Справа
№ 2-74/2007
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2007 року

Армянський міський суд Автономної Республіки Крим у складі: головуючого
судді Шестаковської Л.П., за участю секретаря Шевченко С.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в м. Армянську АР Крим цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2006 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В заяві позивач вказала,
що вона разом з сім'єю проживає в квартирі НОМЕР_2 АДРЕСА_1, а поверхом вище в квартирі НОМЕР_1 мешкає відповідач ОСОБА_3 11.01.2006 р. в період часу з 14 до 17
годин з квартири відповідача була залита гарячою водою
квартира позивача. Залиття сталося в результаті неналежного стану опалювальної
мережі в середині квартири НОМЕР_1. В результаті залиття
квартири позивача були пошкоджені шпалери в залі та кухні та
внутрішньоквартирна електромережа, що призвело до відімкнення від
електропостачання. Але найбільшу цінність для позивача представляють ламінат на
підлозі зали та кухонні меблі, шкода від пошкодження яких складає 2496 грн.
Крім того, позивачка вказала, що їй відповідачем спричинена і моральна шкода,
яка виразилася в купі турбот та хвилюваннях, необхідності мешкати сім'єю із 4-х
осіб в темряві у вологій квартирі, користуватися непридатними меблями, тим
більше враховуючи те, що позивач зі своїм чоловіком за півроку до залиття
квартири зробила в ній ремонт і купила нові кухонні меблі та настил для підлоги
(ламінат). Спричинену моральну шкоду позивач оцінила в 1248 грн.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на її користь
матеріальну шкоду в розмірі 2496 грн. та моральну шкоду
в розмірі 1248
грн.

В суді вона позов підтримала, дещо зменшивши його ціну. Залишивши розмір
моральної шкоди без змін, а саме 1248 грн., позивач зменшила розмір
матеріальної шкоди, яку стягує, - замість 2496 грн., вона просить стягнути 1772
грн. ( 946 грн. - вартість придбаної 15.06.2005 р. ламінованої плитки для
підлоги і 826 грн. - вартість заміни пошкоджених елементів кухонного
гарнітуру). Всього ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_3 матеріальну та моральну
шкоду в загальній сумі 3020 грн. та понесені нею судові витрати по справі,
вказавши, що відповідач ухилився від вирішення питання про відшкодування шкоди
добровільно на умовах, які могли бути узгоджені сторонами.

Третя особа на стороні позивача повністю підтримала її позицію і
підтвердила обґрунтованість позову, відмітивши категоричне небажання
відповідача врегулювати спір в позасудовому порядку.

Відповідач позов не визнав. Заперечуючи проти позову він все ж не оспорює
факту залиття квартири НОМЕР_2,
розташованої під його квартирою поверхом нижче, гарячою
водою із системи опалення його квартири, яке мало місце 11.01.2006 р. Він також допускає, що в результаті залиття квартири НОМЕР_2 могли мати місце певні пошкодження квартири та майна в ній. Але посилаючись
на те, що він їх не бачив, бо під час його візиту в квартиру НОМЕР_2 в ній було темно, а прикладені до позовної заяви копії актів обстеження
квартири не містять печаток, то він вважає, що за таких обставин наявність та
розмір матеріальної шкоди не доведені позивачем.

Відповідач підтвердив в суді, що квартира НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 приватизована ним та його повнолітньою донькою, яка зараз мешкає
в селищі Гурзуф
міста Ялта. Вони обоє є власниками квартири, але в
квартирі фактично проживає він один. 11.01.2006 р. в його матері, яка проживає теж в м. Армянську, але окремо від нього, був
день народження. Він в цей день був у матері, а ключ від квартири на час його
відсутності знаходився у сусідки по площадці. Коли вона після обіду йому
подзвонила і повідомила, що у нього в квартирі прорвало трубу і заливає сусідів
знизу, то приблизно через 15 хвилин він уже прибув
додому. Його квартира була відкрита, люди черпали гарячу воду, яка під тиском
надходила з місця пориву опалювальної системи в спальній кімнаті його квартири.
Там відійшла металево-пластикова труба в місці її з'єднання з радіатором. У
вересні 2005
року він в своїй квартирі провадив заміну всіх 5-ти
радіаторів та підводки до них від стояків, виконаної із металево-пластикових
труб. Роботу йому виконували сантехніки у приватному порядку - він з ними домовлявся та розраховувався за виконану роботу приватним
шляхом, оскільки вони її виконували в позаробочий час. Відповідач вважає, що
роботу було виконано якісно, бо ніде вода не протікала.

