Справа 22ц - 7                                      Головуючий
у першій інстанції - Лисенко
Доповідач апеляційної інстанції- Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2007 року                                                                       м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого   Лисенка П.П.

суддів                Данилової 0.0., Кутової Т.З.

при секретарі           Негрун
І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

ОСОБА_1 на ухвалу Снігурівського
районного суду   Миколаївської області
від 5 жовтня 2006 року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до
Кобзарцівської сільської ради

про визнання
права власності на земельну ділянку

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулась з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на
земельну ділянку розміром 6,85 га
в межах території Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району
Миколаївської області, яка належала батьку ОСОБА_2,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка зазначала, що перешкодою в отриманні
правоустановчого документа через нотаріальну контору є видача померлому одного
державного акту на дві земельних ділянки в межах однієї територіальної одиниці.
Додані до позовної заяви документи свідчать про вартість спірних ділянок, яка
складає 81 302 грн. 74 коп. З урахуванням вартості спірного майна позивачка
сплатила судовий збір / держмито/ в розмірі 819 грн.69 коп.

Рішенням
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 серпня 2006 року
позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

У вересні 2006
року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про повернення 730 грн.07 коп., посилаючись
на те, що внесла судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено п/п
"і" п.1 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне
мито" /далі Декрет/.

Ухвалою
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 5 жовтня 2006 року у
задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, не погодившись з застосуванням судом норм процесуального
законодавства, просила ухвалу суду скасувати.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи у
задоволенні заяви про повернення судового збору, суд виходив з того, що ставка
судового збору з позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування має визначатися за п/п "а" ч.
1 ст.3 Декрету /1 відсоток ціни позову/, а не за п/п "і" ч.1 ст.3
Декрету /0,1 відсоток ціни позову/, який застосовується до позовних вимог щодо
захисту прав на земельні та майнові паї. Не встановивши факту внесення
позивачкою судового збору у більшому

2

розмірі,   ніж   встановлено
законом,   суд  обгрунтовано
не   встановив   і
підстав, передбачених пі ч.1 ст.83 ЦПК України для повернення судового
збору.

Посилання апелянта на необхідність застосування до її позовних вимог пп
"і" ч.1 ст.3 Декрету
пов'язані з невірним розумінням сфери дії цієї норми та змісту спірних
правовідносин. Ця норма застосовується до тих правовідносин, які виникають у процесі паювання, а саме право на пай,
а спірні правовідносини за змістом є
правом на спадок, яким є земельна ділянка, та регулюються спадковим правом.

Оскільки ухвала суду відповідає вимогам процесуального законодавства,
колегія не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 312, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Снігурівського
районного суду Миколаївської області від 5 жовтня 2006 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.