Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 жовтня
2006 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 20 грудня 2006
року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

У вересні 2006 року Прилуцький міжрайонний прокурор в
інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління освіти Прилуцької
міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, посилаючись на те, що ОСОБА_1 працювала помічником
вихователя дитячого дошкільного закладу № 26, 30 вересня 2005 року її незаконно
було звільнено з роботи на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. Прокурор просив
поновити ОСОБА_1 на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської
області від 16 жовтня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Чернігівської області від  20 грудня 2006
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в
справі судові рішення та постановити нове рішення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що відмовляючи в
задоволенні позову, суд виходив із того, що пропущено передбачений ст. 233 КЗпП
України строк на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, оскільки
з наказом про звільнення ОСОБА_1 була ознайомлена ще у день звільнення,
поважності причин пропуску строку не наведено.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції
без змін, виходив також з того, що вимоги прокурора необґрунтовані, так як
звільнення ОСОБА_1, що працювала помічником вихователя на період перебування у
відпустці по догляду за дитиною іншого працівника, було проведене із дотриманням
норм трудового законодавства у зв'язку із виходом на роботу основного
працівника.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити
у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Прилуцького
міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до Управління освіти Прилуцької
міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Чернігівської області від 20 грудня 2006 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін