РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2007р.                                                                                     м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого            Девляшевського
В.А.

суддів                        Матківського
Р.Й., Соколовського В.М.,

секретаря                  Логажевської М.В.

з участю:      відповідача                 ОСОБА_1. та його

адвоката      -            ОСОБА_2;

позивача      -           ОСОБА_3. та її

представників:         ОСОБА_4.; ОСОБА_5.

представника           Кривопільської
сільської ради -

Стефурака Ю.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7на рішення Косівського
районного суду від 16 березня 2007 року.-

встановила:

Рішенням Косівського районного суду від 16.03.2007 року частково
задоволено позов ОСОБА_3: виселено ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 із жилого
будинку АДРЕСА_1 без надання їм іншого житла. Відповідачів зобов"язано не
чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні земельною ділянкою площею 0,85га та
названим житловим будинком з господарськими спорудами. У вимогах ОСОБА_3. про стягнення
матеріальної і моральної шкоди, втраченої вигоди в сумі 11800грн.
відмовлено за недоведеністю.

Цим же рішенням відмовлено в зустрічному позові ОСОБА_1., ОСОБА_6.,
ОСОБА_7. до Кривопільської сільської ради, Коломийського МЕТІ, ОСОБА_3. про визнання недійсним рішення Кривопільської сілької
ради від 08.06.2004р. в частині визнання ОСОБА_3. власником
будинковолодіння за АДРЕСА_1,
визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане
ОСОБА_3. 06.06.2005р. та визнання недійсним витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно на ім"я ОСОБА_3., виданий Коломийським МБТІ
06.06.2005р.

Додатковим рішенням Косівського районного суду від 08.05.2007 року з ОСОБА_1.,
ОСОБА_6., ОСОБА_7. в солідарному порядку в користь держави стягнуто 191грн.
71коп. судового збору та 22,50грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Справа № 22-Ц-677/2007 р.                                           Головуючий
у 1 інстанції
Цалин Б.М.

Категорія ЗО                                                                       Доповідач
Девляшевський В.А.

2

Місцевий суд дійшов до висновку про те, що відповідачі своїми діями
перешкоджають ОСОБА_3. користуватись належними їй спірним жилим будинком та
земельною ділянкою. Оскільки в АДРЕСА_2 у сім"ї ОСОБА_1. є інший будинок,
суд вважав, що відповідачі підлягають виселенню з спірного будинковолодіння без
надання іншого житла. На думку суду
І-інстанції, оспорювані відповідачами: рішення Кривопільської сільської
ради від 08.06.2004р. та правовстановлюючі документи на спірний будинок, видані
ОСОБА_3., є правомірними і не порушують їх законних інтересів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6., ОСОБА_1., ОСОБА_7. посилаються на те, що
назване рішення місцевого суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки, поставлені в
основу рішення, не відповідають обставинам справи. Апелянти зазначають,
що ніяких неправомірних дій щодо ОСОБА_3., які б унеможливлювали її проживання
у спірному будинку, вони не допускали. Тому, на їх думку, суд І-інстанції
дійшов до безпідставного висновку про необхідність їх виселення з спірного
жилого будинку без надання іншого житла. При цьому не було враховано те, що
ОСОБА_3. ще у 2002 році з
своєї ініціативи і волі перейшла на постійне проживання у господарство своєї
дочки. Крім того, скаржники вказують, що місцевий суд не вирішив їх позовні
вимоги про визнання недійсними: рішення сесії Кривопільської сільської ради від
15.11.1993р. в частині передачі у власність ОСОБА_3. земельної ділянки площею 0,6226 га та виданий
7.04.2004р. на її ім"я державний акт про право приватної власності на цю
землю. У зв"язку із викладеним ОСОБА_6. та інші апелянти просять оскаржене
рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд в суд І-інстанції.

В засідання Апеляційного суду ОСОБА_6., ОСОБА_7. не з'явились, хоч були
належним чином повідомлені про час і місце розляду даної справи. Отже, є
підстави для вирішення спору у їх відсутності.

ОСОБА_6. апеляційну скаргу з наведених мотивів підтримав, зазначивши, що у
спірному будинку проживає постійно з дитинства і до цього часу. Для відкриття
окремого господарського номера і спорудження будинку він змушений у 1983р.
виписатись з будинку батьків. Однак, вказував апелянт, у 2001 році він
відновив прописку у цьому будинку. У новозбудованому ж будинку, який ще не
введений в експлуатацію, проживає його дочка. ОСОБА_6. заперечив твердження
позивача - ОСОБА_3. про те, що він вчиняє щодо неї неправомірні дії і
перешкоджає їй у користуванні будинком. На думку скаржника, правовстановлюючі документи на спірний будинок
ОСОБА_3. було видано з порушенням чинного законодавства України. У
зв"язку із наведеним ОСОБА_6. просить оскаржене рішення скасувати.

