Справа
22-764                                                                Головуючий 1 інстанції Діденко C.O.
Категорія-19                                                                 Доповідач Червинська М.Є.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7
лютого 2007
року                                        Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючої: Червинської М.Є. Суддів: Алексєєва А.В., Лісового О.О.

При секретарі Мартіросової А.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля на рішення Добропільського міськрайонного суду від 11
грудня 2006
року за позовом ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і профзахворювань України в м. Добропілля про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 11
грудня 2006
року з відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Добропілля на
користь позивача на відшкодування моральної шкоди
стягнуто 16000
гривень.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення
суду, ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не обґрунтовано заподіяння моральної шкоди, не надано
суду висновку МСЕК та інших доказів
отримання моральних страждань, не враховані положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік".

Суд 1 інстанції
встановив, що позивачка знаходилась у трудових відносинах з Добропільською виконавчою дирекцією Фонду
соціального страхування, 29 січня
2003 року
під час виконання трудових обов'язків з нею стався нещасний випадок, внаслідок отриманого каліцтва висновком МСЕК від 1.03.2006
року її було встановлено 40
% втрати працездатності.     Суд дійшов до
висновку, що внаслідок каліцтва,
отриманого на виробництві, позивачка зазнала моральних страждань,
оскільки каліцтво потягло фізичний біль, лікування, стрес та інші негативні
наслідки, суд визначив розмір відшкодування -16000 грн.

В
судовому засіданні представник відповідача наполягала на задоволенні
апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали
справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав:

Відповідно до
статті 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Відповідно до
вимог п. З ст. 34 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, відшкодовується Фондом соціального страхування.
Сума страхової виплати за моральну шкоду визначається у судовому
порядку.

Встановлено, що
позивачка отримала каліцтво під час виконання трудових обов'язків внаслідок
нещасного випадку, який стався 29.01.2003
року та 1.03.2006 року
висновком МСЕК її було вперше встановлено 40
% втрати професійної працездатності.

Суд дійшов до
обгрунтованого висновку про те, що позивачка має право на відшкодування
моральної шкоди відповідно до вимог статті 34 вказаного Закону.

Доводи
апеляційної скарги про те, що позивачка не надала доказів отримання нею
моральних страждань в зв"язку з відсутністю висновку МСЕК апеляційний суд
вважає безпідставними, оскільки вони не грунтуються на зазначених вимогах
Закону. Визначена судом сума відшкодування моральної шкоди є справедливою та
такою, що відповідає характеру та ступеню моральних страждань, негативних
наслідків травмування, стану здоров'я позивачки, висновки суду відповідають
наданим доказам по справі і вимогам закону. В апеляційній скарзі не наведено будь-яких
підстав для зміни розміру стягнутої моральної шкоди, питання щодо зміни розміру
в апеляційній скарзі не ставиться.

Доводи
апеляційної скарги щодо неврахування вимог Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" також не спростовують висновки суду, оскільки нещасний
випадок з позивачкою стався 29
січня 2003 року,
тому вимоги зазначеного Закону не можуть бути поширені на виникли
правовідносини. Апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для застосування
вимог п.22 ст. 71 Закону
України „Про Державний бюджет України на 2007
рік", оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене до набрання
чинності вказаним Законом.

Оскільки доводи
апеляційної скарги висновки суду не спростовують, рішення суду ухвалене з
додержанням вимог матеріального та процесуального права, рішення підлягає
залишенню без змін.

Керуючись вимогами ст. ст. 307, 308,314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в м. Добропілля відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду від 11 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.