Справа № 22ц - 252/2007                                        Головуючий у першій інстанції Негода A.M.
- цивільна                                                                                        Доповідач - Шемець Н.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2007 року                                                                                               м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:    ІВАНЕНКО Л.В,

суддів:                        ШЕМЕЦЬ
Н.В., СТРАШНОГО М.М.,

при секретарі:     ІВАНОВІЙ Н.Б.,

за участю:                  ОСОБА_1,ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від
29 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної акціонерної
компанії „Хліб України", дочірнього підприємства ДАК „Хліб України"
Ічнянського хлібоприймального підприємства про стягнення компенсації в сумі
1377 грн. 67 коп., -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення
Ічнянського районного суду від 29
листопада 2006 року
скасувати та постановити нове рішення по суті заявлених позовних вимог.

Оскаржуваним рішенням відмовлено позивачу в задоволені його вимог про
стягнення компенсації втрати частини заробітної плати за час його вимушеного
прогулу за період вересень 2004
року - березень
2005 року в
зв"язку з незаконним звільненням з роботи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом
неповно з"ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно
встановлені обставини справи, необгрунтовано відмовлено у прийнятті доказів,
невірно визначені правовідносини, незаконно відмовлено у фіксації судового
засідання технічними засобами, також судом неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права. Зокрема, суд необгрунтовано звинувачує
його в тому, що при розгляді його позову про поновлення на роботі ним не
заявлялись вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу;
не досліджений судом факт його трудових відносин і суд упереджено мотивує
відмову у задоволенні його позову відсутністю нарахованої заробітної плати, в
матеріалах справи ці докази відсутні, не враховано, що відповідач позовну суму
визнає, але заперечує проти її виплати. Також суд упереджено відхиляє той факт,
що він 29.03.і 30.03.2005 року працював і
мав право на зарплату у розмірі 120
грн, а також на компенсацію за невикористану відпустку, що складає 650 грн.. Відповідач
не провів установлені законом виплати при поновленні і звільненні і порушив
терміни виплати заборгованості за рішенням апеляційного суду.

2

В засіданні апеляційного суду представник відповідача
ОСОБА_2 проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечував, просив її відхилити, а
рішення суду залишити без зміни, вважаючи його законним.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював
директором ДП ДАК „Хліб України" Ічнянське ХПП, з роботи звільнений з 07
вересня 2004 року, поновлений на посаді згідно рішення Ічнянського районного
суду від 18 лютого 2005 року (наказ № 85-К від 29 березня 2005 року по ДАК
„Хліб України). В лютому 2006 року він звернувся до суду з позовом про
задоволення грошових вимог, в тому числі про стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу і рішенням Ічнянського районного суду від 17 квітня 2006
року, зміненого рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 29 червня
2006 року в частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнуто на користь позивача з ДП ДАК „Хліб України" Ічнянське ХПП 2130
грн. 34 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Заявлені по даній
справи вимоги ОСОБА_1 про стягнення компенсації в зв"язку з втратою
частини заробітної плати через порушення термінів її виплати за жовтень 2004
року-березень 2005 року суд першої інстанції вважав такими, що не підлягають
задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Позовні вимоги ОСОБА_1 полягають у тому, що будучи
незаконно звільненим з роботи у вересня 2004 року та поновленим на роботі у
березні 2005 року відповідем ДАК „Хліб України" безпідставно не виплачено
йому заробітну плату і за 7 місяців він втратив частину доходу. Відповідач
зобов'язаний при виплаті цієї заборгованості нарахувати і виплатити компенсацію
втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів її виплати, що   складає 1377 грн.67 коп..

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції
виходив з того, що середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачу
стягнутий згідно судових рішень і виплачений відповідачем ДП ДАК „Хліб
України" Ічнянське ХПП добровільно без порушення термінів виконання
судового рішення. Також суд врахував, що компенсація нараховується на
нараховану, але своєчасно не виплачену заробітну плату, а по даній справі
зарплата позивачеві не нараховувалась.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у
задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.ст. 1-3 Закону
України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати" та ст.ст. 1-4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого
постановою КМУ №159 від 21 лютого 2001 року з
подальшими змінами та доповненнями компенсації підлягають нараховані, але не
виплачені своєчасно грошові доходи громадян, в тому числі заробітна плата.

Позивач же вимагає стягнення компенсації середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. Апеляційний суд враховує, що середній заробіток за час
вимушеного прогулу не є нарахованою працівникові за час його роботи на
підприємстві заробітною платою, а має специфічний характер, передбачений ч.2
ст.235 КЗпП України і стягується судом при винесенні рішення про поновленні на
роботі незаконно звільненого працівника. Чинним законодавством не передбачено

3

нарахування   та
стягнення   суми  компенсації     на
середній   заробіток  за  час
вимушеного прогулу.

Посилання апелянта на відмову судом першої інстанції у
задоволенні його

клопотання
про     фіксацію           судового.,   процесу
технічними    засобами     є

необгрунтованими, оскільки
матеріали справи не містять такого клопотання.

Також рішення суду першої інстанції не містить звинувачень на адресу
позивача в тому, що він при розгляді справи про поновлення на роботі не заявляв
вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд лише
виклав у рішенні встановлені ним обставини справи.

Також апелянт помилково зазначає, що відповідач визнавав його позов.
Матеріали справи свідчать про зворотнє (а.с.6-7,16.26-27), а наведення відповідачем свого розрахунку компенсації
(а.с.6-7), не пов'язане з позовними вимогами позивача.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що судом першої інстанції
упереджено відхилено факт того, що він працював 29.03.,30.03.2005 року і має право на заробітну
плату, а також на компенсацію за невикористану відпустку. Апеляційний суд
враховує, що такі позовні вимоги ОСОБА_1 не заявлялись в суді першої інстанції
по даній справі і не були предметом судового розгляду, тому апеляційний суд,
який перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, не вправі виходити за межі
розгляду, визначені ч.1 ст.301 ЦПК України.

Виходять за межі заявлених позовних вимог і доводи апелянта про порушення
відповідачем другого терміну виплати середнього заробітку за час вимушеного
прогулу-18.10.2006 року і
тому не можуть бути предметом апеляційного розгляду.

Зважаючи на викладене, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1
відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки воно ухвалено з
додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307,
308, 313-315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ічнянського районного суду від 29 листопада 2006
року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:                                                                Судді: