РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15 січня 2007 р.                                                                                                     м. Ужгород

Колегія суддів
Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в
складі:

головуючого -
Куштана Б.П.,

суддів: Павліченка СВ. та Фазикош Г.В.,

при секретарі Талпа
СМ.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
її представника ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 10 жовтня 2006
р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі й гідності та відшкодування
моральної шкоди, -

встановила:

ОСОБА_1 звернулася з указаним позовом до суду в березні 2006 р.

Після зміни
предмету позову просила зобов'язати відповідача публічно вибачитися перед нею в
колективі школи, стягнути з нього 5000
грн. у відшкодування моральної шкоди та 1000 грн. судових витрат.

На обґрунтування
зазначала, що працює директором школи с.
Залом Хустського району. 14.03.06 р. дорогою зі школи додому відповідач у
присутності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почав грубо кричати на неї,
обзивати нецензурними словами та погрожувати фізичною розправою, чим публічно
принизив її честь, гідність і ділову репутацію. Очевидцями події були й
школярі, які проходили неподалік.

Через
неправомірні дії відповідача вона зазнала моральної шкоди та понесла
матеріальні витрати.

Рішенням суду від 10.10.06
р. у позові відмовлено.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просять скасувати рішення та ухвалити
нове про задоволення позову. Доводять про неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, односторонню та не об'єктивну оцінку доказів. Указують на
те, що суд не спростував доводів позивачки та не усунув суперечності в
показаннях свідків з боку відповідача: ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

У судовому
засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_11 не визнали скарги.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з
ухваленням нового, з таких мотивів.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела
тих обставин, на які вона посилалася як на правоту своїх вимог.

Однак, такий висновок не відповідає обставинам справи.

Згідно зі ст. 55 ч. 5 Конституції
України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати
свої права та свободи від порушень і протиправних посягань. Право кожного на
повагу до його гідності та честі, на недоторканість ділової репутації визначено
в ст. 28 Конституції,
ст.ст. 297, 299 ЦК
України.

Суд апеляційної
інстанції встановив, що 14.03.06
р. на вулиці с. Залом
Хустського району відповідач у присутності сторонніх осіб (ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_6 та школярів, які проходили неподалік) висловлювався на адресу
ОСОБА_1 нецензурною лайкою, що принизило честь, гідність та ділову репутацію
останньої.

Наведений факт підтверджується комісійним актом
Кошелівської сільської ради від 05.06.06 р.щодо відстані (56 м) від місця
події до місця знаходження
автомобіля свідків з боку

Справа № -22ц - 48/07р.

Головуючий у першій Інстанції: Волощук О..Я.
Доповідач: Куштан
Б.П.

відповідача
(а.с.71), а також послідовними за своїм змістом показаннями (а.с.93-108) та письмовими поясненнями свідків події ОСОБА_7 (а.с.72-75),
завгоспа ОСОБА_4 (а.с.78-79), ОСОБА_5 (а.с.82-83), а також ОСОБА_12, ОСОБА_13
та комірника ОСОБА_4 (а.с.97-99). При цьому свідок
ОСОБА_7 був допитаний судом за заявою представника відповідача
(а.с.б).

Позивачка працює директором Заломської ЗОШ І-ІІ ступенів з 11.08.2000 р. і є спеціалістом вищої категорії. За місцем роботи й проживання характеризується .позитивно.
Користується повагою та визнанням серед
мешканців села, в педагогічному та учнівському колективах школи. Нагороджувалась
грамотами, одержувала подяки (а.с.35, 37-42).

Оцінюючи докази згідно з вимогами ст. 212 ЦПК, колегія суддів відхиляє
складений відповідачем акт без дати й номеру (а.с.65)
та показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8 і ОСОБА_10 через
наявність у їхніх свідченнях істотних суперечностей щодо обставин справи, а
саме: присутності школярів неподалік від місця події, марки та кольору
автомобіля, на якому приїхали в село ОСОБА_7 та подружжя
ОСОБА_3, ОСОБА_6, одягу відповідачки та їхньої віддаленості від місця події, а показання свідка ОСОБА_6 (а.с. 104-105)
оцінює критично, позаяк вона є дружиною відповідача.

Окрім цього, в письмовому запереченні на позов (а.с.5) і на попередньому
судовому засіданні 05.04.06 р. (а.с.6)
свідки ОСОБА_9, ОСОБА_8 і ОСОБА_10 відповідачем не згадувались і були ним заявлені для допиту лише в судовому засіданні
26.05.06 р.

У контексті
наведеного колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 своїми висловлюваннями образливого характеру порушив особисті немайнові права
ОСОБА_1 у виді права на повагу до
гідності й честі та недоторканості ділової репутації. Порушені права піддягають захисту, на думку колегії, шляхом
вибачення відповідача перед потерпілою.

Згідно з вимогами ст. 23 ч.2 п.4 ЦК приниження вказаних
немайнових прав є проявом моральної шкоди.

Колегія суддів визнає, що внаслідок порушень позивачка зазнала певної
моральної шкоди, яку не можна компенсувати лише
встановленням самого факту порушення. Проте сума, що вимагається, є надмірною. З урахуванням характеру й обсягу моральних
страждань позивачки, засад розумності, виваженості й
справедливості, моральну шкоду має бути стягнено в сумі 1000 грн.

Судові витрати в розмірі 1000 грн. віднести на відповідача.

Таким чином, позов підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 28, 55 ч.5 Конституції України, 23, 297, 299,
1167 ч.І ЦК України, 10, 60, 212,213, 307 ч.І п.2, 309, 313,314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

рішила:

1.  Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2
задовольнити частково.

2.
Рішення Хустського районного суду
від 10
жовтня 2006 р. скасувати.

3.
Ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити частково.

3.1. ОСОБА_3 вибачитися перед ОСОБА_1.

3.2.Стягнути зі ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди та 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. судових витрат. 3.3.У решті позовних вимог відмовити.

4.    Рішення набирає законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржене в

касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили
шляхом подачі

касаційної
скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

2