У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

7 березня 2007 року                                                                                                    м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Берднік І.С.

Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г.

Косенка В.Й.,-

розглянувши справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до відкритого акціонерного товариства
енергопостачальна компанія (далі - ВАТ ЕК) «Херсонобленерго» про визнання дій
щодо складання акта про порушення Правил користування електроенергією для
населення неправомірними, визнання цього акта та розрахунку збитків до нього
незаконними та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2на рішення апеляційного суду Херсонської області від 12 травня 2004
року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2003 року ОСОБА_1.,
ОСОБА_2, звернувшись до суду з вказаним позовом, зазначали, що
їм на праві власності належить житловий АДРЕСА_1. 24 листопада 2003 року
відповідач згідно з їхньою заявкою переніс у будинку електролічильник, опломбував
його й склав акт про збереження пломб, а вже            28 листопада 2003 року склав акт
про самовільне підключення до електромережі, позаоблікове споживання
електроенергії та нарахував у зв'язку із цим до сплати 1368 грн. 58 коп.
збитків.

У зв'язку з наведеним позивачі просили визнати дії відповідача щодо
складання акта незаконними, скасувати вказаний акт і розрахунок збитків до
нього та, посилаючись на положення ст. 24 Закону України «Про захист прав
споживачів», просили стягнути з відповідача 10 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 16 лютого
2004 року позов задоволено. Акт і розрахунок до нього визнано недійсними,
зобов'язано поновити електропостачання абоненту ОСОБА_2 та стягнуто на користь
позивачів з відповідача по 5 000 грн. завданої моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 травня 2004 року
рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про відшкодування
моральної шкоди скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі позивачі ОСОБА_1. і ОСОБА_2 просять рішення апеляційного суду Херсонської області від 12 травня 2004 року в
частині відмови в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди
скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, зокрема неврахування положення         ст. 24 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд, задовольняючи позовні вимоги щодо визнання недійсним акта про
порушення Правил користування електроенергією та розрахунку збитків до нього і
зобов'язуючи відповідача поновити електропостачання, виходив із того, що для
складання акта про самовільне підключення до електромережі та безоблікове
споживання електроенергії не було законних підстав, оскільки позивачі належним
чином сплачували спожиту електроенергію. Також суд зазначив, що в акті не вказано
деякі його вихідні дані, які б підтверджували дані цього електролічильника та
механізм самовільного підключення.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх
з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм
процесуального права.

Із зазначених позивачами предмета та підстав позову вбачається, що
предметом спору стала правомірність складання акта про порушення правил
користування електричною енергією працівниками ВАТ ЕК «Херсонобленерго».

Разом з тим згідно зі ст. 4 ЦПК України 1963 року, чинного на час
пред'явлення та розгляду справи, усяка заінтересована особа вправі в
порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного
або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Зазначені положення
містяться і в ст. 3 ЦПК України 2004 року.

Відповідності до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК
України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист
же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у
разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під
способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом
матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться
поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в
ст. 16 нового ЦК України.

Як
правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а
цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту
порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.

Акт про порушення правил
користування електроенергією, складений працівниками ВАТ ЕК «Херсонобленерго»,
які діяли як посадові особи і на підставі відповідних положень вказаних вище
Правил.

Таким чином, оскарження дій лише
щодо факту складення акта, як і самого акта, який не встановлює для позивачів
будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є
різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу
захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний в
якості доказу при вирішенні іншого спору, де б оспорювались дії, рішення, які є
обов'язковими до виконання, зокрема: при визнанні дій відповідача щодо
відключення від електропостачання неправомірними та відшкодуванні шкоди або при
заявленому позові про стягнення матеріальних збитків від самовільного
підключення до електромережі, при вирішенні яких суд зобов'язаний буде дати
оцінку вказаному акту.

Проте таких позовних вимог ніхто зі
сторін не заявляв. Не заявлялись позовні вимоги про зобов'язання поновити
електропостачання до будинку позивачів, у подальшому позивачами позов не
доповнювався, однак такі вимоги вирішені районний судом, який вийшов за межі
позовних вимог на порушення положень ст. 11 ЦПК України.

Апеляційний суд, погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в цій частині,
не звернув уваги на зазначені недоліки.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвели до
неправильного вирішення справи, постановлені судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді суду слід уточнити позовні вимоги, з'ясувати з якими
саме діями відповідача позивачі пов'язують завдання їм моральної шкоди,
встановити характер спірних правовідносин та залежно від з'ясованого ухвалити
законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Каланчацького районного суду від 16 лютого 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області від 2 травня 2004 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                                   І.С.
Берднік

В.Г. Данчук

Л.І. Григор'єва

В.Й. Косенко