Справа
1-й инстанції- Грищенко Н.М.
Доповідач- Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року
січня 31 дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровскої області

в складі:
головуючого - Неклеси
В.І.

суддів -   Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.
при секретарі - Кобзєвій
К.І.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому
Розі цивільну справу по апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2006 р. по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі про відшкодування моральної          шкоди, заподіяного пошкодженням
здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення
моральної шкоди з відповідача в сумі 80000грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від
09 жовтня 2006 року його позов
до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
(надалі - Відділення
фонду) про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

З відділення фонду на користь позивача стягнуто 10000грн.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про
скасування рішення суду, оскільки судом при постановлені оскаржуваного рішення
порушені норми матеріального і процесуального права. А саме: при вирішенні
даного спору суд необгрунтовано послався на ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних
захворювань, що призвели до втрати працездатності", оскільки дана норма
Закону регулює порядок відшкодування моральної шкоди, особам, яким моральна
шкода спричинена умовами виробництва, які не привели до втрати професійної
працездатності; суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про
проведення у справі медико-соціальної експертизи; крім того, судом порушені
вимоги п.п. 5, 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4
від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної
шкоди».

Крім того, судом не взято до уваги положення ст. 77 ЗУ «Про
державний бюджет на 2006
рік», що на підставі ст. 77
Закону України « Про
державний бюджет на 2006
рік» з 01.01.2006 року
призупинена дія абзацу четвертого, статті 1(в частині відшкодування моральної
шкоди), підпункту «є» пункту 2
частини 1 ст. 21, частини З ст. 28, частини 3
ст. 34
Закону України «Про загальнообов'язкове державне   соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в
межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити   частково   з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що висновком МСЕК від
07.06.2005р. позивачу вперше встановлено 20%
втрати ' професійної
працездатності у зв'язку з професійним захворюванням безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої
інстанції обґрунтовано керувався ст. 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що призвели втрату
працездатності», яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за
наявності факту його спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з
профзахворюванням встановлений в судовому засіданні. Позивач відчуває задуху
при фізичних навантаженнях, ходьбі, приступи кашлю з удушенням, переносить
моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає
додаткових зусиль для організації свого життя.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку
відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від
27.01.2004р. №1-рп/2004р. відповідно до якого, громадяни, котрим встановлена
стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх
користь моральної шкоди.

Доводи відповідача про те, що суд не врахував, що на
підставі ст. 77 Закону
України « Про
державний бюджет на 2006
рік» з 01.01.2006 року
призупинена дія абзацу четвертого, статті 1
( в частині відшкодування моральної шкоди), підпункту «є» пункту 2 частини 1 ст. 21, частини 3 ст. 28, частини 3 ст. 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати
працездатності» є безпідставними, оскільки позивачу втрата професійної
працездатності вперше встановлена висновком МСЕК від 07.06.2005р., тобто
правовідносини сторін виникли за чинності зазначених норм  цього Закону.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що суд
неправильно керувався ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, що призвели до втрати працездатності», а також про те, що
відмовивши відповідачу в задоволенні клопотання про призначення МСЕК для
встановлення факту спричинення моральної шкоди, суд порушив принцип
змагальності сторін, є безпідставними і висновків суду не спростовують.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди
визначений судом без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику
в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до
якого, розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних
позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується
характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої
травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставинам по справі, характер моральних страждань і наслідків, що
наступили. Суд при визначенні розміру спричиненої позивачу з боку відповідача
моральної шкоди врахував, що вперше позивачу встановлено 20% втрати професійної
працездатності, суд не врахував фізичні і моральні страждання позивача, їх
тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

За таких обставин, колегія судців, беручи до уваги
конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем профзахворювання,
і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених
змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним
змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача
на користь позивача з 10000грн. до 8000грн.

В іншій частині рішення відповідає нормам матеріального
та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303,307,
309, 313-314 ЦПК України, колегія
суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому   Розі
задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2006р.
змінити, зменшити розмір моральної  шкоди
до 8000грн. (вісім
тисяч грн.).

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: