АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 січня 2007 року                                                                                           м.
Вінниця

Колегія   суддів
судової   палати   з
цивільних   справ   апеляційного   суду

Вінницької
області у складі:

Головуючого: Нагорняка В.А.

Суддів: Пащенко Л.В., Мартьянової
Л.І.

При
секретарі: Пшеничній Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 29
листопада 2006 року   по
справі    за   позовом
ОСОБА_1   до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Ласуня" про зміну
формулювання причин звільнення з роботи, заслухавши доповідача, колегія суддів,
-

встановила:

Позивач звернувся до суду з даним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що
06.06.2006 року ним
було подано заяву на ім'я директора ТОВ ТД "Ласуня" про звільнення за
власним бажанням, де він працював на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1. 27.06.2006 року ОСОБА_1
підписав наказ НОМЕР_1 про
звільнення з посади згідно ст. 41
п. 2 КЗпП
України. Вважає, що відповідачем було порушено вимоги ст. 38 КЗпП України.
Оскільки .відповідач не бажає змінити формулювання причин звільнення з  роботи він змушений звернутись з даним
позовом до суду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 29 листопада 2006 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду
скасувати оскільки воно є незаконним та необгрунтованим. Вважає, що при
постановленні рішення судом порушено норми процесуального та матеріального
права.

Перевіривши матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Справа № 22-228/07   категорія: 39    Доповідач: Нагорняк В.А.    рішення постановлено під. головуванням

Судді Федчишена С.А.

2

Матеріалами справи встановлено, що
на підставі наказу НОМЕР_2 від 30.08.2004 року ОСОБА_1 прийнято на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 ТОВ "Торгівельний дім "Ласуня". 30
серпня 2004 року між ТОВ "Торгівельний дім "Ласуня" таОСОБА_1. було укладено договір про матеріальну
відповідальність згідно з яким відповідач передає позивачу товарно-матеріальні
цінності та кошти.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі
акту контрольної перевірки інвентаризації цінностей,
інформації про недостачу товару наказом НОМЕР_1 від 03.05.2006 року було звільнено
з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку із втратою
довіри згідно з п. 2 ст. 41 КЗпП України.

П. 2 ст. 41 КЗпП України передбачено, що трудовий договір
може бути розірваний з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у разі скоєння винних дій працівника, який
безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним
органу.

В суді першої інстанції було
встановлено, що згідно бухгалтерського звіту за
період з 30.11.2005 по 28.12.2005 року про переміщення товарів на складі
ТОВ "ТД "Ласуня" в м. Вінниці, звіту ОСОБА_1 про відвантаження товару, повторної інвентаризації
цінностей з 02.03.2006 по 09.03.2006
року виявлено факт недостачі товару та грошових коштів.

Таким чином, суд дійшов вірного
висновку про те, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи відповідно
до вимог п. 2 ст. 41 КЗпП України, оскільки він
будучи матеріально відповідальною особою вчинив винні дії, що підтверджується
фактом недостачі матеріальних цінностей.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, судом правильно застосовані норми процесуального
та матеріального права, повно і всебічно перевірено обставини справи, доводи сторін, надані докази, а
тому немає підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

.                     Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду
м. Вінниці від 29 листопада 2006 року
залишити без змін.                                                                                                                    Протягом
двох місяців з дня проголошення ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України.