Справа №
22-ц-36/2007 р.                          Головуючий 1 ін.- Білецька A.M.
Категорія: стягнення шкоди                  Доповідач - Коваленко І.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 січня 2007 року судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П.

суддів - Овсяннікової
А.І., Бездітко В.М.

при секретарі - Голікової О.П.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_6на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1
року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
що діють в своїх інтересах та інтересах
,, неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-я особа - відділ опіки
та піклування Комінтернівського РВК м.Харкова про стягнення шкоди внаслідок
невиконання умов договору,

ВСТАНОВИЛА:

В ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4, 3-я особа - Агенція
нерухомості «Абсолют» про стягнення грошових коштів по невиконаному
попередньому договору купівлі-продажу.

В процесі розгляду справи позовні вимоги неодноразово
змінювались і остаточно в ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 звернулись
до суду із позовом до ОСОБА_4, 3-я особа - відділ опіки та піклування Комінтернівського
РВК м.Харкова про стягнення шкоди внаслідок невиконання умов договору.

В
обгрунтування своїх вимог позивачі посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4. в агенції нерухомості
«Абсолют» був укладений договір про намір укласти договір
купівлі-продажу житлового будинку, який належить відповідачу, розташований в
м.Харкові, АДРЕСА_1. В забезпечення зобов'язань по договору, ОСОБА_2 передала
відповідачу аванс в сумі 200
доларів США. В свою
чергу, ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
для виконання умов вищевказаного договору, ОСОБА_2, яка діяла в своїх інтересах
та в інтересах чоловіка та неповнолітньої дитини, уклала договір, згідно якого
продала квартируАДРЕСА_2 м.Харкові за 176925
грн. Із свого боку вони виконали всі умови договору, укладеного з
відповідачем. Пізніше їм стало відомо, що на будинок відповідача накладений
арешт згідно ухвали Комінтернівського
районного суду м.Харкова в забезпечення позовних вимог ОСОБА_5. за її
позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором займу. Ухвала суду була
постановлена раніше ніж був укладений договір між ОСОБА_2 та відповідачем і відповідач повинен був це знати.
Коли позивачі запропонували відповідачу сплатити борг ОСОБА_5. щоб мати
можливість придбати будинок, відповідач відмовився. В зв'язку з цим просили
відшкодувати збитки, пов'язанні із невиконанням умов договору які складаються з 1010 грн. авансу, 1010 грн. неустойки,
70000 грн. збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання договору,
1500 грн. витрати, пов'язані з наданням юридичної допомоги, 100000 грн.
моральної шкоди, 1500 грн. - витрати, пов'язані з орендою квартири, 300 грн.
-витрати, пов'язані з висновком спеціаліста, 720 грн. - держмито.

2

Відповідач позов визнав частково в сумі авансу 1010 грн. в іншій частині позову просив відмовити, посилаючись на те, що невиконання умов договору про наміри
сталося не з його вини. Про ухвалу про
накладення арешту йому було не відомо і дізнався про це він вже після укладення
договору. На додаткові умови, які йому були запропоновані позивачами щоб укласти договір купівлі-продажу будинку він не погодився,
т.я. вони його не влаштовували.

Рішенням Комінтернівського
районного суду м.Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1 року позовні
вимоги задоволені частково.

З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2. стягнуто 1010 грн. та 51 грн. держмита. В
іншій частині в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6. просить рішення суду скасувати і постановити
нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на
те, що при постановлені рішення судом не було взято до уваги те, що умовами
договору були передбачені певні наслідки у разі неналежного виконання або невиконання умов договору, тому відповідач повинен був
виконати або зробити все можливе для виконання договору.
Доказів, які б підтверджували належне виконання договору відповідач не надав. В результаті ситуації, яка виникла в даний
час, позивачі залишились без житла, ціни на
нерухомість стали швидко підвищуватись, в зв'язку з чим вони позбавлені
можливості придбати житло, що причиняє їм моральні страждання.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами договір є договором про наміри і тому стягненню з
відповідача на користь позивачки ОСОБА_2. підлягає сума авансу.

