АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03  травня   2007 року                                                                                                      м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -  судді                                  Панасенкова В.О.

судців:                                                      Парапана В.Ф.,

Громіка Р.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні    цивільну справу    за касаційною

скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду

м. Запоріжжя   від   22     жовтня 2003 року та ухвалу колегії суддів судової палати у

цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 28 квітня 2004 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про

відшкодування шкоди, завданої ДТП, та

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої ДТП,

встановила:

ЗО травня 2002 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, яка сталася 11 травня 2002 року у 08.00 год.
на вул. Істоміна в м. Запоріжжя.

27 серпня 2002 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої ДТП.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2003 року первісний позов ОСОБА_2 задоволено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Суд стягнув з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 7 519, 73 грн., вартість експертиз в сумі 220 грн. і 1 800 грн., витрати на оплату державного мита в сумі 83, 64 грн. і на оплату допомоги адвоката в сумі 525, 95 грн., а також моральну шкоду в сумі 3 000 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 28 квітня 2004 року рішення суду першої інстанції
змінено.

Суд апеляційної інстанції зобов'язав позивача ОСОБА_2 повернути відповідачу ОСОБА_1 пошкоджені деталі автомобіля,
перелічені у додатку "а" висновку
автотоварознавчої експертизи НОМЕР_2, після

Головуючий у першій інстанції   Дубина Л.А.                                                          Справа № 33ц -12507

Доповідач                            Панасенков В.О.                                                        Категорія ЦП:
40

2

відшкодування
матеріальної шкоди, та зменшив розмір моральної шкоди до 935 грн. і витрат на оплату допомоги адвоката
до 376
грн. Рішення суду першої інстанції у частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7 519, 73 грн., витрат на проведення експертиз в сумі 220 грн. і 1 800 грн. та на оплату державного мита в сумі 83, 64 грн. залишено без змін.

В касаційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати, справу направити на новий судовий розгляд,
посилаючись на те, що обставини, які суд вважав встановленими, не
доведені, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та на неправильне застосування судами норм процесуального
та матеріального права.

Заслухавши доповідача, доводи касаційної скарги відповідача ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, законність і
обґрунтованість судових рішень в межах позовних вимог
та доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави перегляду у касаційному порядку судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна подія 11 травня 2002 року у 08.00 год. на вул. Істоміна в м. Запоріжжя
сталася з вини водія ОСОБА_1, який керував автомобілем ВАЗ-2106 державний номер НОМЕР_1, а тому дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_1 зобов'язаний відшкодувати
позивачу ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду, яка була завдана з його вини, а також витрати, пов'язані з розглядом справи.

Суд апеляційної інстанції обгрунтовано погодився з таким висновком суду першої
інстанції.

З урахуванням фактичних обставин справи та доказів, наданих сторонами по справі, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного
висновку про зміну рішення суду першої інстанції.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам ст. ст. 440, 440-1 ЦК УРСР
1963 року, який діяв на час виникнення спірних
правовідносин, та фактичним обставинам справи, які доведені в судовому
засіданні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені
в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання
про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені
з додержанням норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не
містять підстав для висновків про порушення
або неправильне застосування судами норм права,

Головуючий у першій інстанції
Дубина Л.А.                                                          Справа № 33ц - 12507

Доповідач                            Панасенков В.О.                                                        Категорія ЦП:  40

3

які привели де неправильного вирішення справи.

Тому законних підстав для скасування судових рішень з направленням справи
на новий судовий розгляд немає.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2003 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 28
квітня 2004 року
залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.