Справа
№ 22-ц-З683-06
інстанції  Мельник  0,0.
Доповідач ОношкоГ.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 лютого  2007
року  колегія  суддів судової палати в   цивільних справах Апеляційного суду
Київської області   в складі: головуючого
Воробйової Н.С., судді Олійника B.L,
Оношко Г.М., при секретарі
Велицькому  0.0.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бориспільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2006
року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
виселення без надання іншого жилого приміщення , та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору дарування квартири, -

встановила:

У травні 2006
року ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення
без надання іншого жилого приміщення .
У позові зазначала ,
що вона на підставі договору дарування від 02 листопада 2002
року є власником квартири АДРЕСА_1.
Відповідач без її згоди та відому вселився в квартиру. Просила задовольнити її
позов. У червні 2006 року
відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання договору
дарування недійсним. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що перебував з
відповідачкою в шлюбі. В період шлюбу 02
листопада 2002 ними
була придбана спірна квартира за договором купівлі-продажу, проте договір
був посвідчений як договір дарування ,
оскільки за таким правочином сплачувалася менша сума державного мита . Просив визнати
недійсним договір дарування та визнати спірну квартиру спільним майном
подружжя.

Рішенням
Бориспільського міськрайонного
суду від 27   жовтня 2006 року  в позовах відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, я ким визнати договір
дарування недійсним, визнати спірну квартиру спільним майном подружжя та   визнати за ним право власності на 1 / 2 частину
квартири.

Перевіривши матеріали справи в порядку ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2. та ОСОБА_1 з 12
жовтня 1986 року по 18 серпня 2006 року перебували
в шлюбі ,  мають двох неповнолітніх дітей.

В період шлюбу
між позивачкою та її сестрою ОСОБА_3, /відповідачкою за зустрічним
позовом / був
укладений договір дарування, згідно з яким ОСОБА_3. подарувала , а позивачка
прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1.
Договір дарування в установленому законом порядку посвідчений приватним     нотаріусом
Бориспільского нотаріального округу
та зареєстрований в реєстрі за номером 2742. У квартирі зареєстровані позивачка та діти.

У листопаді 2005
року відповідач без відому та згоди власника квартири вселився в спірну
квартиру , виселився
з неї на вимогу позивачки    під час
розгляду справи.

За правилами ст. 60
ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених
статтею 61 цього
Кодексу.

Оскільки ОСОБА_1 не надав доказів, що спірна квартира
була придбана подружжям за спільні кошти в період шлюбу за договором
купівлі-продажу , а не
передана позивачці в дар, суд ухвалив законне та обгрунтоване рішення про
задоволення первісного позову та про відмову в зустрічному позові.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності матеріалам
справи висновків суду про недоведеність позовних вимог, викладених в
зустрічному позові, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються
матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
суду , викладених
у рішенні.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права ,
підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.    308,
315 ЦПК України, колегія суддів ,
-

ухвалила:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1   відхилити. Рішення Бориспільського
міськрайонного суду від    27 жовтня 2006 року залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий