21                                                            Доповідач-     Дем*яносовМ.В.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 січня   2007р. Апеляційний суд Донецької області в
складі:

гоовуючого   Рибалко Л.І.

суддів                   Новікової
Г.В.,

Дем*яносова М.В.

При секретарі    Тимченко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу по апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької області на рішення
Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 16 листопада 2006 р. по справі за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької
області, третя особа Державне підприємство „ Макіїввугілля"
про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ   :

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 16
листопада 2006 року
було частково задоволено позов ОСОБА_1 пред'явлений до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування про відшкодування моральної шкоди: на
його користь з відповідача було стягнуто грошову компенсацію у розмірі   15
000 грн.

Не погодившись з рішенням суду Фонд соціального
страхування приніс апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати , в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що
рішення суду не відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним
обставинам справи, яким суд дав неправильну правову оцінку. Вважають , що позивач не
довів і в судовому засідані не надав належних доказів спричинення йому
моральної шкоди , про що
відсутній також висновок МСЕК на який покладено обов*язок встановлення факту
спричинення моральної шкоди. Крім того також вважають, що суд не взяв до уваги,
що відповідно до вимог Закону України „ Про державний бюджет на 2006 рік"
дії Закону України в частині моральної
шкоди застрахованим та членам їх сімей „ Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійному
захворюванні, що спричинили втрату працездатності" зупинено на 2006 рік .
Крім того вважають, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що Фонд сплачує
позивачеві страхові виплати в тому числі і одноразову допомогу, яка компенсує і
моральну шкоду .

Представник відповідача у судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити у повному обсязі.   Заслухавши доповідача, представника
відповідача,

2

перевіривши матеріали цивільної справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення суду слід залишити без зміни з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини,
які склалися між сторонами, обгрунтовано виходив з факту заподіяння ОСОБА_1
моральної шкоди внаслідок ушкодження його здоров*я. Про наявність моральної
шкоди позивачеві є відповідні докази, яким суд дав належну правову оцінку.

Згідно зібраним доказам , позивач дійсно знаходився в трудових правовідносинах з ДП
„

Макіїввугілля" ВП „ шахта ІНФОРМАЦІЯ_1, працював прохідником. У зв'язку з
роботою в

шкідливих умовах отримав професійне захворювання-
вертеброгенну поперекову-крестцову

радікулопатію з больовим та м'язові -тонічним синдромом.
Згідно висновку МСЕК від

13.06.2005
року йому     встановлено 50 %             втрати
професійної працездатності    і визнано

інвалідом третьої групи .

Відповідно до вимог ст. 21
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили
втрату працездатності", при настанні страхового випадку Фонд соціального
страхування зобов'язаний у встановленому законом порядку сплатити грошову
компенсацію за моральну шкоду при наявності факту її заподіяння.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судовому практику
в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди від 31 березня 1995 року № 4, розмір
відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному
конкретному випадку ступреня вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров*я
потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілісних ушкоджень, істотність
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Визнаючи розмір моральної шкоди, суд виходив із ступеня і
глубини моральних страждань, з врахуванням розміру втрати професійної
працездатності, який не перевищує меж встановлених п.Зст. 34 названного закону.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи Фонду
про те, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди . Відповідно до
діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК,
вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан
здоров'я потерпілого   погіршено .

Доводи скарги відповідача про те, що для встановлення
факту спричинення моральної шкоди необхідно проведення МСЕК також безпідставні,
оскільки висновок МСЕК необхідний для стягнення моральної шкоди, заподіяної
умовами виробництва, яка не спричинила втрату потерпілому професійної
працездатності , також як
і доводи представника відповідача про те ,
що Законом України „
Про Державний бюджет України на 2006
рік" зупинено дію Закону України „
Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки
відповідно до вимог Закону фінансування Фонду проводиться не за рахунок бюджету
, кошти на
здійснення страхування від нещасного випадку не включаються до складу
Державного бюджету, використовуються виключно за їх прямим призначенням і
зараховуються на єдиний централізований рахунок Фонду .

3

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою
для скасування рішення місцевого суду та відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну
скаргу якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-304, 307 ч.І п.1, 308, 313,314ч. 1n.l, 315 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ    :

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання
України у Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької області   відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області
від 16 листопада
2006 року
залишити без зміни.

Рішення
суду набирає чинності з дня його проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання   законної сили.

Судді: