У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Головуючого

Григор”євої Л.І.,

Суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М.,
Данчука В.Г., Косенка В.Й.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4до адміністрації та
профкому  ЗАТ “Львівський керамічний  завод”, ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_6,
виконком Львівської міської ради, Залізнична районна адміністрація м. Львова,
регіональне  відділення ФДМ України у
Львівській області, про визнання пріоритетного права на участь у завершенні
будівництва  АДРЕСА_1, переведення прав
та обов'язків по типовому договору на участь у будівництві квартири, визнання
частково  недійсними  рішення спільного засідання Спостережної ради
та  правління  ЗАТ “Львівський  керамічний завод”,

в с т а н о в и л а :

В травні 2004 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3та ОСОБА_4звернулися до  суду
із  зазначеним позовом про
визнання пріоритетного права на участь у завершенні будівництва  п”ятикімнатної АДРЕСА_1, переведення прав та
обов'язків по типовому договору на участь у будівництві цієї квартири, визнання
частково недійсними рішення спільного засідання Спостережної ради та правління
ЗАТ “Львівський керамічний завод”, посилаючись на те, що на квартирному обліку
на підприємстві їх сім'я  перебуває з
1969 року. Станом  на  час
розгляду справи на  квартирному
обліку перебувають в складі сім'ї з 6 осіб в списках черговиків за № 1.
Квартира, в  якій вони проживають
складається з двох кімнат житловою площею 25,6 кв.м. За положенням “Про порядок
передачі права на завершення припинених будівництвом об'єктів  житла “ від
31.01.2000 року має пріоритетне
право на  участь у завершенні  будівництва спірної квартири.

Квартира, в  якій вони проживають складається з двох
кімнат житловою площею 25,6 кв.м.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10
травня 2006 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 6
листопада 2006 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 травня
2006 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано незаконним та
скасовано рішення спільного засідання Спостережної  ради, правління та профкому ВАТ “Львівський  керамічний завод” від 17 червня 2002 року про
ліквідацію на ВАТ обліку громадян, що потребують поліпшення житлових  умов.

Визнано пріоритетне право за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на участь у завершенні будівництва
АДРЕСА_1

Визнано  недійсним  Типовий договір на участь у будівництві від 3
червня 2002 року, укладений  між  ВАТ “Львівський керамічний завод” та  ОСОБА_5в
частині  сторони договору -
ОСОБА_5. Переведено  права та обов'язки
по  цьому
договору на участь у будівництві
АДРЕСА_1 на ОСОБА_1  на умовах
визначених  ВАТ “ЛКЗ”. В решті
рішення  суду залишено без змін.

У касаційній
скарзі ЗАТ “Львівський керамічний завод” ставиться питання про скасування
рішення суду апеляційної інстанції із залишенням без змін рішення суду першої інстанції,
в зв'язку з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна
скарга  підлягає задоволенню
частково.

Судом першої
інстанції  встановлено  і ці
висновки  ґрунтуються  на зібраних доказах, що  позивачі у період  виникнення
спірних  правовідносин перебували
на квартирному обліку в ЗАТ “Львівський керамічний завод” складом сім'ї чотири
особи (на день розгляду справи - 6 осіб), постійно  мешкають
у двокімнатній  квартирі, жилою
площею 25,6 кв.м.

Вартість спірного житлового будинку в період приватизації
та  перетворення державного  підприємства в акціонерне товариство
становила 329 823 тис. карб., та  об'єм  фактично виконаних робіт складало 25%. У 1997
р.   проведено  розподіл квартир та відповідно до кількості
членів сім'ї позивачам виділена кв. № НОМЕР_1.

Наказом РВ ФДМУ у Львівській області  НОМЕР_2 від
18  серпня  1999 року незавершене будівництво житлового
будинку передано у  власність
товариства.  У  лютому 2000 року виконавчим органом
товариства розроблено порядок закінчення будівництва будинку та черговикам, у
тому числі позивачам запропоновано внести відповідні кошти на завершення  будівництва.

Проте вони відмовилися від внесення інвестицій на
завершення будівництва виділених квартир. Оскільки  черговики відмовилися  від
внесення інвестицій та  протягом
більше  ніж  двох років їх
не  вносили 3 червня             2002 року товариство уклало з
ОСОБА_5  договір  про
дольову участь у будівництві, зокрема АДРЕСА_1. Після укладення договору
та у відповідності з його умовами ОСОБА_5 внесено 25027 грн. За них  підрядниками
здійсненні будівельні  роботи.

Відмовляю чи позивачам у
визнанні недійсним договору
від  3  червня
2002 року, укладеного  товариством
з ОСОБА_5 судом першої  інстанції  обґрунтовано зроблені висновки про те, що
претендувати  на розподіл АДРЕСА_1
позивачі прав не мають .

Згідно ст.ст. 47, 48 ЖК України  їм на осіб, які перебували на обліку  на
безоплатне   одержання  квартири у державному  житловому
фонді слід  надати  за
нормою, передбаченою  цим  Кодексом. Спірна  квартира є
п”яткімнатною, площею  98,48 кв.м.
і  позивачі  не
могли її  одержати. До того ж ,
позивачі залишають за собою  і
двокімнатну квартиру , у якій проживають (а.с.7). Тому оспорювати  правильність
укладеної  товариством з ОСОБА_5  угоди вони не вправі, їх права  цією
угодою непорушені і не  могли  бути
порушені.

Інші інвестори та
заінтересовані особи цю  угоду
не  оспорюють.

У цій частині рішення суду першої інстанції є правильним
і підстав  для  його
скасування не було.

У решті судові рішення як
апеляційної, так і  першої
інстанції підлягають  скасуванню з  направлення справи на  новий розгляд.

Судами не перевірено підставність ліквідації у товаристві
обліку  громадян, що потребують
поліпшення житлових умов, чи не порушені
рівність  прав  працівників товариства, у тому  числі тих,
хто звільнений за віком, станом здоров'я та з інших   поважних причин на  добудову спірного  та інших
недобудованих будинків, які належали підприємству споруджених за  державні
капітальні  вкладення, тощо.

За таких обставин
погодитися з рішеннями  суду  першої та апеляційної інстанції не можна,
вони підлягають у цій частині скасуванню з направлення справи на новий  судовий розгляд  до
суду  першої  інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338  ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ЗАТ “Львівський керамічний завод”
задовольнити частково.

Рішення
Залізничного  районного  суду Львівської області  від 10 травня
2006 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4у визнанні недійсним
договору  від 3 червня 2002 року
у  частині пайовика ОСОБА_5 та відмову в
переведенні прав  пайовика за  цим
договором на  ОСОБА_1 залишити
без  змін. У решті  рішення Залізичного   районного суду Львівської області від 10
травня 2006 року та ухвалу
апеляційного  суду  Львівської області від 6 листопада 2006 року
скасувати,  а  справу
направити  на  новий
розгляд до  суду першої  інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                             М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.Г. Данчук

В.Й.
Косенко