Справа № 22ц-78 2007р.                                         Головуючий
УХВАЛА ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 січня 2007р. судова колегія судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого                          - Ізмайлової Г.Н.

суддів                                     - Кружиліної О.А., Івах
А.П.

при секретарі                         - Пашнева В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2006р. по справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5про виселення, за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи -
Орджонікідзевський райвиконком м. Харкова, ОСОБА_3про визнання права
користування жилим приміщенням, -

встановила:

В січні 2004р.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про виселення.

Зазначили, що
вони є власниками АДРЕСА_1, а відповідачі без їхньої згоди проживають у ньому,
чим чинять перешкоди в здійсненні права власності.

Доповнивши позовні вимоги, просили виселити відповідачів із спірного
будинку як його власники, які потребують поліпшення житлових умов та за
неможливість сумісного проживання.

Відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 позов не визнали. ОСОБА_3 пояснив, що у спірному будинку проживає від
дня свого народження, за згодою ОСОБА_6,
його батька, у
1990р. в будинок поселилась
дружина ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5, а
в 1998р. - неповнолітній ОСОБА_7,
1994 року народження. З 1992р. його сім'я проживає в частині будинку, що належав
ОСОБА_8, його бабі, за її згодою, а після смерті ОСОБА_8 вони продовжували
проживати в цій же частині будинку, право
власності на яку за спадщиною перейшло до його матері ОСОБА_2

В зустрічному
позові ОСОБА_4 просила
визнати за нею право користування спірним будинком, посилаючись на те, що є
членом сім'ї ОСОБА_3, який зареєстрований у спірному будинку та якому належить
право проживання у вказаному будинку.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2006р. в
задоволенні основного та зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просять рішення скасувати та ухвалити нове,
задовольнивши їхні позовні вимоги та відмовивши ОСОБА_4 в задоволенні позову, посилаючись на допущені судом
першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Судом
встановлено, що спірним є жилий АДРЕСА_1, право власності на який в 2/5 частках належить
ОСОБА_1. на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. та
ОСОБА_2на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті
ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_21/5
частина будинку належить ОСОБА_2на підставі мирової угоди.

ОСОБА_3 є сином ОСОБА_6 та онуком ОСОБА_8 і проживає в
спірному будинку від дня народження.

За згодою бувших
власників будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в будинок поселилась дружина ОСОБА_3 ОСОБА_4 та їхній син
ОСОБА_5, а пізніше і ОСОБА_7, 1994 року народження,
опікуном якого є ОСОБА_4

Таким чином,
відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 проживають у спірному будинку як члени сім'ї бувших власників будинку,
після смерті яких право власності перейшло до ОСОБА_2 та ОСОБА_1, позивачів по
даному спору.

Відмовляючи ОСОБА_2та ОСОБА_1. в задоволенні позову   про
виселення   ОСОБА_3,   ОСОБА_4    та ОСОБА_5
із спірного будинку, суд виходив з вимог ст.ст.9, 156 ЖК України, відповідно до яких колишні члени сім'ї
власників в зв'язку з припиненням сімейних
відносин не можуть бути виселені із займаного жилого приміщення.

Таке виселення можливе лише з підстав, передбачених ст. 116 ЖК України (ст. 157 ЖК України), але таких підстав судом
не встановлено.

Та обставина, що особа є власником жилого приміщення сама по собі не може бути підставою для виселення інших осіб,
які там правомірно проживають і посилання на норми матеріального права щодо
права власності не передбачають виселення.

Суд дійшов до правильного висновку про відмову ОСОБА_4 в позові про визнання права користування жилим
приміщенням.

Так, за змістом ч.І ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до закону, а
саме ст. 156 ЦК України з усіма наслідками, передбаченими ч.4 вказаної статті, а не
встановлення безумовного права користування
спірним жилим будинком.

З огляду на наведене, судова колегія доходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права, що у
відповідності до ч.І ст.308 ЦПК України є підставою для
залишення рішення без зміни та відхилення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.І ст.307, ст.ст.308, 313 ЦПК України, п.1 ч.І ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2006р.
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили від дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
на протязі двох місяців від дня набрання ухвалою
законної сили.