АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

8 травня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

Артеменка І.А., Градовського Ю.М., Суворова В.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні у м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в реалізації прав власності, про
виселення, вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права проживання та користування квартирою,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від
29.03.2004
року та ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 12 серпня 2004
року, -

встановила:

У вересні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації прав власника, про
виселення вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права проживання та користування квартирою.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2004 року позов ОСОБА_1 задоволено: виселена
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартириАДРЕСА_1; вселений ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартируАДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права проживання та
користування квартирою відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 12 серпня 2004 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_2 посилається на порушення судом
першої інстанції та апеляційним судом норм матеріального та процесуального
права в зв'язку з чим ставить питання про
скасування рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду та
направлення справи на новий розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні
виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що він є власником
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі - продажу від 21.04.1994 року та від 28.02.1994 року, а відповідачка по справі тимчасово проживала на його
житловій площі.

Апеляційний суд обгрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції та
залишив його рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Головуючий у 1-й інстанції - Васецький Р.А.                                                           Справа № 33 ц - 72/2007

Доповідач: Артеменко І. А.                                                                                     Категорія ЦП: 11

2

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення суду
першої інстанції та апеляційної інстанції
постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування ухвали суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновок судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332, 342 ЦПК України, колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області

ухвалила.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2004 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 12 серпня 2004 року Ухвалу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.