Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
квітня  2007 року                                                                        м.Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі :

головуючого:        Гнатенка А.В.

суддів:                  Барсукової В.М.,    Гуменюка В.І.,

Григор'євої Л.І.,     Балюка М.І.,
-

розглянувши
касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Добропіллі (далі - Відділення) на рішення Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 22 листопада 2006 року і ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 10 січня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділення про відшкодування моральної шкоди, -

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У вересні 2006 року позивач звернувся до суду з позовом до Відділення про
відшкодування моральної шкоди на підставі статей 21, 28, 34 Закону України “Про
загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
(далі - Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року). Зазначав, що під час
виконання трудових обов”язків тесляра дільниці АБК ВП “Шахта “Добропільська” ДП
“Добропіллявугілля” 18 листопада 2005 року отримав виробничу травму, що
стверджується актом про нещасний випадок на виробництві.

Висновком МСЕК від 27 квітня 2006 року позивачу вперше встановлена стійка
втрата працездатності у зв”язку з трудовим каліцтвом 25%.

Посилаючись на те, що виробнича травма та її наслідки спричиняють фізичні
та моральні страждання, призвела до погіршення стану здоров”я, що він вимушений
постійно лікуватися, перебуває на обліку у невропатолога та психіатра, його
непокоїть головний біль, запаморочення, зниження пам”яті, поганий сон, просив
про задоволення позову.

Рішенням  Добропільського міськрайонного суду Донецької
області від 22 листопада 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 10 січня 2007 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Відділення на користь ОСОБА_1 7000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

У поданій касаційній скарзі Відділення просить скасувати судові рішення,
постановити нове рішення про відмову позивачеві в позові, посилаючись на
порушення судами норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню, а судові рішення - скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову в позові з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач працював у ВП “Шахта “Добропільська” ДП
“Добропіллявугілля”. 18 листопада 2005 отримав виробничу травму у вигляді
закритої черепно-мозкової травми,  про що
складено акт форми Н-1. Відповідно до акту нещасний випадок стався внаслідок
невиконання інструкції з охорони праці.

Висновком обласної МСЕК міста Донецька від 27 квітня 2006 року позивачеві
встановлено втрату 25% професійної працездатності на один рік у зв”язку з
виробничою травмою.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди на підставі
частини 1 статті 21, частини 3 статті 28 Закону № 1105-ХІV від 23
вересня 1999 року суди виходили з факту спричинення йому моральної шкоди
ушкодженням здоров”я, отриманого при виконанні ним трудових обов”язків та
обов”язку відповідача відшкодувати цю шкоду, враховуючи 30% вини потерпілого в
нещасному випадку на виробництві.

Норми статей 1, 21, 28, 34 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року передбачають обов”язок по
відшкодуванню моральної шкоди працівникові при стійкій втраті працездатності у
разі ушкодження здоров”я на виробництві, який покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України.

Разом з тим відповідно до частини 27 статті 77 Розділу 6 “Особливі
положення” Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, з метою
приведення окремих норм законів у відповідність з цим Законом, на 2006 рік
зупинено дію абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування моральної
шкоди застрахованим та членам їх сімей), підпункту “е” пункту 1 частини першої
статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону  № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у
зв”язку з ушкодженням здоров”я на виробництві, суд не врахував, що право
потерпілого на відшкодування моральної шкоди згідно з  висновком МСЕК від 27 квітня 2006 року
виникло у період дії статті 77 Закону України “Про Державний бюджет України на
2006 рік” про зупинення дії положень Закону
№ 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року, якими передбачено право потерпілого на
відшкодування моральної шкоди.

За таких умов у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав
для задоволення позовних вимог, а у апеляційного суду - залишати таке рішення
без змін.

Враховуючи, що судами обставини справи встановлені повно і правильно, однак
неправильно застосовано норми матеріального права, судові рішення відповідно до
статті 341 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про
відмову в позові.

Керуючись статтями 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного
суду Донецької області від 22 листопада 2006 року і ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 10 січня 2007 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі про
відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.В. Гнатенко

Судді:
Л.І.  Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І.
Балюк

В.І. Гуменюк