У х в а л а  ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 квітня 2007 року
м.Київ

Суддя Верховного Суду
України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 у власних
інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 на рішення Октябрського
районного суду м.Полтави від 14 червня 2006 року, ухвалу цього ж суду від 7
липня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 7 вересня
2006 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_5 про виселення, визнання таким, що втратив право користування жилим
приміщенням, зняття з реєстрації, посилаючись на те, що з 1981 року вона, а
також ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживають у однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, без її
згоди в квартиру вселилась дружина її сина - ОСОБА_2, також  у квартирі проживає їх неповнолітній син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження; після вселення ОСОБА_2 вона та ОСОБА_1
створили неможливі умови для спільного проживання, позбавляють її позивачку,
права вільно проживати у квартирі, погрожують фізичною розправою, а її
звернення до правоохоронних органів результату не дають.

Позивачка просила
виселити ОСОБА_2, ОСОБА_1, їх неповнолітню дитину із квартири АДРЕСА_1, зняти
ОСОБА_1 з реєстрації за адресою спірної квартири, а також просила визнати
ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою, з тих підстав, що він в
грудні 2002 року добровільно залишив житло і не проживає у квартирі без
поважних причин.

ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5 звернулися із зустрічними
позовами до ОСОБА_4 про визнання права користування жилим приміщенням,
виселення та стягнення боргу по оплаті комунальних послуг, посилаючись на те,
що ОСОБА_2 вселилась до спірної квартири як член сім'ї наймача зі згоди усіх
проживаючих, тому має рівне із іншими право користування житлом, а неможливі
умови спільного проживання створює сама
ОСОБА_4, до того ж борг по оплаті комунальних послуг, що утворився,
сплатив лише  ОСОБА_5

ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5 просили визнати за ОСОБА_2
право користування квартирою АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_4 із квартири, а також
стягнути із неї на користь ОСОБА_5 оплату комунальних послуг в сумі 1581 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 14
червня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 7 вересня 2006 року, позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено
частково, постановлено виселити без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_2 із
малолітнім сином ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1, а також стягнути із ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 1180 грн. на відшкодування частини його витрат по оплаті
комунальних послуг; в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, а
також позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовлено.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 7
липня 2006 року задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у власних інтересах
та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої
інстанції в частині виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та вирішити питання по суті, а
також скасувати ухвали суду першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Скарга в частині оскарження ухвали судді Октябрського
районного суду м.Полтави від         7
липня 2006 року не може бути прийнята до провадження, оскільки ухвали суду про
забезпечення позову не підлягають касаційному оскарженню відповідно до п.2 ч. 1
ст. 324 ЦПК України.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту касаційної
скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що задовольняючи частково
позовні вимоги ОСОБА_4, суд виходив із того, що ОСОБА_2 вселилась у квартиру
без згоди ОСОБА_4, тому підлягає виселенню, ОСОБА_3 зареєстрований за іншою
адресою; разом з тим, суд послався на відсутність доказів того, що саме ОСОБА_1
створив неможливі умови для спільного проживання.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328 ЦПК України,

у  х
в  а  л  и  в :

Відмовити у відкритті
касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_5 про виселення, визнання таким, що втратив право користування жилим
приміщенням, зняття з реєстрації та зустрічними позовами ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права користування жилим приміщенням, виселення
та стягнення боргу по оплаті комунальних послуг, за касаційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 на рішення
Октябрського районного суду м.Полтави від                 14 червня 2006 року, ухвалу
цього ж суду від 7 липня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської
області від 7 вересня 2006 року.

Копію ухвали разом з
доданими до касаційної скарги матеріалами направити       ОСОБА_1, ОСОБА_2

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                                  Ю.Л.Сенін