Згідно ч.4 ст.635 ЦК України, договір про наміри (протокол про наміри), якщо в
ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору,
не вважається попереднім договором.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4. був укладений договір про
намір укласти договір купівлі-продажу. Згідно п.1.1
цього договору сторони прийняли на себе зобов'язання в строк до ІНФОРМАЦІЯ_2 року укласти договір купівлі-продажу жилого будинку,
розташованого за адресою: м.Харків, АДРЕСА_1. В п. 1.3 вищевказаного договору вказано про
те, що договір свідчить про намір сторін укласти в майбутньому договір
купівлі-продажу і не є попереднім договором, (а.с.5). Відповідно до п.4.1 цього
договору ОСОБА_2 передала ОСОБА_4 аванс в розмірі еквівалентному 200 доларів США.

В подальшому договір купівлі-продажу укладений не був.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого висновку про
стягнення з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2. суми авансу в
розмірі 1010 грн.

З огляду на вищевказане, обгрунтовано суд першої
інстанції дійшов і висновку про відмову в позові в частині
стягнення з відповідача 1010 грн. неустойки, 70000 грн. збитків, заподіяних
внаслідок неналежного виконання договору, 1500 грн. - витрати, пов'язані з орендою квартири. Не підлягають
стягненню з відповідача 300 грн. -витрати, пов'язані з висновком спеціаліста, оскільки даних про оплату цих
витрат, позивачкою не надано. Вимоги позивачки про стягнення
держмита в сумі 720 грн., також не підлягають стягненню
виходячи з вимог ст.88 ЦПК України.

Обгрунтовано судом першої інстанції відмовлено в позові
ОСОБА_1 та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, оскільки вони стороною за договором не були, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України,
доказів на підтвердження своїх вимог не надали.

3

Однак,
що стосується рішення суду в частині відмови позивачці ОСОБА_2 в позові про відшкодування моральної шкоди, то
колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню
і задоволенням позовних вимог частково.

Із матеріалів
справи вбачається, що виконуючи умови договору про намір укласти до ІНФОРМАЦІЯ_6
р. договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, та
бажаючи придбати цей будинок, ОСОБА_2, ОСОБА_1., які діяли в себе особисто та від
імені неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. належну їм квартиру АДРЕСА_2 в
м.Харкові продали. Оскільки напередодні сплину цього строку при оформленні
документів для укладання договору купівлі-продажу була заборона, накладена ухвалою суду по іншій справі, ця угода
укладена не була. В судовому засіданні суду першої інстанції відповідач
пояснив, що на час укладення договору про наміри він не знав про
накладену заборону, а дізнався про неї тільки при оформлені документів для купівлі-продажу (а.с.87). Однак, колегія суддів
враховує пояснення ОСОБА_2., що вона пропонувала відповідачу гроші для
оплати суми боргу що б зняти арешт, але він відмовився.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачці ОСОБА_2 причинена моральна
шкода, оскільки вона переживала в з'вязку із такою ситуацією, ціни на
нерухомість стали швидко підвищуватись, в зв'язку з чим вони не змогли придбати
рівноцінне житло, проживають у квартирі, яку знімають. З цього приводу в сім'ї
стали виникати конфлікти, що привело до погіршення стосунків в сім'ї.

Визнаючи
розмір моральної шкоди колегія суддів виходить з вимог ст.23 ЦК України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року "Про практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та враховуючи вимоги
розумності і справедливості, і вважає можливим визначити розмір відшкодування в
сумі 5000 грн.

Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2. і витрати,
пов'язані із наданням юридичних послуг, відповідно до вимог ст.84 ЦПК України.

Так, із
матеріалів справи вбачається, що між СПД ФЛ ОСОБА_6. та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 року було
укладено договір про надання юридичних послуг. Згідно п.3.1 цього договору вартість послуг визначена 1500 грн. (а.с.23), яка ОСОБА_2 була оплачена.

На
підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314,316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення
Комінтернівського районного суду м.Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1 року змінити. Стягти з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 5000 (п'ять тис.) грн., моральної шкоди та 1500 (одна тис.
п'ятсот) грн., за надання юридичної допомоги.

В іншій частині
рішення суду залишити без зміни.

Рішення
набирає чинності негайно, але може бути оскаржено безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуючий судді