УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
листопада 2007 року                                                                                              м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого -
Фадєєнко А.Ф.,

суддів: Ващенко
Л.Г., Вадовської Л.М.,

при секретарі -
Пачевої Є.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня
2007 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства страхової
компанії «Інкомстрах» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ЗАТ СК «Інкомстрах» про стягнення моральної
шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИЛА:

27 липня
2005 року закрите акціонерне товариство страхова компанія (далі ЗАТ СК) «Інкомстрах»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,
сплаченого компанією внаслідок дорожньо-транспортної пригоди приватному
підприємству «Морське інженерне бюро дизайн» у сумі 21 597 грн. 50 коп., а
також судового збору 215 грн. 98 коп.

ЗАТ СК
«Інкомстрах» свої вимоги мотивувало тим, що 02.09.04 р. на розі вулиць Сонячної
та Тінистої у м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомашин
«Daewoo
Lanos» д/н
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 і «Toyota Landcryiser 100», д/н
НОМЕР_2, який належав ПП «Морське інженерне бюро дизайн». Автомобіль, «Toyota Landcryiser 100»
д/н НОМЕР_2 був застрахований ЗАТ СК «Інкомстрах», і власнику автомобіля було
виплачено страхове відшкодування вартості його ремонту у розмірі 21 597 грн. 50
коп.

Посилаючись
на те, що ДТП скоїлась
з вини ОСОБА_1, який постановою Приморського районного суду м. Одеси від
18.11.2004 р. притягнутий до адміністративної відповідальності, позивач просив
про задоволення позову.

Відповідач
позов не визнав і, 13.12.2005 p.,
звернувся до суду із зустрічним позовом до ЗАТ СК «Інкомстрах», в якому
просив про стягнення моральної шкоди у сумі 29115 грн.

Рішенням
суду від 14.06.06 p.,
залишеного без змін ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Одеської області від 07.11.2006 р., у позові ЗАТ СК
«Інкомстрах» задоволено; в задоволені зустрічного позову - відмовлено.

28.04.2007
р. ОСОБА_1 подав до Приморського районного суду м. Одеси заяву про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення суду від 14.06.2006 p., посилаючись на

Справа №
22ц-5035/07

Головуючий
у першій інстанції: Терьохін С.Є.

Доповідач:
Фадєєнко А.Ф.                                                            Категорія
ЦП:

те, що суд
першої інстанції оскаржене рішення обгрунтував висновком, який міститься у
постанові Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2004 р. про
притягнення його до адміністративної відповідальності за недотримання правил
дорожнього руху. 21 січня 2007 року ця постанова скасована судом апеляційної
інстанції, з поверненням справи на новий судовий розгляд.

Ухвалою
суду від 09.07.2007 р. у
задоволені заяви відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу і рішення суду скасувати та справу
направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст ухвали і
рішення суду, яку оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні
здійснюватись перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися
докази, учасників процесу, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Постановивши,
14.06.2006 p.,
рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ СК «Інкомстрах» матеріальних
збитків у сумі 21 597 грн. 50 коп., суд першої інстанції виходив із того, що
постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2004 р. ОСОБА_1
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодекса України про
Адміністративне Порушення (далі КУпАП), у зв'язку з недотриманням їм п. п. 16,
12 Правил дорожнього руху, що було зафіксовано органами ДАІ у протоколі про
адміністративне правопорушення від 02.09.2004 р.

Суд у
рішенні зазначив, що у даній справі не можуть розглядатися питання
правомірності або неправомірності дій учасників дорожньо-транспортної пригоди,
враховуючи окремий характер правовідносин, окреме коло осіб, що можуть бути
сторонами у цій справі.

Відмовляючи
у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 14.06.2006 р. за
нововиявленими обставинами суд в ухвалі від 09.07.2007 р. вказав, що до
категорії нововиявлених обставин відноситься факт скасування, 21.01.2007 p.,
апеляційним судом постанови суду першої інстанції від 18.11.2004 p., якою
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Вважаючи,
що при новому розгляді адміністративної справи суд першої інстанції в постанові
від 18 квітня 2007 року вказав про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху,
суд прийшов до висновку про безпідставність посилання заявника на ці
нововиявлені обставини.

З такими
висновками суду погодитися неможливо, оскільки вони не грунтуються на законі.

Згідно
зі ст. 361 ч. ч. 1, 2 п.3 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено
розгляд справи, що набрало законної сили, а також судовий наказ можуть бути
переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставою
для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з
нововиявленими обставинами, зокрема є: скасування судового рішення, яке стало
підставою для ухвалення рішення чи постановления
ухвали, що підлягають перегляду.

Скасовуючи
постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2004 р., суд апеляційної
інстанції, зазначив, що визнавши ОСОБА_1 винним за ст. 124 КУпАП, суд першої
інстанції не навів жодних доказів його вини, не встановив особу водія
автомобіля «Тойота»,
держномер НОМЕР_2, з яким відбулося зіткнення.

Суд
апеляційної інстанції звернув увагу на те, що відповідальність за ст. 124 КУпАП
можливе тільки у випадку, коли порушення Правил дорожнього руху спричинили
пошкодження транспортних засобів, а в постанові суду це не зазначено.

Звернуто
увагу на те, що справа розглянута за відсутністю ОСОБА_1, який не був
сповіщений про час і місце розгляду справи, чим були порушені його права,
передбачені ст. 268 КУпАП, а також на те, що справа розглянута судом 18.11.2004
p., а
дорожньо-транспортна пригода мала місце 02.09.2004 р. без обговорення питання
про застосування ст. 38 КУпАП та закриття провадження у справі за ст. 247 п. 7
КУпАП.

При
новому розгляді адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 у постанові  від
18.04.2007  p.,
яка     ухвалена
за  відсутністю  водія
автомобілю  «Toyota

Landcryiser 100»,
д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2, і якою
провадження у адміністративної справі закрито за впливом строку притягнення до
адміністративної відповідальності, суд першої інстанції зазначив, що водій
ОСОБА_1 порушив п. п. 16.12 Правил дорожнього руху, за що передбачена
відповідальність за ст. 124 КУпАП.

У
зв'язку з цим суд ухвалою від 09.07.2007 р. відмовив у перегляді рішення суду
за нововиявленими обставинами.

Відповідно
до ст. 61 ч. 4 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної
сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій
особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та, чи вчинені вони цією особою.

Тому
наявні у кримінальній справі чи справі про адміністративні правопорушення
матеріали про факти, які складають предмет доказування у цивільній справі,
підлягають дослідженню при розгляді судом спору про право цивільне.

Суд же
першої інстанції, обгрунтувавши своє рішення тільки посиланням на постанову про
адміністративне правопорушення від 18.11.2004 p., яка ухвалена з
порушенням матеріального права і норм права на справедливий судовий розгляд, а
саме: право доступу відповідача до суду першої інстанції, і яка скасована судом
апеляційної інстанції і, відмовляючи у перегляді свого рішення за
нововиявленими обставинами, з посиланням на нову постанову суду в
адміністративної справі від 18.04.2007 р.,
не звернув увагу на те, що факти, які міститься в адміністративній справі
стосовно цієї постанови, не були предметом розгляду суду першої інстанції при
постановлені рішення 14.06.2006 р.

Суд не
звернув увагу на те, що постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За
правилами ст. 1187 ЦК України
відповідальність за матеріальну шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпечності настає лише при наявності 4 умов:

·
шкоди;

·
протиправності дій особи, яка заподіяла шкоду;

- причинного
зв'язку між діями особи, яка завдала шкоду, і шкодою;

- вини.

Право
зворотної вимоги до винної особи (регресу) відповідно до ст. 1191 ЦК України настає
лише у випадку встановлення особи, яка заподіяла шкоду.

Однак
суд першої інстанції, коло осіб, які повинні приймати участь у справі всупереч
ст. 130 ч. 6 п. 2 ЦПК України не визначив і правове положення власника
автомобілю «Toyota
Landcryiser 100»,
д/н НОМЕР_2 П «Морського інженерного бюро» - водія - ОСОБА_2, який управляв
цім автомобілем, у момент дорожньо-транспортної пригоди - 02.09.2004 р., не встановив.

У
порушення ст. 10 ЦПК України стосовно засад змагальності сторін у цивільному
процесі, рівних прав щодо подання доказів, дослідження та доведення перед судом
їх переконливості, суд доводи відповідача у цивільному провадженню, щодо
порушення іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 - правил стосовно
вибору безпечної швидкості руху, дистанції і інтервалу руху - п. п. 1.5, 12.1 -
12.3, 12.5 Правил дорожнього руху, як це передбачено ст. 179 ЦПК України, не
дослідив.

Тому
рішення суду, яке ухвалене лише на підставі постанови суду про адміністративне
правопорушення, яка скасована судом другої інстанції, не може вважатися
обгрунтованим, тобто таким, що ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин (ст. 213 ч.3 ЦПК України).

На
підставі ст. 361 ч. 2 п.3 ЦПК України скасування постанови, яка стала підставою
для ухвалення рішення у цивільній справі, є підставою для його перегляду у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

Не може
вважатися основаною на законі і ухвала суду про відмову у скасуванні рішення
суду за нововиявленими обставинами, яка обгрунтована доказами, які містяться у
постанові суду про адміністративне правопорушення від 18.04.2007 р. і які не
були предметом дослідження у суді першої інстанції при постановлені рішення по
суті спору.

Оскільки
суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції від
14.06.2006 р. у зв'язку
з нововиявленими обставинами, ухвала суду апеляційної інстанції від 07.11.2006 p.,
якою це рішення залишено без змін, втрачає свою силу - п. 13 ч. 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про практику перегляду судами у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що
набрали законної сили» від 27.02.1981 р. зі змінами .

При
новому розгляді справи суду слід з'ясувати юридичну сутність правовідносин
сторін, встановити норми закону, які регулюють правовідносини сторін,
визначивши коло осіб, які повинні приймати участь у справі, звернувши увагу на
те, що право зворотної вимоги (регресу) - ст. 1191 ЦК України - настає
лише при наявності всіх умов відповідальності за правилами ст. 1187 ЦК України, і
постанова суду про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, який
розглядає цивільний спір, лише з питань, чи мали місце дії особи та, чи вчинені
вони цією особою; всебічно та повно дослідити обставини справи і постановити
законне, обгрунтоване і справедливе рішення.

Керуючись
ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 312 ч. 1 п.3, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу
Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2007 року про відмову у
задоволенні заяви ОСОБА_1про перегляд судового рішення за нововиявленими
обставинами скасувати.

Задовольнити
заяву ОСОБА_1.

Скасувати
рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2006 року за
нововиявленими обставинами, а справу направити на новий розгляд до того ж суду
іншим суддею.

Стягнути
з ОСОБА_1 витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду судової справи
у розмірі 7 (сім) грн. 25 коп.

Ухвала колегії
суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала
колегії суддів оскарженню не підлягає.