень щодо
розпорядження землею. Позивачка ОСОБА_1 не надала доказів про те, що ОСОБА_2
чинить перешкоди в користуванні земельною ділянкою прибудинкової території. При
цьому суд

3

визнав
встановленим, що розпорядження виконавчого комітету від 05.06.1995 року є
незаконним і підлягає скасуванню.

Проте з такими
висновками суду першої інстанції в повному обсязі погодитися не можна.

З матеріалів
справи вбачається, що розпорядженням виконавчого комітету Гаспринської селищної
ради № НОМЕР_1 ОСОБА_1, яка мешкає в квартирі №НОМЕР_2 будинкуАДРЕСА_1 було
виділено земельну ділянку розміром 10 м х 10 м у постійне користування без
права передачі або продажу іншій особі (а.с.12).

Відповідно до
правил статті З ЗК України в редакції 1992 року, який діяв на час ухвалення
розпорядження виконавчим комітетом, розпоряджаються землею Ради, які в межах
своє компетенції передають землі у власність або надають у користування і вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання
і вилучення земельних ділянок ради можуть передавати своєму виконавчому
комітетові.

Зі змісту даної
норми закону вбачається, що виконавчий комітет може прийняти рішення щодо
надання земельної ділянки тільки у тому випадку, коли йому такі повноваження
передані місцевою радою.

Вирішуючи спір,
суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у виконавчого
комітету Гаспринської селищної ради права щодо розпорядження землею, оскільки таке право виникає у виконавчого комітету
тільки у тому випадку, коли виконавчим комітетам такі повноваження
передані місцевими радами.

Посилання
представника позивача на рішення 16 сесії 21 скликання Гаспринської селищної
ради від 04.11.1994 року, яким, на його думку, рада передала своєму виконавчому комітетові повноваження щодо надання
земельних ділянок, є безпідставним.

Зі змісту даного рішення вбачається, що радою делеговані повноваження
селищної ради своєму виконавчому комітетові щодо направлення
Верховній Раді и Раді
Міністрів Автономної Республіки Крим
матеріалів по наданню і вилученню земельних ділянок у 3-х кілометровій
зоні узберіжжя Чорного моря (а.с.250).

При такому
положенні, суд першої інстанції, виходячи з правил статті З ЗК України в
редакції 1991 року і встановивши, що виконавчим комітетом прийнято рішення у
сфері регулювання земельних відносин з питань, віднесених до компетенції ради,
дійшов обґрунтованого висновку щодо незаконності розпорядження виконавчого комітету
і його необхідності скасування.

При розгляді
справи суд першої інстанції дійшов висновку, що виділена ОСОБА_1 земельна
ділянка є частиною прибудинкової території будинку АДРЕСА_1, якою повинні
користуватися усі співвласники даного будинку, тому ОСОБА_1 повинна усунути
перешкоди у користуванні даною земельною ділянкою ОСОБА_2 шляхом зносу огорожі.

Однак таких
висновків суд дійшов, ґрунтуючись на неповно встановлених обставинах справи.

Відповідно до
матеріалів, наданих КП Ялтинське бюро технічної інвентаризації, які були
оглянуті в засіданні суду апеляційної інстанції, відсутні дані стосовно
закріплення земельної ділянки за будинком АДРЕСА_1 та її розміру.

В матеріалах
справи також відсутні докази щодо закріплення земельної ділянки за будинком для
його обслуговування як прибудинкової території.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник КП Ялтинське бюро
технічної інвентаризації пояснив, що в 2005
року будинок АДРЕСА_1 був переданий на баланс Гаспринської селищної
ради. При цьому земельна ділянка за домом не значилась. Власником землі є рада,
якій належить компетенція щодо надання земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку.

4

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що для того, щоб у
співвласників будинку виникло право користування
земельною ділянкою як прибудинковою територією, . необхідно, щоб рада закріпила за будинком земельну ділянку з визначенням
меж її розміру саме в такому правовому статусі.

Разом з тим, при розгляді справи будь-яка документація, яка б
підтверджувала, що для обслуговування будинку АДРЕСА_1
надавалася земельна ділянка в певних розмірах і межах, суду надана
не була.

За таких обставин колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було
правових підстав вважати, що надана ОСОБА_1
земельна ділянка є прибудинковою територією та що право користування якою
належить усім співвласникам будинку.

Таким чином, оскільки за спірним будинком не закріплена земельна ділянка
для обслуговування будинку як прибудинкова територія,
тому не можна вважати позивача ОСОБА_2 належним користувачем даної
земельної ділянки, у якого виникло право для звернення до
суду за захистом порушеного права.

Оскільки власником спірної земельної ділянки є Гаспринська селищна рада,
тому тільки їй за законом належить право звертатися до суду з позовом про
захист порушеного права, а не позивачеві. Виходячи з
наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією не можна визнати законним, тому
воно підлягає в цієй частині скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Що стосується рішення суду в частині відмови в задоволенні позовів ОСОБА_1 та Гаспринської селищної ради, то колегія суддів
погоджується з висновками суду щодо необґрунтованості позовних вимог та їх
недоведеності.

Такі висновки суду відповідають матеріалам справи, фактичним обставинам і вимогам
закону.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивач не надав доказів, які могли б спростувати
висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд при вирішенні спору не
врахував, що вимоги про скасування акту органу місцевого самоврядування повинні
вирішуватися в порядку адміністративного судочинства, а не за нормами ЦПК
України, є безпідставним, оскільки відповідно до змісту позовних вимог ОСОБА_2
спір виходить за межі публічно-правового, тому що його предметом є рішення
органу місцевого самоврядування, яким порушується
право позивача на користування конкретною земельною ділянкою. Спори, що випливають
із земельних правовідносин, відповідно до статті 15 ЦПК України, розглядаються
судами в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно з'ясував обставини справи
та не дав належної оцінки доказам представника Гаспринської селищної ради щодо самочинного захоплення відповідачем ОСОБА_2
земельної ділянки та влаштування на ній
автозупинки для автомобілів, яка підлягає знесенню на підставі ст. 376 ЦК України, а тому необгрунтовано відмовив у
задоволенні позову позивача, є безпідставними.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини
справи та дав належну оцінку всім доказам
згідно зі ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а в рішенні навів
переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків.

Крім того, при відсутності апеляційної скарги
Гаспринської селищної ради щодо незаконності рішення в частині відмови їй в
задоволенні позову, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не вправі ставити питання
про його незаконність та скасування, оскільки у неї немає законних повноважень щодо права оскарження рішення від імені
ради. Відповідно до правил статті 376 ЦК України тільки власник земельної ділянки має право звернутися до суду з позовом про знесення самочинного
будівництва.

5

Інші доводи
апеляційної скарги не містять достатніх безумовних підстав для скасування
рішення в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 та Гаспринської селищної
ради.

Згідно зі ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з
наведеного та керуючись статтями 303, 307, 308, 309, 314, 316 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 13 квітня 2006 року в
частині задоволення позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні
прибудинковою територією шляхом знесення огорожі земельної ділянки площею 0,001
га, прилеглої до квартири №НОМЕР_2 будинку АДРЕСА_1 скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті це ж рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення.

Рішення може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.