У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши                      9 лютого
2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду                                          м.
Дніпропетровська від 29 липня 2006 року та ухвалу  Апеляційного суду Дніпропетровської області
від 29 листопада 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства “Дніпропетровський електромеханічний завод”,
профспілкового комітету відкритого акціонерного товариства “Дніпропетровський
електромеханічний завод” про визнання незаконними рішень спостережної ради,
постанови правління та призначень на посади, визнання неправомірними дій, зміну
формулювання причин звільнення, зобов'язання внести запис до трудової книжки,
стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги,   середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, компенсації по оплаті листка непрацездатності, за невикористану відпустку та відшкодування моральної
шкоди,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
зазначеним позовом,  посилаючись на те,
що у зв'язку зі зміною керівництва та її прихильністю до колишнього
керівництва, до неї на роботі почали застосовувати тиск, постійні спостереження,
вимагали звільнитися за власним бажанням.

У лютому 2005 року правлінням
товариства було ухвалено рішення  про
скорочення посади, на якій вона працювала.

У процесі розгляду справи позивачка
неодноразово доповнювала позов, посилалася на те, що в березні 2005 року їй незаконно
було зменшено розмір премії, а потім з березня того ж року її взагалі
позбавлено премій та притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

У зв'язку із суттєвими змінами в
умовах праці вона змушена була подати заяву про звільнення.

Наказом від 25 червня 2005 року,
який вона отримала по пошті
7 липня 2005 року, її було звільнено з роботи за прогули.

Рішення спостережної ради
товариства щодо обрання
ОСОБА_2 на посаду виконуючого обов'язки голови правління і обрання ОСОБА_3
на посаду голови правління вважає незаконними.

Просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від                   29 липня 2006 року, залишеним  без
змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2006
року, позов задоволено частково: визнано незаконними постанови правління
товариства від                   1 лютого
2005 року й від 30 червня 2005 року, накази товариства від                      15 березня 2005 року, від
29 березня 2005 року НОМЕР_1, від 4 квітня                2005 року, від 25 червня 2005
року про звільнення; змінено формулювання причин звільнення з п. 4 ст. 40 КЗпП
України на п. 6                 ст. 36
КЗпП України і зобов'язано відповідача внести запис до трудової книжки;  визнано неправомірними дії профспілкового
комітету товариства щодо погодження наказів, постановлено стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за лютий -
березень 2005 року, компенсацію по оплаті листка непрацездатності, компенсацію
за відпустку, вихідну допомогу, середній заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні та на відшкодування моральної шкоди 2 000 грн., а всього 20 574
грн. 24 коп.; постановлено стягнути з профспілкового комітету товариства на користь
позивачки на відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. та з відповідачів
солідарно на користь позивачки витрати на правову допомогу; в задоволенні решти
вимог відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм
процесуального права та ставить питання про скасування судових рішень в частині
відмови в задоволенні решти її вимог і ухвалення нового рішення про задоволення
її вимог в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи
частково позов, суд першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з ним,
виходили з того, що її права, передбачені трудовим законодавством, було
порушено. Відмовляючи в задоволенні вимог про визнання незаконними  рішень спостережної ради товариства щодо
обрання ОСОБА_2 на посаду виконуючого обов'язки голови правління і обрання ОСОБА_3 на
посаду голови правління, суди виходили з того, що позивачка не надала достатніх
доказів на підтвердження вказаних вимог, не довела, що ці рішення порушують її
права чи законні інтереси, та наявність причинного зв'язку між встановленими
рішенням порушеннями законодавства відносно неї та прийняттям зазначених рішень
спостережною радою. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суди  врахували обсяг
моральних страждань позивачки і
визначили його з урахуванням обставин справи та принципу розумності.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у
х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства “Дніпропетровський електромеханічний завод”,
профспілкового комітету відкритого акціонерного товариства “Дніпропетровський
електромеханічний завод” про визнання незаконними рішень спостережної ради,
постанови правління та призначень на посади, визнання неправомірними дій, зміну
формулювання причин звільнення, зобов'язання внести запис до трудової книжки,
стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги,   середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, компенсації по оплаті листка непрацездатності, за невикористану відпустку та відшкодування моральної
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 липня 2006 року та ухвалу  Апеляційного суду Дніпропетровської області
від                29 листопада 2006 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема