У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

17 січня 2007 року                                                               м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г.,

Гуменюка В.І.,

Косенка В.Й.-

розглянувши  в судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства “Гаражне підприємство № 2” Акціонерного
товариства “Холдінгова компанія “Київміськбуд” про відшкодування шкоди за
невиконання зобов'язання за
касаційною скаргою Дочірнього підприємства “Гаражне
підприємство № 2” Акціонерного товариства “Холдінгова компанія “Київміськбуд”
на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 березня 2006 року та
рішення апеляційного суду м. Києва від
29 червня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2005 року ОСОБА_1
звернувся в суд з даним позовом
посилаючись на те, що він 25 грудня
2001 року уклав з відповідачем  договір на будівництво гаражного боксу. За
вказаним договором позивач сплатив відповідачу 6300 грн., що є 30%
авансовим внеском від кошторисної вартості гаражного боксу, а відповідач зобов'язався до           30 травня 2002 року передати позивачу гаражний бокс. Однак відповідач
своїх зобов'язань за договором не виконав, гаражний бокс до теперішнього часу
не побудував і не передав позивачу. На письмове звернення позивача  щодо виконання умов договору,
відповідачем          23 вересня 2005 року надіслано відповідь про те, що не має права від свого імені
укладати інвестиційні угоди на будівництво та продавати об`єкти нерухомості. Просив суд стягнути з відповідача на його користь 31836 грн
матеріальної шкоди або зобов'язати відповідача у термін до 1 січня 2006 року
передати йому у власність гаражний бокс.

Рішенням Дарницького
районного суду м. Києва позов задоволено,
стягнуто з Дочірнього підприємства “Гаражне підприємство № 2”
Акціонерного товариства “Холдінгова компанія “Київміськбуд” на користь ОСОБА_1
31 836,68 грн. на відшкодування матеріальної шкоди за невиконання зобов`язання.

Рішенням апеляційного
суду м. Києва від  29 червня 2006 року
рішення суду першої інстанції змінено, зменшено розмір матеріальної шкоди до 25
536 грн. та державного мита до 255,36 грн.

На зазначені судові рішення подано касаційну скаргу Дочірнім підприємством “Гаражне підприємство № 2” Акціонерного товариства “Холдінгова
компанія “Київміськбуд”, в якій ставиться питання про їх скасування та ухвалення
нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з посиланням на
неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм
процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги суд виходив з того, що відповідачем не виконано
зобов'язання за договором на будівництво гаражного боксу укладеного з позивачем
і відповідно до правових наслідків передбачених п. 3.1.5 цього договору,
відповідач має відшкодувати позивачеві пеню в розмірі 0,1% від кошторисної
вартості гаражного боксу за кожен день прострочення, що станом на 1 листопада
2005 року складає 25 536 грн.

З
такими висновками суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без повного,
всебічного та об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи, прав та
обов'язків сторін в даних правовідносинах, характеру спірних правовідносин, з
неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм
процесуального права.

Як
вбачається з матеріалів справи спірні правовідносини виникли під час дії ЦК
УРСР (1963 року), вирішуючи спір суд помилково виходив з положень ЦК України,
який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Відповідно
до вимог ст.ст. 71, 72 ЦК УРСР (який діяв на час виникнення спірних
правовідносин) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої
порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Скорочені строки
давності тривалістю в шість місяців діють, зокрема, за позовами про стягнення
неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 72 ЦК УРСР нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців
від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Розглядаючи
справу суд зазначених вимог закону не врахував, не з'ясував причини пропуску
позивачем строку для захисту порушеного права, безпідставно нарахував пеню
більше ніж за шість місяців.

В порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України суд не
уточнив позовних вимог, належним чином не перевірив доводи і заперечення сторін
щодо укладеного договору, чи надходили кошти на розрахунковий рахунок
відповідача, не з'ясував які правовідносини сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має
істотне значення для правильного вирішення справи.

Указані
порушення закону залишилися поза увагою
суду апеляційної інстанції.

За
таких обставин судові рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими,
підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись
ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства “Гаражне підприємство № 2” Акціонерного товариства “Холдінгова
компанія “Київміськбуд” задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва
від 16 березня 2006 року та рішення апеляційного суду м. Києва від  29 червня 2006 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко