Справа № 2-238/07
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19 січня 2007 року                       Індустріальний районний
суд м.

Дніпропетровська

у складі:
головуючої      судді  Зосименко С.Г.

при секретарі             Карпенко
В.Ю.

за
участю адвоката   ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Дніпропетровську цивільну

справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного

товариства „Завод „Дніпропрес”  про стягнення надбавки до заробітної плати,

компенсації за затримку розрахунку при звільненні та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006 року позивачка  звернулася до суду з позовом до відповідача
про

стягнення надбавки до заробітної плати, компенсації за
затримку розрахунку при

звільненні та моральної шкоди, який потім уточнила,  посилаючись на те, що вона

працювала у відповідача на посаді інженера охорони
праці. Наказом від

26.06.2006 року була звільнена відповідно п. 1 ст. 40
КЗпП України за

скороченням штату. Вважає, що за час роботи відповідачем
безпідставно було

зменшено розмір
надбавки до заробітної плати за січень, серпень 2005 року та

квітень 2006 року до 50%, а за січень 2006 року та
листопад 2005 року не була

виплачена надбавка у розмірі 100% і сума недоїмки склала
322 грн. 50 коп., яку

просила стягнути з відповідача. Оскільки остаточний
розрахунок при звільненні з

нею було проведено тільки 8 серпня 2006 року, просила
стягнути з відповідача на

її користь компенсацію за затримку розрахунку у розмірі
1003 грн. 65 коп.

(740,76 + 740,76х11:31).
Вважає, що своїми діями відповідач завдав їй

моральної шкоди, яка виразилася у відсутності можливості
відпочити улітку разом

із чоловіком. Моральну шкоду позивачка оцінює у 1000
грн.

Позивачка у судовому засіданні повністю підтримала
позовні вимоги і просила

задовольнити.

Представник
відповідача у судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнала

частково. Суду пояснила, що  надбавки до заробітної плати згідно
Колективного

договору та Положення про порядок нарахування та виплати
надбавки керівникам,

спеціалістам та службовцям ВАТ „Завод „Дніпропрес” є
складовою частиною

заробітної плати і виплачуються за високі показники у
роботі, відзнаку при

виконанні встановлених завдань. За недоліки у роботі
працівники можуть бути

частково або повністю позбавлені надбавки. Позивачці
надбавки були зняті

відповідно до розпоряджень адміністрації. Позивачка про
зняття надбавок знала,

дії адміністрації ніде не оскаржувала. Тому просила в
цій частині позову

відмовити. Проти задоволення позовних вимог щодо
стягнення компенсації за

затримку розрахунку не заперечувала, однак уточнила, що
розрахунок компенсації

позивачкою було зроблено неправильно, оскільки середня
заробітна плати

позивачки згідно довідки складала 693 грн. 47 коп., а не
740 грн. 76 коп., як

зазначила позивачка. Крім того, заперечувала проти
відшкодування моральної

шкоди, оскільки вважає, що своїми діями відповідач не
завдав позивачці

моральної шкоди, яка за її словами виразилася у
позбавленні можливості

відпочити улітку. Розрахунок з позивачкою було проведено
08 серпня, тобто

позивачка мала можливість, отримавши ці кошти,
відпочити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,  вивчивши матеріали справи, вважає, що

позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала у ВАТ

„Дніпропрес” на посаді інженера ІІ категорії відділу
охорони праці та згідно

наказ НОМЕР_1 від 26.06.2006 року (а. с. 8) була
звільнена з 26.06.2006 року за

скороченням штатів
відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. За час роботи

позивачки на підприємстві відповідно до Положення про
порядок нарахування та

виплати надбавки керівникам, спеціалістам та службовцям
ВАТ „Дніпропрес” (а. с.

10)  їй
нараховувалася  надбавка, яка є складовою
частиною заробітної плати.

Дане Положення було затверджено генеральним директором
підприємства та

погоджено з профспілковим комітетом. Надбавка
нараховувалася працівникам за

високі досягнення у праці, добросовісне виконання своїх
посадових обов'язків,

особливу відзнаку при виконання поставлених завдань,
тобто надбавка у даному

випадку - це заохочувальна виплата. У Положенні
зазначено перелік недоліків,

які дають право на повне або часткове позбавлення
надбавки.  Позивачку за

порушення трудової дисципліни та неякісне виконання
своїх обов'язків позбавили

100% надбавки у січні 2006 року згідно розпорядження
начальника відділу охорони

праці № 2 від 30.01.2006 року (а. с. 39), у листопаді
2005 року згідно

розпорядження начальнику відділу охорони праці № 19 від
28.11.2005 року (а. с.

41).  Позивачку
позбавили 50% надбавки у квітні 2006 року згідно розпорядження

начальника відділу охорони праці № 8 від 13.04.2006 року
(а. с. 39),  у серпні

2005 року згідно розпорядження № 14 від 30.07.2005 року
(а. с. 42), за лютий

2005 року згідно розпорядження № 1 від 18.02.2005 року
(а. с. 59). З табелів

виходу на роботу на нарахування заробітної плати (а. с.
43-49, 65-66)

вбачається, що зменшення та зняття надбавок було
погоджено з  начальником

відділу праці. Розписуватися про ознайомлення з
розпорядженнями позивачка

відмовлялася, про що були складені відповідні акти (а.
с. 56-59). Доказом того,

що позивачці було відомо про повне або часткове
скасування надбавки  служить

отримання нею розрахункових відомостей, з яких
вбачається за який період та у

якому розмірі вона була позбавлена надбавки (а. с.
11-12). За весь час із січня

2005 року до звільнення у червні 2006 року позивачка не
оскаржувала дії

адміністрації щодо позбавлення неї надбавки.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України форма і системи
оплати праці, норми

праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових
окладів, умови

запровадження та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород і інших

заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюється

підприємствами, установам, організаціями самостійно у
колективному договорі з

дотриманням норм і гарантій,  передбачених законодавством, генеральною та

галузевими угодами. Якщо колективний договір на
підприємстві, в установі

організації не укладено, власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний

погодити ці питання з профспілковим комітетом.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для
задоволенні вимог позивачки в

частині стягнення з відповідача на її користь  надбавки у розмірі 322 грн.  50

коп., якої її позбавили.

У відповідності до ст. 47 Кодексу законів про працю
України власник або

уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові

належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок
у строки,

зазначені в статті 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні
працівника виплати всіх сум,

що належить йому від підприємства, установи,
організації, проводиться в день

звільнення. Якщо працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми

мають бути виплачені не пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим

працівником вимоги про розрахунок. Про нарахування суми,
належної працівникові

при звільнення, власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити

працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого

ним органу належних звільненому працівникові сум у
строки, зазначені в ст. 116

цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа,

організація повинні виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час

затримки по день фактичного розрахунку.

Позивачку було звільнено 26.06.2006 року, а остаточний
розрахунок із нею було

проведено  згідно розрахункової
відомості (а. с. 29-30) лише 08.08.2006 року. З

довідки  НОМЕР_2
від 11.09.2006 року (а. с. 32) вбачається, що середньомісячний

заробіток позивачки складав 693 грн. 47 коп. Оскільки
остаточний розрахунок з

позивачкою було проведено несвоєчасно, з відповідача на
користь позивачки

підлягає стягненню її середній заробіток за весь час
затримки по день

фактичного розрахунку у розмірі 939 грн. 54 коп. (693,47
грн. + 693,47 грн. х

11 : 31).

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо
відшкодування

моральної шкоди, оскільки позивачка  у судовому засіданні пояснила, що моральна

шкода виразилася у тому, що вона несвоєчасністю
розрахунку була позбавлена

можливості відповісти літом разом із чоловіком, у якого
була чергова відпустка.

Однак позивачка не надала суду доказів того, що у її
чоловіка чергова відпустка

була саме у липні 2006 року і він не мав змоги перенести
відпустку на серпень

2006 року. Також позивачка взагалі не надала суду
доказів того, що вона була

позбавлена можливості відпочивати улітку 2006 року саме
через відсутність

остаточного розрахунку із нею.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести

ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або

заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню

судові витрати.

На
підставі наведеного, керуючись ст. ст. 47, 97, 116, 117  КЗпП

України, ст. ст. 10, 11, 27, 31, 59, 60, 88, 169, 209,
210, 214 ЦПК України,

суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Завод
„Дніпропрес”   на користь

ОСОБА_2  середній
заробіток за час  затримки
розрахунку

у розмірі 939 грн. 54 коп.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Завод
„Дніпропрес”  на користь

держави судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на
інформаційно-технічне

забезпечення розгляду справи у розмірі  30 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області

через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня

проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього

протягом 20 днів апеляційної скарги  або шляхом подачі апеляційної скарги на

протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя

С.Г. Зосименко