ОСОБА_3. та її представники доводи апеляційної скарги заперечили.
Представники позивача вказали, що ОСОБА_6., збудувавши в АДРЕСА_2 новий
будинок, вселився у 2001
році у будинок матері. Представники ОСОБА_3. пояснили, що вони сподівались
на належний догляд ОСОБА_1. за матір"ю. Оскільки відповідач не забезпечив
цього, інші діти ОСОБА_3. змушені були забрати матір до себе. Однак, вона бажає
проживати у своєму будинку, в чому їй перешкоджає ОСОБА_3.. Оскаржене ОСОБА_8.
та членами його сім"ї судове рішення вони вважають законним і
обгрунтованим.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1. і думку
його адвоката; пояснення ОСОБА_3. та її представників, пояснення представника
Кривопільської сільської ради -
Стефурака Ю.Ю., дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Рішенням
Косівського районного суду від 14.10.2005
року, яке перебуває в законній силі, підтверджено право приватної власності
ОСОБА_3 на будинковолодінняАДРЕСА_1 присілок Поля Верховинського району та
відсутність такого права у ОСОБА_1. і членів його сім"ї (а.с.17-19).

3

Оскільки спірне будинковолодіння
належить тільки ОСОБА_3., то місцевий суд правильно вважав правомірними рішення Кривопільської сільської ради від
08.06.2004р. №13 щодо оформлення права власності на
згаданий будинок на ОСОБА_3. та видані їй правовстановлюючі документи на цей будинок. До того ж на думку колегії,
ОСОБА_6. та члени його сім"ї, не будучи
співвласниками спірного будинку, не мали права на вимогу про визнання
недійсними згаданих документів.

Місцевий суд обгрунтовано задовольнив вимоги
ОСОБА_3. щодо усунення відповідачами перешкод у
користуванні земельною ділянкою площею 0,85га та спірним будинком, оскільки
документально доведено належність цих об"єктів нерухомої власності
позивачці, яка зверталась із заявами до сільської ради з приводу відновлення її
порушеного права.

Твердження апелянтів про те, що суд
І-інстанції в порушення норм процесуального права не вирішив позовні вимоги про визнання недійсними: рішення сесії
Кривопільської ради від 15.11.1993р. в частині передачі у власність ОСОБА_3. земельної
ділянки площею 0,6226 га та виданий їй 7.04.2004р.
державний акт про право власності на цю землю, є безпідставними,
оскільки такий зустрічний позов їх судом не було прийнято до провадження.

Що ж стосується задоволення судом І-інстанції
вимоги ОСОБА_3. про виселення відповідачів з її будинку, то
колегія суддів вважає, що погодитись з цим не можна з таких підстав.

По-перше, вимога про виселення у позовній заяві
ОСОБА_3. обгрунтована тим, що ОСОБА_6. та члени його сім"ї
самовільно зайняли її будинок. Однак, ця обставина не знайшла свого підтвердження місцевим судом, ні в засіданні Апеляційного
суду. З копії рішення сільської ради від
11.07.2006р. №7 (а.с.30) відмовлено у виписці ОСОБА_6. та членів його
сім'ї" з спірного будинковолодіння з посиланням на рішення Яремчанського міського суду від 13.01.2004р., яким не було встановлено
протиправних дій відповідачів при вселенні у спірне будинковолодіння.

В засіданні Апеляційного суду представники
ОСОБА_3. зазначили, що вони погоджувались на проживання сім'ї'
ОСОБА_6. у названому вище будинку за умови належного догляду за перестарілою ОСОБА_3. Вони не навели жодного факту протиправної поведінки відповідачів щодо ОСОБА_3., які б
унеможливлювали їх проживання у будинку позивачки.
Проживання матері з 2002 року у них, а не у її власному
будинку, представники пояснили неналежним доглядомсина - ОСОБА_6. за нею.

Оскільки в матеріалах даної справи відсутні
будь-які об"єктивні докази вчинення ОСОБА_1. та
членами його сім'ї" незаконних дій щодо власника спірного будинку, то у місцевого суду не було підстави для задоволення позовної
вимоги про виселення з будинку відповідачів у зв"язку із порушенням ними правил
співжиття.

У зв"язку із наведеним оскаржене рішення в
частині виселення ОСОБА_1. не може бути залишене в силі.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1; 309; 319; 325 ЦПК України, колегія суддів-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7
задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду від 16 березня 2007 року по даній справі в частині виселення ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла скасувати.

4

Відмовити ОСОБА_3 у позовній вимозі
про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з жилого будинку АДРЕСА_1 за
безпідставністю вимог.

В решті рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржене до
Верховного суду України в касаційному порядку на протязі двох місяців після дня
його проголошення.