Справа № 2-102007 рік. РІШЕННЯ
24 січня 2007 року Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Василенко Ю.Л. при секретарі
з участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіального центру соціального
обслуговування пенсіонерів та одиноких
непрацездатних громадян Талалаївського управління праці та соціального захисту населення Чернігівської області про стягнення
заборгованості по заробітній платі в сумі 400 гривень, середнього заробітку за
порушення строків розрахунку при звільненні, матеріальної та моральної
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення
середнього заробітку за порушення строків
розрахунку при звільненні, матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказує, що працювала у
відповідача на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 і згідно наказу НОМЕР_1 по територіальному центу її незаконно перевели на 0,75 тарифного окладу ( ставки). В період з ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачем незаконно та безпідставно їй нараховувалася заробітна плата з
розрахунку 0,75 тарифного окладу, а не з повної
ставки. В наслідок чого за вказаний період їй щомісяця недоплачували 0,25 ставки і виникла заборгованість по
заробітній платі. Видача відповідачем наказу НОМЕР_1 про переведення на 0, 75 ставки призвело її до нервового потрясіння в зв'язку з чим вона ІНФОРМАЦІЯ_3 потрапила до лікарні і змушена була лікуватися. ІНФОРМАЦІЯ_4 її було звільнено з роботи на підставі п.1
ст. 36 КЗпП України, але в день звільнення відповідач з нею не
розрахувався. Тому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні,
5000 гривень у відшкодування моральної шкоди та 3000 гривень у
відшкодування матеріальної шкоди зумовленої лікуванням.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просила позов
задовольнити. Пояснила, що з наказом НОМЕР_1, яким її переведено на 0, 75 ставки, її було ознайомлено ІНФОРМАЦІЯ_5. Про
існування даного наказу їй ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомила ОСОБА_3., але вона особисто не зверталася до керівництва
територіального центру щоб пересвідчитися про існування
даного наказу та ознайомитися з ним і цього ж дня потратила до лікарні з
діагнозом гіпертонічний криз. Періодично лікувалася. Мала намір оскаржити дії відповідача до суду і в жовтні 2005 року зверталася до
директора тер.центру з проханням надати копії наказів
та інші документи, але їй в цьому відмовили. В лютому 2006 року звернулася за консультацією до адвоката. Повідомила
директору Сенчі В.Я, що буде звертатися до суду. Він пообіцяв з березня 2006 року перевести її на повну ставку.
Про що ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідачем було видано наказ. В останній день відпустки - ІНФОРМАЦІЯ_7 написала заяву про звільнення її з роботи з ІНФОРМАЦІЯ_4, і в день звільнення на роботу не виходила. Розрахункові
в сумі 688 гривень 77 копійок отримала лише ІНФОРМАЦІЯ_8 Просить суд поновити строк на звернення до
суду з позовом. Також позивачка збільшила позовні вимоги і просила суд стягнути
з відповідача ще 400 гривень заборгованості по
заробітній платі, що виникла в зв'язку з переведенням
її на 0, 75 ставки, так як не погоджується з розміром суми коштів, що виплачені
їй в грудні 2006 року внаслідок перерахунку зробленим відповідачем.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав і просив відмовити ОСОБА_1
в позові в зв'язку з пропуском строку позовної
давності для звернення до суду. Що стосується несвоєчасної виплати заробітної плати після звільнення відповідачки,
пояснив, що через недостатнє фінансування виникла
заборгованість по заробітній платі, і всім працівникам територіального центру заробітна плата за жовтень 2006 року була виплачена
в листопаді 2006 року.
