АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 травня 2007 року
м. Харків

Колегія суддів з касаційного розгляду справ судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Луспеника Д.Д., Яцини В.Б., Швецової Л.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до державного підприємства Одеська залізниця про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, за зустрічною позовною заявою державного
підприємства Одеська залізниця доОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,
за касаційною скаргою державного підприємства Одеська залізниця на рішення
апеляційного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_2оку,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі вказаним позовом до ДП
Одеська залізниця, посилаючись на те, що був незаконно звільнений з посади
ІНФОРМАЦІЯ_1 за однократне грубе порушення трудових обов'язків, вважаючи, що
звільнення проведено з порушенням трудового законодавства, оскільки він не
входить до переліку тих категорій працівників, з якими з такої підстави може
бути розірвано трудовий договір.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив поновити
його на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу,
відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

ДП Одеська залізниця позов не визнало, пред'явило до
ОСОБА_1 зустрічний   позов   про
відшкодування   матеріальної  шкоди
в   розмірі   2208   грн.,

посилаючись на те, що така шкода завдана товариству його
неправомірними діями під час виконання ним трудових обов'язків.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 7 серпня 2003 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ДП Одеська залізниця
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив в апеляційному
порядку ОСОБА_1

У ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 відмовився від
позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, ухвалою апеляційного суду
Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_2.
відмова від позову в цій частині прийнята, провадження у справі за вказаними
вимогами закрито.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_2. рішення суду
першої інстанції* в частині відмови в задоволенні позову ДП Одеська залізниця
про відшкодування матеріальної шкоди скасовано і справа направлена на новий
розгляд до районного суду.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення суду
першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_1 скасовано, його позов
задоволений. ОСОБА_1 поновлений на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 ДП Одеська залізниця, з
відповідача на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 11781,37
грн., розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі начальник ДП Одеська залізниця
просить скасувати рішення апеляційного суду в частині вирішення позову ОСОБА_1
про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм
матеріального та порушення норм процесуального права.

В іншій частині судові рішення учасниками процесу не
оскаржені.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної
скарги відповідно до меж касаційного розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі, апеляційний суд правомірно
виходив з того, що на підставі п. 1
ст. 41 КЗпП
України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може
бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії,
представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його
заступниками, до переліку яких позивач, який працював начальником пасажирського
поїзду, не відноситься.

Згідно з ч. 2
ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Посилання касаційної скарги на те, що ОСОБА_1., як ІНФОРМАЦІЯ_1,
фактично виконував обов'язки керівника нарівні з начальником пасажирського
вагонного депо, безпідставні, оскільки перелік категорій працівників, з якими
може бути розірвано договір у зв'язку з одноразовим грубим порушенням трудових,
є вичерпним та передбачений в законі і розширеному тлумаченню шляхом з'ясування
фактично виконуваних обов'язків не передбачено.

Згідно з ч. З ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332,
335, 345 ЦПК України, колегія суддів з касаційного розгляду справ
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області

ухвалила:

Касаційну скаргу начальника ДП Одеська залізниця
відхилити. Рішення апеляційного суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.