Справа № 2-832007 р.
РІШЕННЯ ІМ'ЯМ   УКРАЇНИ

19 січня 2007 року.                                                 м.
Запоріжжя.

Заводський
районній суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Федоренко Р.Г., секретаря
Огурцової Л.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

До суду
звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання його батьком її сина
ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те,
що в актовому запису про народження її сина зроблений запис про батька на
підставі ст. 135 СК
України.

ОСОБА_2
є кровним батьком дитини, але в шлюби з ним не перебувала і визнавати своє
батьківство він не бажає.

З відповідачем
стала зустрічатись в серпні 2004
року. Проводили час разом з спільними друзями. Через пару місяців стали
зустрічатися у неї вдома, взаємини стали інтимними. Про це розповіла своїй мамі
ОСОБА_4, яка йому симпатизувала. Відповідач також знайшов з нею спільну мову.

Зустрічались
майже щодня. В листопаді завагітніла, але про це довідались лише в грудні 2004 року. На початку
січня 2005 року
сходила до лікаря, який підтвердив її вагітність. Про це повідомила ОСОБА_2 і
запропонувала узаконити їхні відносини, однак він відповів, що не готовий до
такого кроку і йому потрібно подумати.

Через
тиждень відповідач сказав, що не залишить мене, буду у всьому допомагати , дуже хоче сина і
став називати її «мамою».

Коли
його батьки довідались про її вагітність, вони запропонували її мамі зустрітись
і обговорити виниклу проблему. Зустріч відбулась наприкінці січня 2005 року і
батьки відповідача запропонували зробити аборт. В їхній пропозиції відмовила,
тоді відповідач сказав, що її не любить і не готовий стати батьком. Але й після
цього продовжувала зустрічатись з відповідачем, який на її думку  робив це тайкома від своїх батьків.
Наприкінці лютого він знову почав розмову про аборт і із-за цього посварились
між собою.

Після
сварки не зустрічались, але до неї приходили його друзі і розповідали, що
відповідач постійно цікавиться її станом здоров'я.

Після
народження сина знову ж друзі відповідача розповідали йому про цю подію, говорили потім, що він дуже зрадів, розповідав
усім, що в нього народився син, що він став папою, і святкував цю подію
з друзями.

Перший
раз ОСОБА_2 побачив дитину, коли сину виповнилось 8 місяців. Були на
прогулянці, відповідач носив дитину на руках і грав з ним.

її
подруга ОСОБА_5 часто зустрічала відповідача на вулиці і він постійно цікавився
у неї про стан здоров'я сина.

Після цієї
зустрічі на прогулянці відповідач кільки разів
приходив до дитини, казка, як від по-дурному робив раніше, що не
відвідував його, що цю помилку потрібно виправити, запитував « як там теща».

Однак,
коли звернулась до ОСОБА_2 з проханням визнати дитину офіційно і надавати
матеріальну допомогу на його утримання, він відповів категоричної відмовою, що
і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримала.

ОСОБА_2 свій позов не
визнав і заявив, що знайомий з позивачкою, але ніколи у нього з нею не було
інтимних відносин і тому він не може бути батьком її дитини.

Вислухавши доводи сторін, пояснення свідків, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

В
судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_5, подруга позивачки, яка пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зустрічались
майже чотири місяці разом ходили у гості. Взимку 2004-2005 року вона
завагітніла. Від позивачки довідалась, що після того як вона завагітніла, то
вони посперечались і перестали зустрічатись.

Свідок
ОСОБА_6 пояснила в судовому засіданні, що їй відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зустрічались, а після народження дитини, став цікавитись у неї як подруги
позивачки, станом  здоров'я сина.

Свідок ОСОБА_7
пояснив в судовому засіданні що йому відомо, що сторони зустрічались близько
чотирьох місяців. Сперечались і знову мирились, а коли ОСОБА_1 завагітніла, то
перестали зустрічатись.

Допитаний
в судовому засіданні   в якості свідка
ОСОБА_8 батько відповідача пояснив, що його
син дійсно зустрічався з ОСОБА_1 деякий час. Вони часто сварились, довгий
час  не зустрічались, а в листопаді 2004 року перестали
зовсім бачитись.

Із
пояснені свідків в судовому засіданні видно, що сторони дійсно зустрічались
декілька місяців, сварились між собою, а потім мирились, але на думку суду, це
не є достатнім доказом того, що  ОСОБА_8
є батьком дитини позивачки.

Позивачкою
під час розгляду справи в судовому засіданні 6 вересня 2006
року було заявлене клопотання про проведення по справі відповідної судової
експертизи для встановлення батьківства відповідача. Судом за клопотанням
позивачки та її представника був наданий час для приготування  письмово клопотання про призначення
експертизи з визначеними питаннями та експертної установи, але в подальшому
позивачка відмовилась від проведення такої експертизи, наполягаючи на тому, що
нею надано достатньо доказів для ухвалення рішення про визнання відповідача
батьком її дитини.

Суд
вважає, що ОСОБА_1 не довела свої позовні вимоги в судовому засіданні, що є
підставою для відмови для задоволення позову на підставі ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до п.
З ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень. Такі ж вимоги містяться і в п. 1 ст. 60 ЦПК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10,58-60,
209, 212-215, 218 ЦПК України,

суд-

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання його батьком її сина
ОСОБА_3, відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Запорізької області шляхом подачі на протязі 10 днів заяви про
апеляційне оскарження, а потім -
в термін 20 днів
самої апеляційної скарги.

Суддя: