АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ
Ухвала Іменем  України

11 січня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі: головуючого - судді
Балашкевича С.В. суддів: Зарицької Г.В., Худякова A.M. при секретарі Сухоребрій Т.А. з участю ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського
міськрайонного суду від 21 вересня
2006 року
у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням та стягнення моральної шкоди, за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової та моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 21
вересня 2006
року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_1 звільнити жилу кімнату в квартирі НОМЕР_1 АДРЕСА_1 від її власних речей та не чинити перешкод в
користуванні названою квартирою. У
задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди
відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
суду з направлення справи на новий розгляд,
посилаючись на невідповідність висновків
суду обставинам справи та невірну оцінку зібраних у справі доказів.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом
першої інстанції, сторони
проживають у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1. На підставі свідоцтва від 16 вересня 2002 року та
договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року
ОСОБА_2 є власником відповідно квартири
НОМЕР_2 та НОМЕР_1 цього будинку, а ОСОБА_1 займає квартиру НОМЕР_3.

Відповідно до ч.2 статті 48 Закону України «Про
власність» власник може вимагати
усунення будь-яких порушень, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування
завданих цим збитків.

Задовольняючи частково первісний позов, суд першої
інстанції обгрунтовано виходив з того, що
ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 в користуванні
квартирою НОМЕР_1, зокрема утримує в ній свої речі, не впускає її в назване жиле приміщення. Сама ОСОБА_1 не заперечувала, що зберігала в квартирі ОСОБА_2 свої
будівельні матеріали.

За таких обставин суд першої інстанції правильно зобов'язав ОСОБА_1 звільнити назване жиле приміщення та не
чинити перешкод в його користуванні.

Відповідно до статті 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним у справі
доказам і дійшов правильного висновку про те,
що ОСОБА_1 не доведено, що діями
ОСОБА_2 їй заподіяна матеріальна та моральна шкода, а тому обгрунтовано відмовив у задоволенні зустрічних
позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,,
будинок АДРЕСА_1 включений до
списків аварійних зі зносом 69,4% . Квартиру НОМЕР_1 ОСОБА_2 придбала
лише 21 червня
2006 року
і через неправомірні дії ОСОБА_1 була
позбавлена можливості користуватися цим жилим приміщенням, тому доводи апелянта щодо неналежного утримання ОСОБА_2
цього жилого приміщення є безпідставними.

Посилання    апелянта   на
неправильність   запису   показань
свідків ОСОБА_3  та ОСОБА_4  в протоколі  судового
засідання  не приймаються до уваги, оскільки судом першої
інстанції вирішувалося питання щодо
зауважень на протокол судового засідання і обргунтовано їх відхилено (а.с.54).

Рішення суду постановлено з додаржанням норм
матеріального та процесуального права. Підстав для
його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,308,313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду від 21
вересня 2006
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
з цього часу може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців.

Справа №22ц/100                   Головуючий у суді 1 -ї інстанції Лешко С.М.

Категорія 23 Суддя-доповідач Балашкевич С.В.