Свідок ОСОБА_4. пояснила, що заробітна плата за жовтень 2006 року працівникам територіального центру була
виплачена в листопаді 2006
року після надходження коштів з
управління. Платіжне доручення на виплату коштів ОСОБА_1 було направлене в
казначейство ІНФОРМАЦІЯ_9. Перед звільненням, ОСОБА_1
перебувала у відпустці і ІНФОРМАЦІЯ_4, в день
звільнення, вона також не працювала. До неї, як до ІНФОРМАЦІЯ_10, та в бухгалтерію, ОСОБА_1 не зверталася з вимогою
виплатити розрахункові. Тому кошти в сумі 688 гривень 77 копійок їй були виплачені в
листопаді 2006 року разом із заробітною платою працівникам територіального центру за жовтень 2006 року. В жовтні 2006 року ОСОБА_1 було нараховано кошти
в сумі 852,48 грн, виплачено 688, 77 гривень, різниця в сумі це утримання із заробітної
Свідок ОСОБА_5 пояснила, що затримка з виплатою заробітної плати за жовтень
року виникла в зв'язку з відсутністю коштів. Суду
надані копії розпоряджень на здійснення видатків,
зокрема і на виплату заробітної плати, від ІНФОРМАЦІЯ_11. Головний бухгалтер територіального центру не повідомила їй, що у них є
звільнений працівник, якому необхідно терміново виплатити кошти.
Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню
не підлягають з наступних підстав.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами трудового та
цивільного законодавства України.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 працювала у відповідача на
посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 з ІНФОРМАЦІЯ_13. На підставі
наказу НОМЕР_1 її було переведено на 0, 75 ставки в зв'язку зі зменшенням зони
обслуговування ( а.с 49 ). ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі наказуНОМЕР_2 її було переведено на повну ставку з оплатою праці згідно
штатного розпису ( а.с 127). ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачку
звільнено з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 за угодою сторін
згідно п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 146). Згідно довідки від ІНФОРМАЦІЯ_12(а.с.51)
ОСОБА_1 в жовтні 2006 року нараховано розрахункові в сумі
грн, відпускні в сумі 360,08 грн, лікарняні в сумі 225 грн, а всього 852,48 грн. З них ОСОБА_1 виплачено 688 грн.77 коп, різницю суми склали відрахування. З довідки Талалаївського
відділення ЗАТ КБ Приватбанк від ІНФОРМАЦІЯ_14 (а.с.
114) вбачається, що кошти в сумі 688, 77 грн зараховані позивачці на картку ІНФОРМАЦІЯ_8 Згідно копії платіжного доручення та
списку заробітної плати працівників територіального
центру за жовтень 2006 року кошти на заробітну плату перераховані
відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 129,130).
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні
працівника виплата всіх сум, що належать йому провадиться в день
звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного
дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
В судовому засіданні встановлено, що в період з ІНФОРМАЦІЯ_15 включно ОСОБА_1 перебувала в черговій
відпустці, що підтверджується копією наказу НОМЕР_3 (
а.с 145). ІНФОРМАЦІЯ_7 позивачка
написала заяву про звільнення з ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с 147). Згідно табелю обліку робочого часу (а.с 148-149) ОСОБА_1 в жовтні 2006 року не працювала. Позивачка не заперечує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 на роботу не виходила. Свідок ОСОБА_4. підтвердила, що позивачка не зверталася до неї особисто, як до
ІНФОРМАЦІЯ_10 та в бухгалтерію з питання виплати
їй розрахункових, а ОСОБА_1 доказів такого звернення до відповідача суду не надала, тому її вимоги про стягнення
середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні безпідставні і
задоволенню не підлягають.
Що стосується вимог ОСОБА_1 про відшкодування витрат зумовлених лікуванням
в сумі 3000 гривень, то вони задоволенню не
підлягають з наступних підстав.
Ст. 1166 ЦК України передбачає повну
відповідальність особи за майнову шкоду завдану її неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю лише за наявності її вини.
Згідно копії листа непрацездатності НОМЕР_5(а.с.78) ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з ІНФОРМАЦІЯ_3 по ІНФОРМАЦІЯ_16 з діагнозом «Гіпертонічна хвороба 2 ст. Кризовий перебіг». Також з копій
листів непрацездатності ( а.с 54-105 ) вбачається, що протягом 2004-2006 років позивачка систематично хворіла, а ІНФОРМАЦІЯ_17
їй було встановлено 3 групу інвалідності в
зв'язку з захворюванням на дифузний зоб. (а.с.134)
З пояснень позивачки вбачається, що з наказом НОМЕР_1 її ознайомили лише
ІНФОРМАЦІЯ_5, і заперечує факт ознайомлення її з наказом ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 про існування
даного наказу   їй повідомила
ОСОБА_3, яка також особисто наказу не
бачила, але ОСОБА_1 не звернулася до керівництва територіального
центру щоб пересвідчитися в цьому. Оскільки позивачка не перевірила факт
існування наказу, то її твердження, що підставою захворювання і звернення до
лікарні стала видача відповідачем наказу НОМЕР_1 є безпідставними, так як вона
достовірно не знала про його існування. Також позивачкою не надані докази щодо
витрат на лікування.
Згідно ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду в
тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права.
Ст. 237-1 КЗпП України
встановлений порядок відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівнику моральної шкоди в разі, якщо
порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації
Пленуму ВСУ № 4 «Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року з
наступними змінами, до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках
передбачених трудовим законодавством застосовується тримісячний строк позовної
ОСОБА_1 факт заподіяння їй моральної шкоди пов»язує з
видачею відповідачем
року наказу про переведення її на 0, 75 ставки.
Переведення позивачки на 0,75
ставки було неправомірним, що підтверджується наказом НОМЕР_6«Про усунення
виявлених порушень директора територіального центру Сенчі В.Я.» (а.с.28) та
наказом НОМЕР_7 «Про відміну наказу НОМЕР_1»
(а.с.27). В зв'язку з відміною наказу НОМЕР_1 відповідачем в грудні 2006 року
було проведено перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 на суму 403 грн 70 коп
(а.с. 29) та лікарняних на суму 722 грн 92 коп (а.с. 30), які були виплачені
позивачці в грудні 2006 року.
позивачки вбачається, що з наказом НОМЕР_1 її ознайомили ІНФОРМАЦІЯ_5, і вона
мала намір оскаржувати неправомірні дії відповідача до суду, в лютому 2006 року
зверталася за консультацією до адвоката.
позивачки про те, що вона не змогла вчасно звернутися до суду з позовом через
хворобу суд не може взяти до уваги, оскільки згідно лікарняних листів вона
перебувала на лікуванні в період з ІНФОРМАЦІЯ_3 по ІНФОРМАЦІЯ_17 та з ІНФОРМАЦІЯ_18, і в період між лікарняними мала можливість звернутися з
позовом до суду, тому підстав для поновлення позивачці строку на звернення з
позовом суд не вбачає.
викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача моральної шкоди
задоволенню не підлягають в зв'язку з пропуском строку позовної давності.
вимог позивачки про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 400 гривень, що
виникла в зв'язку з переведенням її на 0,75
ставки, то вони задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні
позивачка погодилася з сумами перерахованої відповідачем в грудні 2006 року заробітної
плати та лікарняних, що склали 403
Талалаївським районним судом винесено ухвалу про закриття провадження по справі
в частині вимог ОСОБА_1 про скасування наказу НОМЕР_1 та стягнення заборгованості по заробітній платі та
ст. 10, 60, 212,213,215 ЦПК
України ст. 116,117,233,237-1
КЗпП України, п. 4 Постанови
Пленуму ВСУ № 9 «Про
практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року з наступними змінами, п.п. 13, 16 Постанови
Пленуму ВСУ № 4 «Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року з
наступними змінами, суд, -
позову ОСОБА_1 до територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів
та одиноких непрацездатних громадян Талалаївського управління праці та
соціального захисту населення Чернігівської області про стягнення
заборгованості по заробітній платі в сумі 400
гривень, середнього заробітку за порушення строків розрахунку при
звільненні, матеріальної та моральної шкоди відмовити.
ОСОБА_1 на користь держави держмито в сумі 51 (п'ятдесят одна ) гривня 00 копійок та на користь ТУ ДСА в
Чернігівській області збір на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30
Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Талалаївський районний суд Чернігівської області
на протязі 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається на протязі 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя                 Ю.Л. Василенко