Справа №2
Справа №2-54/2007
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

16 січня 2007 р.

Малинський районний суд Житомирської
області

в складі; головуючого - судді
Ярмоленка В.Г.

із секретарем                                Мурга Н. А.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Малині справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ Національна страхова компанія „Оранта" про
стягненя страхових внесків та мо­ральної шкоди,

встановив:

В жовтні 1989 року між позивачкою та інспекцією державного
страхування по Малинському району Держстраху СРСР в особі начальника
був укладений договір по змішаному страхуванню життя строком на 5 років. За
його умовами після закінчення строку страхування позивачка вправі була
отримати 1000 крб. страхової суми.

На тих же умовах тоді ж з чоловіком позивачки - ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, з цією ж інспекцією укладався
аналогічний договір страхування.

Посилаючись на те, що вона з померлим повністю виконали умови договору, а
відповідачем до цього часу страхові суми не виплачені, позивачка просить
стягнути з останнього 2000 грн. стра­хових виплат.

З посиланням на те, що внаслідок неотримання вказаної суми з вини
відповідача їй була запо­діяна моральна шкода, пов'язана з неможливістю
отримати належне лікування за відсутності коштів, просить стягнути
з відповідача 7500 грн. моральної шкоди.

Представник відповідача позов не визнала.

З посиланням на Закон України „Про державні гарантії відновлення заощаджень
громадян України", що порядок перерахування коштів з Державного бюджету
установам колишнього Укрде-ржстраху визначається Кабінетом Міністрів України
пояснила, що позивачка за віком не відноситься до числа осіб, які мали отримати компенсацію страхових сум протягом
2000-2002, 2005-2006 років.

Виплата їй страхової суми як спадкоємця померлого чоловіка також не
передбачена законом, оскільки той помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а виплати передбачені
спадкоємцям осіб, померлих пізніше.

В зв'язку з цим вважає, що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди
і просить в по­зові відмовити.

Відповідно до статей 1,2 і 6 „Закону" суми відновлених заощаджень
відносяться на внутрі­шній державний борг України.

Кошти на компенсації заощаджень громадян передбачаються в Державному
бюджеті України окремою статтею.

Порядок перерахування коштів із Державного бюджету установам колишнього
Укрдержстра-ху визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.7 „Закону" заощадження повертаються поетапно, залежно від
віку вкладника, суми вкладу, інших обставин, передбачених
для цього Державним бюджетом України на поточний рік.

Перелік груп вкладників і черговість виплат проіндексованих грошових
заощаджень, а також обсяг виплат у межах коштів, передбачених Державним
бюджетом України, встановлюється Кабіне­том Міністрів України.

Упродовж 1997-1999 років питання відновлення виплати та компенсації
заощаджень колиш­нім Укрдержстрахом законодавчо не було врегульовано.

Починаючи з грудня 2000 року ВАТ HACK „Оранта" розпочала виплати компенсаційних сум відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від
17.05.2000р. №817 ,Дро виплату у 2000 ро­ці установами
.... колишнього Укрдержстраху... страхових внесків громадян України".

Подальші виплати здійснювались в 2001, 2002, 2004, 2005 та 2006 роках на
підставі відповід­них постанов Кабінету Міністрів України.

У відповідності з рішенням Конституційного Суду України від 10.10.2001р. №13-рп/2001
з 2002 року компенсаційні виплати здійснювались
незалежно від віку вкладника та інших обставин.

Системний аналіз Постанов Кабінету Міністрів України з цих питань за
вказані роки свідчить про те, що останніми передбачались
виплати спадкоємцям вкладників, померлих у 1997 році та піз­ніше.

Як видно зі справи чоловік позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тому правові
підстави для виплати позивачці компенсаційних виплат як спадкоємцю останнього
відсутні.

На час розгляду справи була чинною постанова Кабінету Міністрів України від
03.08.2006р. №1091 „Про виплату у 2006 році громадянам України компенсації
втрат від знецінення грошових заощаджень і страхових внесків,
вкладених до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та
державного страхування СРСР, що діяли на території України.

Відповідно п.5 останньої за наявності залишків коштів, перерахованих для
проведення зазна­чених виплат, але не використаних до 25 грудня перераховуються
до державного бюджету.

Згідно довідки відповідача з дня закінчення терміну страхування по даний
час позивачка з заявою до нього на отримання страхових сум не зверталась.

За таких обставин підстав для задоволення позову в частині стягненя
страхових виплат суд не вбачає.

Посилання позивачки на порушення відповідачем зобов'язань (глава 51 ЦК України) вимог договору страхування (глава 67 ЦК) є безпідставними, спростовується викладеним вище та не
ґрун­туються на законі, оскільки в даному випадку мова йде не про
відповідальність за невиконання чи неналежне виконання укладеного між страховиком
та застрахованим договору, а про повернення відновлених в
установленому порядку страхових внесків.

З урахуванням викладеного за відсутності вини відповідача в заподіянні
моральної шкоди відсутні підстави його відповідальності за зазначену
шкоду.

Керуючись ст.ст. 10,15,60,215 ЦПК України,

„Законом" та Постановами Кабінету Міністрів

від 17.05.2000р. №817;   від
26.03.2001р. №275;

від 05.09.2001р. №1140; від 11.03.2004р. №306;

від 30.05.2005р. №409;  від
03.10.2006р. №1091

вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ Національна акціонерна страхова компанія „Оранта" про стягнення страхових
внесків та моральної шкоди відмовити за без­підставністю.

Заява про апеляційне оскаржується рішення подається до суду впродовж 10
днів, а апеляційна скарга на рішення, - протягом 20 днів після подання
заяви.

Головуючий: