Категорія -5                                   Доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
січня 2007 р.
Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючої -
Шабанової В.О.

Суддів -
Стратіло В.І., Резнікової Л.В.

Адвоката ОСОБА_4

При секретарі- Кошмак Т.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

На рішення
Куйбишевського районного суду м. Донецька від 07 листопада 2006
року.

За позовом
Відкритого акціонерного товариства „Промеконом банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Третя особа Костянтинівське МРЕВ УДАІ УМВС України в Донецькій області, Українська
товарна біржа „Славута", ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Куйбишевського районного суду м. Донецька від 07 листопада 2006
року частково задоволений позов Відкритого акціонерного товариства
„Промекономбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу   недійсним.

Визнаний
недійсним біржовий договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21214, укладений між
ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_2, та ОСОБА_1

Сторони повернуті в первісний стан.

З відповідача ОСОБА_2 стягнуті судові витрати в розмірі 300 грн.

На дане рішення
подана апеляційна скарга ОСОБА_1,
в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволені позову.

Апелянт
посилається на те, що суд, вирішуючи спір дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 є
добросовісним набувачем. В той же час визнав договір купівлі-продажу недійсним.

Заслухавши
доповідача, представників позивача та відповідача, третю особу ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, рішення суду підлягає залишенню без змін, виходячи з
наступних підстав.

Звернувшись в
суд із заявою, позивач „Промекономбанк" просив визнати недійсним біржовий
договір, укладений між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про продаж автомобілю ВАЗ 21214, державний номер НОМЕР_1.

Позивач вважав,
що договір укладений з порушенням п.1 ст.203, ч.З ст.215, ч.1 ст.216, 388,586 ЦК України,
оскільки на момент укладання договору, автомобіль перебував у заставі і на
нього   приватним нотаріусом накладена
заборона на продаж.

Крім того позивач просив вилучити автомобіль у ОСОБА_1 і передати відділу виконавчої
служби Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька для звернення
стягнення на автомобіль на користь банку.

Розглядаючи
справу суд першої інстанції встановив, що 25.04.2005
р. між ВАТ „Промекономбанк" та ОСОБА_2 укладений кредитний договір НОМЕР_2, згідно з яким
кредитор ( банк)
надав зайомнику ( ОСОБА_2)
41 300 грн. на
придбання автомобілю.

В цей же день в
якості забезпечення договору кредиту між банком та ОСОБА_2 укладений договір
застави на автомобіль. ВАЗ 21214,
державний номер НОМЕР_1.
Договір посвідчений в нотаріальному порядку. Про обтяження транспортного
засобу у вигляді застави рухомого майна, 26.04.2005
р. внесений запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

У відповідності до п. 2.1.15 договору застави ОСОБА_2 мав право
відчужувати предмет застави тільки за письмовою згодою ВАТ
„Промекономбанку".

09.06.2005 р. в МРЕВ УДАІ УМВС України в Донецькій області надана довідка приватного
нотаріуса ОСОБА_5 від 24.06.2006 р. НОМЕР_3 про зняття з під застави вказаного
вище автомобіля 23.05.2005 р. у зв"зку з погашенням кредиту.

На підставі
даної довідки органами МРЕВ зроблена заміна свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу.

Згідно з
біржовою угодою купівлі-продажу транспортного засобу від 16.06.2005 р. ОСОБА_3 , за дорученням
від імені ОСОБА_2, продав, а ОСОБА_1 купила вищевказаний автомобіль.

Продаж
автомобілю відбулась без згоди та відома застоводержателя
ВАТ„Проекономбанк".

У відповідності
з довідкою приватного нотаріуса ОСОБА_5 від 14.08.2006 р. НОМЕР_4
довідка про знятті заборони на заставлений ОСОБА_2 автомобіль нею не
видавалась

Встановлені судом обставини підтверджуються поясненнями сторін та вказаними
вище договорами, листами, які знаходяться на (а.с 13-22, 85.240).

Відповідно до положень ч.З ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину не
встановлена законом, але одна із сторін договору, або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність, на підставах встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом недійсним.

Виходячи з даної норми права суд першої інстанції обгрунтовано дійшов
висновку про те, що банк, як заставодержатель, є заінтересованою
стороною і відповідно до ч.З ст.215 ЦК, вправі
звернутися до суду з вимогами про недійсність договору купівлі продажу на
заставлений автомобіль.

Згідно з ч. 2 ст. 586 та ч.1 ст.203 ЦК
України, заставодавець має право відчужувати предмет застави лише за згодою
заставодержателя, якшо інше не встановлено договором.

Зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Виходячи із
встановлених обставин справи та вказаних вище норм права, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання
договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, оскільки продаж автомобілю ОСОБА_1
відбулась без згоди із заставодержателем -
ВАТ „Промекономбанк" і суперечить нормам цивільного законодавства.

Суд також дійшов
висновку про те що, оскільки у відповідності зі змістом ст. 586 ЦК України, заставодержатель не є власником майна, а вправі лише обмежити
власника у межах розпорядження заставленим майном, то позовні вимоги ВАТ
„Промекономбанк" в частині витребування автомобіля не засновані на законі.

У зв"язку з визнанням договору купівлі-продажу автомобіля недійсним у
первісний стан мають бути приведені сторони по договору.

Приведення
сторін по договору у первісний стан не позбавляє можливості ВАТ
"Промекономбанк", як заставодержателя" звернути стягнення на
заставлене майно, власником якого є ОСОБА_2

В даній частині рішення суду позивачем ВАТ
„Промекономбанк" не оскаржене.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що повернувши сторони по договору в первісний стан, суд вийшов за межі
позову, у зв"язку з тим, що таке питання в позовній заяві не
ставилось, є необгрунтованими.

Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати
наслідки недійсності договору з власної ініціативи.

Автомобіль
придбаний ОСОБА_1 у особи (ОСОБА_3),
яка не мала право на його відчуження, у зв"язку з перебуванням даного
автомобіля під заставою. Тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є
добросовісним набувачем і суд необгрунтовано визнав договір про придбання нею
автомобіля недійсним, не можна прийняти до уваги.

Рішення суду
відповідає нормам вказаного вище матеріального законодавства, статтям 10,11,212,214-215 Цивільно-процесуального
кодексу України і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної
скарги, немає.

Керуючись ст.ст.
307,308,313-315 ЦПК
України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 07 листопада 2006 року залишити без
змін.

Ухвала може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з

дня її проголошення.