УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого
Девляшевського В А.,

суддів:                       Бідочко Н.П., Пнівчук
О.В.,

секретаря
Сем"янчук С.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 30 жовтня 2006 року,

з участю: відповідача - ОСОБА_1, який є також представником ОСОБА_2; позивача - ОСОБА_3 та її
адвоката - ОСОБА_4,
-

встановила:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30 жовтня 2006 року задоволено
позов ОСОБА_3: заповіт її чоловіка -
ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського
нотаріального округу 31.10.1997
року визнано недійсним; за ОСОБА_3 визнано право власності в порядку
спадкування на 1/2 квартири
АДРЕСА_1; на 3/4 частини квартири
АДРЕСА_2; на 3/4 частини
автомашини ВАЗ-21063, 1989
року випуску, а за матір'ю померлого ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 і на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_2, на 1/4 частину згаданої
автомашини.

Місцевий суд дійшов до висновку про недійсність заповіту
ОСОБА_5 в користь його племінника -
ОСОБА_1 на тій підставі, що заповідач, який на час посвідчення заповіту
страждав хронічним психічним захворюванням - алкогольною енцефалопатією, яке унеможливлювало
усвідомлення ним своїх дій і керування ними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що
висновки місцевого суду, покладені в основу рішення, суперечать дійсним
обставинам справи.

Апелянт вказує, що ОСОБА_5 не перебував на обліку у
наркологічному кабінеті, був здоровою людиною, оскільки особисто підписував
службові документи і заповіт, мав у користуванні легкову автомашину і газову
зброю. На його думку, суд I-інстанції
безпідставно залишив названі обставини без уваги, як і пояснення нотаріуса про
психічний стан ОСОБА_5, віддавши перевагу неправильному висновку
судово-психіатричної експертизи. У зв'язку із наведеним ОСОБА_1 просить
оскаржене рішення, як незаконне, скасувати, ухваливши нове рішення про відмову
у позові ОСОБА_3

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Встановлено, що на час посвідчення оспорюваного заповіту
ОСОБА_5 страждав стійким хронічним розладом - токсичною алкогольною енцефалопатією внаслідок хронічного
алкоголізму ІІ-ІП стадії, і з цього приводу з 1996 року проходив

Справа №
22-ц-118/2007р.                                    Головуючий
у інстанції Кавацюк М.Ф.

Категорія 26
Доповідач Девляшевський В.А.

2

неодноразово стаціонарне лікування (довідка Коломийської
ЦРЛ - а.с. 13). У
зв'язку із цим твердження апелянта про задовільний стан здоров'я ОСОБА_5 і
відсутність відомостей про перебування його на обліку в наркологічному кабінеті
місцевий суд правильно не прийняв до уваги.

Наявність у володінні ОСОБА_5 з 2003р. газової зброї,
проходження технічного огляду транспортного засобу, який зареєстровано за ним
тільки у 2001 році,
призначення його керівником Преміального фонду „Золотий лев" у квітні 1999 року (довідки на
а.с. 14, 22, 23 і 24) не спростовує
того факту, що за минулий період -
у жовтні 1997 року
ОСОБА_5 мав психічні розлади. І такий стійкий хронічний психічний розлад згідно
висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від 17.05.2006р. на час
посвідчення заповіту - 31.10.1997р. позбавляв ОСОБА_5 можливості усвідомлювати
свої дії та керувати ними (акт - а.с. 33-38).

Підстав не вірити висновку експертизи і поясненням
експерта Паращина В.І., допитаного судом І-інстанції, немає.

Крім того, звертає увагу на себе той факт, що підпис
ОСОБА_5 на заповіті істотно різниться від його підпису на договорі за 1993 рік (а.с. 12, 87).

У зв'язку із вище викладеним, на думку колегії суддів,
рішення місцевого суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, яка до того ж
має право на обов'язкову частку в спадщині, як непрацездатна, є законним і
обґрунтованим.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду
І-інстанції. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

Керуючись ст. ст. 307,
308, 314, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення
Коломийського міськрайонного суду від 30
жовтня 2006 року по
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців з
дня її проголошення.

Головуючий: Судді: