№2-110/2007p.
РІШЕННЯ іменем
України

23 січня 2007 року                             Петровський
районий суд м. Донецька у складі:

головуючего                           судді Бабакова В.П.

при секретарі                         Дівів'євої Я.О.

за участью
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

та представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування трудової книжки,

стягнення заробітної плати та середнього заробітку за
весь час прострочки по день фактичного

розрахунку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про витребування трудової книжки, стягнення заробітної плати та
середнього заробітку за весь час прострочки по день фактичного
розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що з 03.09.2004
року по 23.06.2005 року
позивачка працювала у відповідача продавцем. Згідно трудового договору
відповідач повинен сплачувати позивачці заробітну плату в розмірі 237 грн. щомісяця.
Після 23.06.2005 року
позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням повернути їй її
трудову книжку, та сплатити заробітну плату за червень 2005 року, однак
відповідач відмовляв їй. Діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яка
полягає в несплаті заробітної плати, та затримці видачі трудової книжки. Тому
вона змушена звернутися до суду. Просить суд витребувати у відповідача її
трудову книжку, стягнути з нього заробітну плату за червень 2005 року, стягнути з
нього середньомісячний заробіток за весь час прострочення виплати заробітної
плати, та стягнути 2000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Позивачка в
судовому засіданні позов підтримала, в судовому засіданні пояснила, що в червні
2005 року у
неї на роботі з'явилася нестача, в зв'язку з чим вона перестала працювати у відповідача,
відповідач їй казав що поверне їй трудову книжку тільки коли вона розрахується
з ним за нестачу.

Відповідач позов не визнав повністю, суду пояснив, що трудової книжки у
нього не має, тому що він не повинен її зберігати, трудова книжка знаходиться у
позивачки, трудовий договір між ним та позивачкою досі не розірван, тому що вона не
з'являється до центру зайнятості для розірвання трудового договору. Також він
визнає що дійсно не сплатив позивачці заробітну плату за червень 2005 року.

Представник відповідача
ОСОБА_3 підтвердив доводи відповідача та просив суд відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши
пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні відповідач не заперечував проти того, що він не
сплатив позивачці заробітну плату за червень 2005 року.

Тому згідно ст. 115 КЗпП України з
відповідача на користь позивачки слід стягнути 237 грн. заборгованості по заробітній платі.

Щодо вимоги
витребування з відповідача трудової книжки позивачки, суд вважає що ця вимога
не підлягає задоволенню, оскільки суду не надоно доказів того, що трудова
книжка знаходиться у відповідача. Крім того відповідно до п. 2.20-1 Інструкції
про порядок ведення трудових книжок затвердженої наказом Мінюсту та Мінпраці
від 29.07.1993 року №58, трудові книжки робітників, котрі працюють на умовах
трудового договіру у суб'єктів підприємницької діяльності повинні знаходитись
безпосередньо у працівників.

Відповідно до
ст. 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що
моральна шкода заподіяна позивачці несвоєчасной сплатою заробітної плати
відповідає 300 грн.,
яки слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Що до відшкодування
моральної шкоди за затримку видачі трудової книжки, то в задоволенні цієї
вимоги слід відмовити.

В судовому
засіданні встановлено що трудовий договір між позивачкою та відповідачем від 03.09.2004 року досі не
розірвано, а згідно ст.ст. 116,
117 КЗпП України середній заробіток за весь час прострочення виплати заробітної
плати сплачується якщо була затримка сплати заробітної плати після звільнення
працівника, оскільки трудові відносини між позивачем та відповідачкою не
припинено суд вважає, що в задоволенні вимог позивачки про стягнення з
відповідача середнього заробітку за весь час прострочення виплати заробітної
плати слід відмовити.

Згідно із ст. 88 ЦПК України з
відповідача в прибуток держави слід стягнути судовий збір в розмірі 51 грн., та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 115,
116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.213-215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 237
грн. заробітної плати за червень 2005
року, 300 грн. в
порядку відшкодування моральної шкоди за несвоєчасну сплату заробітної плати.

В задоволенні
вимог ОСОБА_1 про витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку
за весь час прострочення виплати заробітної плати, та відшкодування моральної
шкоди за затримку видачи трудової книжки з ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 51 грн. судового збору та ЗО грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заяву про
апеляційне оскарження цього рішення може бути подано до Петровського районного
суду м. Донецька протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна
скарга на це рішення може бути подана в судову палату по цивільних справах
апеляційного суду Донецької області через Петровський районний суд м. Донецька
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя              В.П. Бабаков