Справа № 63                                                                      головуючий у 1 інстанції- РудикаЛ.Д.
Категорія-17                                                                       доповідач- Малько О.С.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М  УКРАЇНИ

28 лютого                 2007 року                                                                                 м.Рівне

Колегія суддів
судової палати   у цивільних
справах апеляційного  суду Рівненської
області в складі:

головуючого - Малько О.С.

суддів: Оніпко О.В., Григоренка
М.Н.

при секретарі судового засідання Сеньків Т.Е.

розглянула справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок
зіткнення транспортних засобів.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -                 встановила:

Рішенням Сарненського районного суду від 1 листопада 2006 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 19475 гривень 11 коп. на
відшкодування майнової шкоди та 1000 гривень моральної шкоди.

В апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_2 покликається на його незаконність, вказуючи, що при вирішенні справи судом не
було враховано дійсних обставин дорожньо-транспортної пригоди,
проігноровано той факт, що постанови про
притягнення його до адміністративної відповідальності скасовані

Зіткнення"
автомобілів відбулося на полосі руху його автомобіля з вини позивача.

На проведення автотоварознавчої експертизи автомобіля позивача його запрошено не було, а його клопотання про призначення
судово-технічної експертизи судом безпідставно відхилено.

Просить рішення
суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.1166,1187,1188 Цивільного кодексу України майнова
шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка
її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв*язок та є вина цієї особи.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним
засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що дорожньо-транспортна пригода сталася
29 червня 2005 року о 19 год.40 хв. на вул. Бєлгородській у
м. Сарни з вини відповідача, яка встановлена постановами про притягнення останнього до адміністративної відповідальності
від 31 липня 2006року та 27лютого 2006року і
встановлені ними обставини відповідно до п.п.3,4 ст.61 ЦПК не потребують
доказування.

Між тим, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає
фактичним обставинам справи.

Відповідно до тексту постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 4
липня 2005 року  та долучених до неї
матеріалів зіткнення   автомобілів під

керуванням сторін відбулось при
зустрічному розЧзді, практично на осьовій лінії, що підтверджено протоколом огляду місця події та схемою до протоколу огляду.

Вказані обставини підтверджені поясненнями позивача від 29 червня 2005року,
відповідача від 3 липня 2005 року, показаннями свідка ОСОБА_3 в суді
апеляційної інстанції.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення відповідно до
п.4 ст.61 ЦПК України обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій
особи, стосовно якої її ухвалено, лише з питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони даною особою.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Сарненського районного суду від 31 липня 2006 року(а.с.170) встановлено вину
відповідача 29 червня 2006 року в порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до
зіткнення автомобіпів(провадження у справі
закрито узв*язку зі збігом строку притягнення до адміністративної
відповідальності).

За наведених
обставин порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, що полягало в тім, що він не вибрав безпечної швидкості руху
тане врахував дорожньої обстановки, керував при цьому автомобілем в
стані алкогольного сп*ягніння, суд апеляційної інстанції вважає доведеним.

Разом з тим, в
даній дорожньо-транспортній пригоді і позивачем не вибрано безпечної
швидкості руху і не враховано дорожньої обстановки при роз"ізді із
зустрічним  транспортним засобом,  що підтверджено матеріалами справи та наведеними доказами, зокрема, протоколом огляду
місця події, схемою і фототаблицею
до протоколу огляду місця події.

Відповідно до ст.1188Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах.

За наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно
від обставин, що мають істотне значення.

З врахуванням
обставин справи суд апеляційної інстанції визначає ступінь вини сторін' в дорожньо-транспортній пригоді в
рівних частках - 50 відсотків.

Внаслідок зіткнення автомобілів автомобіль позивача було пошкоджено і на час
вирішення справи судом автомобіль відремонтовано.

Стягуючи з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди
19475 гривень 11 коп., суд виходив з наданого позивачем висновку автотоварознавчої експертизи щодо розміру
матеріального збитку та витрат, ним сплачених за проведення експертизи.

З таким висновком суду не можна погодитись, оскільки він не відповідає обставинам
справи та нормам матеріального права.

Зазначений висновок експертизи проведено за заявою позивача 5 серпня 2005
року , тобто з порушення вимог ст.ст. 144,147 ЦПК України(експертиза судом не
призначалась), а особа, яка його Надала , отримала кваліфікацію експерта лише
23 лютого 2006 року(а.с.19), тобто на час проведення експертизи відповідно до cm. 53 ЦПК України не
була експертом.

За встановленого зазначений висновок не можу слугувати належним доказом розміру
завданих збитків.

Згідно зі cm. 1192
розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому,визначається
відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Із протоколу
огляду і перевірки технічного стану автомобіля позивача внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в ньому виявлено такі пошкодження;

деформовано капот, передню решітку, бампер, ліве крило,
ліву дверку ,
відбито рульову колонку, рульові тяги,
розбито ліву фару, покажчик лівого повороту, лобове скло.

На час розгляду
справи автомобіль позивачем відремонтовано і ним надано суду певні докази доведеності витрат, понесених ним на ремонт
автомобіля.

З врахуванням пошкоджень, виявлених на автомобілі, суд приймає до уваги витрати, понесені в зв*язку з ремонтом саме цих
пошкоджень автомобіля, зокрема, відомості про вартість запчастин під номерами
1,3,4,5,8,9(накладна на загальну суму 5875
гривень) і під номерами 1,4,5,6,7,8(накладна на загальну суму 4457 гривень).

Загальний розмір таких витрат
складає суму 7325 гривень,                    половина якої

підлягає відшкодуванню з
відповідача з врахуванням ступеню вини позивача визначеного судом в 50
відсотків.

За встановлення
обопільної вини сторін в даній дорожньо-транспортній пригоді немає підстав для покладення на відповідача відшкодування
моральної шкоди.

На підставі наведеного ,ст.ст.1166,1187,1188,1192,керуючись
ст.ст.309,316,317 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 частково
задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду
від 1 листопада 2006 року скасувати..

Позовні вимоги задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної
шкоди 3663 гривні, в решті позову відмовити.

Рішення суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Сторони мають
право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду протягом двох місяців з
дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.