Спр. №
РІШЕННЯ

Іменем України

11 січня 2007 року Оболонський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого     судді
Шевченко  Л.В.

при секретарі                            Бондаренко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до КП "Київпастранс" АП-7, 3-я особа: ОСОБА_2,
про поновлення на роботі, виплату заробітної
плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до КП "Київпастранс" АП-7 про поновлення на роботі, виплату
заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 1980 року працював в
автобусному парку № 7 КП
"Київпастранс" на посадіІНФОРМАЦІЯ_1.

Наказом НОМЕР_1
від 05.05.2005 року був
незаконно звільнений з роботи по п. З ст. 40 КЗпП України, але рішенням Апеляційного
суду м. Києва від 31.08.2006
року та наказом відповідача НОМЕР_2 від 12.10.2006 року був поновлений на роботі.

16 жовтня 2006 року наказом НОМЕР_3 він був знову звільнений з роботи по п. З ст. 40 КЗпП України на підставі наказів про дисциплінарні стягнення за 2004-2005 роки, які були предметом розгляду
попередніх судових засідань до постановления рішення Апеляційним
судом м. Києва від 31.08.2006
року про поновлення його на роботі. Відразу після поновлення його на
роботі, він 16.10.2006 року
написав заяву про надання йому профспілкової відпустки
за 2005-2006 роки, проти чого керівник
підприємства не заперечував. Ніяких нових порушень після поновлення він
не допускав, тому вважає своє повторне
звільнення також незаконним.

В судовому засіданні два представники позивача позов підтримали і просять
його задовольнити.

Представник відповідача та 3-ї
особи проти позову заперечував,
пояснюючи, що звільнений позивач за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором правильно, оскільки попереднім
рішенням Оболонського районного суду від
15.12.2005 року    та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 31.08.2006 року накази про
дисциплінарні стягнення відносно позивача ОСОБА_1 за 2004-2005 роки залишені в
силі.

Вислухавши пояснення двох представників позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов
висновку про необхідність задоволення позову в частині поновлення на
роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу з наступних підстав.

Так, з пояснень сторін на наданих суду доказів,
які знаходяться в матеріалах справи та з дослідженої судом особової
справи позивача вбачається, що позивач
поновлений на роботі наказом НОМЕР_2
від 12.10.2006 року на
підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 31.08.2006 року (а.с. 26-28).

Пояснення представників позивача про
те, що з 16 жовтня 2006 року керівник підприємства дав добро на профспілкову
відпустку позивача, а потім в цей же день видав наказ про
звільнення ОСОБА_1 з роботи за ч.З ст. 40
КЗпП України, підтвердив в судовому
засіданні сам представник відповідача, підтверджується заявою позивача
від 16.10.2006 року з
двома позитивними резолюціями (а.с. 25).

Так, представник відповідача підтвердив в судовому
засіданні, що позивач дійсно після поновлення
на роботі не допускав ніяких порушень трудової дисципліни, що
його заява на відпустку була підписана керівником до підписання
наказу про його звільнення, що підставою для наказу про звільнення позивача було
роз'яснення юристом підприємства трудового законодавства керівнику
підприємства.

В судовому засіданні представник відповідача
посилався не на норми трудового законодавства, а на норми цивільного
законодавства, а саме на ст. 264
ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає, що позивач перебував у відпустці з 16.10.2006 року, а згідно
ст. 40 КЗпП
України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період перебування працівника у відпустці.

Звільнення працівника з роботи є одним із видів дисциплінарного стягнення згідно ст. 147 КЗпП України.

Строки накладення на працівника
дисциплінарного стягнення регулюється ст. 148-152
КЗпП України.

З пояснень сторін вбачається, що позивач після поновлення його на роботі
ніяких порушень, за які можливо згідно закону накласти
на нього дисциплінарне стягнення, не допускав.

З приводу звільнення позивача 16.10.2006 року керівник до профспілки не звертався, а послався в
своєму наказі про звільнення на згоду профспілки від 04.05.2005 року, що також суперечить чинному законодавству. Повторне
звільнення позивача 16.10.2006
року відбулось таємно, як зазначила представник позивача, щоб завдати позивачу неочікуваного морального удару
та спричинити моральні страждання.

Вказане звільнення призвело до тяжких наслідків, а саме до госпіталізації в реанімацію швидкої допомоги
позивача ОСОБА_1 з діагнозом
"інфаркт міокарду", що підтверджується медичною довідкою від 14.12.2006 року (а.с. 50).

Крім того, на даний час відповідачем не виконано
рішення Апеляційного суду м. Києва від 31.08.2006 року про виплату
позивачу 8069 грн. 44 коп. втраченого заробітку, 3000 грн. моральної шкоди.

Все вищезазначене завдає позивачу моральної шкоди, яку він оцінює в 50000 грн., враховуючи, що на його утриманні знаходиться дружина, інвалід
першої групи (а.с. 51).

Оцінюючи всі зібрані докази в сукупності суд визнає, що
позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 218, п.4 ст. 367 ЦПК України, ст.ст. 147, 148, 151, 231, 232, 233, 234,
235, 237-1 КЗпП України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1 Автобусного парку №
7 КП "Київпастранс" з 16
жовтня 2006 року.

Стягнути з Автобусного парку №
7 КП "Київпастранс" на користь
ОСОБА_1 1726 (одна тисяча сімсот двадцять шість) грн. 08 коп. втраченого заробітку і судові витрати в сумі 59 (п'ятдесят
дев'ять) грн. 50 коп. на
користь держави.

Рішення в частині поновлення на роботі підвергнути
негайному виконанню.

Стягнути з Автобусного парку №
7 КП "Київпастранс" на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч)
грн. моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне

оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.