Відповідач не заперечує, що порив опалювальної системи відбувся в тому
місці, де нещодавно ним було проведено ремонтні роботи. Але він наполягає на
тому, що його вини в даному випадку немає, бо це просто стався нещасний
випадок. Він припускає, що порив міг статися навіть через підвищення тиску води
в системі опалення, але вказує на те, що будь-яких доказів цього в нього немає,
оскільки це лише його припущення. Через деякий час після його приходу додому
сантехніками ЖКГ було перекрито подачу води в опалювальну систему і залиття
було зупинено.

Вислухавши сторони, представника позивача, вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про
те, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди обгрунтований та повинен підлягати
задоволенню в повному обсязі заявлених вимог, а позов в частині стягнення
моральної шкоди належить задовольнити частково.

В суді встановлено, що дійсно, 11.01.2006 р. приблизно між 14
та 17
годинами квартиру НОМЕР_2 в АДРЕСА_1, де мешкає позивачка з сім'єю, було залито гарячою водою, яка
надходила із пошкодженої системи опалення квартири НОМЕР_1 цього ж будинку,
розташованої поверхом вище, в якій мешкає відповідач та є її власником.
Пошкодження внутрішньоквартирної опалювальної мережі сталося в тому місці, де
напередодні відповідач самостійно міняв в своїй квартирі радіатори та труби, що
ведуть до них від стояків централізованої системи опалення будинку (зірвано
фітинг) . Для виконання вказаних ремонтних робіт відповідач з виконавцями     ніякого
договору  не  укладав,
їх  відповідальності,  в разі неякісного   виконання
роботи   чи спричинення комусь
шкоди через це, не передбачав, будь-яких гарантійних строків не обговорював та
не встановлював.

Суд також вважає встановленим факт пошкодження в квартирі позивача в
результаті залиття гарячою водою з квартири відповідача, електропроводки,
підлоги із ламінованої плитки в залі та набору кухонних меблів на кухні, що
підтверджено двома актами обстеження квартири ОСОБА_1 працівниками міського
виробничого управління ЖКГ м. Армянська (а.с. 8,9).

З матеріалів справи вбачається, що набір кухонних меблів позивач придбала в
м. Армянську в магазині „Меблі від Алли Борисівни" 09.09.2005 р. за 1550
грн. (а.с. 10). При обстеженні вказаних меблів після їх
залиття, дизайнер-технолог цього магазину ОСОБА_4 встановив наявність в них
дефектів в результаті попадання води на незахищені частини: набряк 2-х
горизонтальних поличок навісної шафи, набряк двох горизонтальних поличок шафи
столу, набряк стійок шаф, вздуття стільниці в районі зіткнення зі стіною.
Заміна пошкоджених елементів кухонного гарнітуру за його підрахунками
(включаючи розбирання та збирання) складає 826 грн. Такі свої висновки ОСОБА_4
підтвердив і в суді, вказавши, що оглядаючи пошкоджені меблі він переконався,
що вода потрапляла на меблі згори.

З матеріалів справи також видно, що 15.05.2006 р. в магазині „Будматеріали" позивачкою було придбано ламінат для підлоги
площею 17,2
кв.м на суму 946 грн. З її
пояснень в суді, проти яких не заперечував відповідач, витікає, що в момент
залиття в постраждалій квартирі НОМЕР_2 гаряча вода на підлозі досягала до середини гомілки.

Таким чином,
загальний розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачці залиттям її квартири
11.01.2006 р. дійсно складає 1772 грн.

Суд дійшов висновку про те, що залиттям квартири позивачці спричинено і
моральну шкоду (втрати немайнового характеру), яку вона зазнала внаслідок
хвилювань та переживань за пошкоджене житло і майно в ньому, за членів сім'ї,
позбавлених звичних облаштованих житлових та побутових умов. При цьому чоловік
позивачки ОСОБА_5 є інвалідом другої групи (не робочої), молодший син - школяр (а.с.7), а старший син -студент. З моменту залиття квартири вже на
протязі тривалого часу позивач та члени її сім'ї позбавлені спокою від того, що
після проведення в квартирі ремонту в 2005 році та придбання тоді ж нових
кухонних меблів вони вимушені починати все спочатку, бо створені ними для себе
побутові умови суттєво погіршені залиттям квартири.

В суді знайшло своє підтвердження, що заподіювачем як матеріальної, так і
моральної шкоди позивачу є відповідач. А заподіяв він шкоду своєю протиправною
бездіяльністю. До такого висновку суд дійшов виходячи із наступного.

Згідно п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 8.10.1992 p., власники квартир
зобов'язані забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та
технічного обладнання будинків, при появі несправностей в квартирі вживати
заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по
обслуговуванню житла.

П. 19 вказаних вище Правил передбачає, що переобладнання і перепланування
жилих і підсобних приміщень, балконів і лоджій власниками квартир, наймачами і
орендарями може провадитися лише з метою поліпшення благоустрою квартир за
відповідними проектами без обмеження інтересів громадян, які проживають у цьому
будинку.

П.
20 цих Правил забороняє виконання робіт та інших дій, що
викликають псування приміщень, підвищений шум
чи вібрацію, порушують умови проживання громадян.

Суд дійшов висновку, що в залитті квартири позивача винен
відповідач. Такий висновок витікає із
наступного. Правила ч.2 ст. 1166 ЦК України передбачають,
що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов'язок доведення відсутності вини заподіювача покладається на
нього самого, до цього часу він вважається винним. Обсяг відшкодування не
залежить від завдання шкоди необережно чи
умисно, тобто береться до уваги лише наявність вини, а не її форма

Оскільки, заперечуючи проти позову, відповідач не надавав
доказів, які б спростовували його вину в спричиненні шкоди ОСОБА_1, він
вважається винним в цьому.

Таким чином, для настання деліктної відповідальності
відповідача всі необхідні підстави: наявність
шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди,
причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача,
вина останнього.

Саме тому позов належить задовольнити в повному обсязі в
частині матеріальної шкоди і частково в
частині стягнення моральної шкоди. Суд вважає, що компенсація в розмірі 500 грн. буде достатнім та справедливим відшкодуванням моральних страждань позивача. При
цьому позивачка після повного
відшкодування їй спричиненої шкоди повинна буде передати відповідачу все пошкоджене майно.

Понесені позивачем судові витрати також належить стягнути
на її користь з відповідача.

Керуючись ст. ст. 10-11, 57-60, 62-64,
88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, Правилами користування приміщеннями
житлових будинків і при будинковими
територіями, затвердженими постановою КМУ від 8.10.1992 р. №572,
суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1772
гривні, моральну шкоду в розмірі 500 гривень та судові витрати в розмірі 81
гривні Ю а всього -
2353 гривні.

В решті позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Зобов'язати ОСОБА_1 передати ОСОБА_3 після сплати ним в повному обсязі суми збитків та
судових витрат наступне пошкоджене майно:
ламіновану плитку для підлоги, дві горизонтальні
полиці з навісної шафи та дві горизонтальні полиці з шафи столу, стійки шафи столу та стільницю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду АР Крим через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦУПК України.