Справа № 2-62/2007
ІМЕНЕМ            УКРАЇНИ
м. Ковель                                                                                         23 січня 2007 року
Ковельський міськрайонний суд
Волинської області під головуванням
судді                                                                          Денисюка Р.С.
за участю секретаря                                                 ЗиковоїМ.В.
позивача         ОСОБА_1розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в місті Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по сплаті аліментів, неустойки та зміну розміру аліментів, -
звернулась до суду з позовом доОСОБА_2
про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, неустойки та зміну розміру
Даний позов мотивовано тим, що позивач та відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дочкаОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.
Рішенням
Ковельського міського суду Волинської області від ІНФОРМАЦІЯ_2 року в користь позивача було стягнуто із відповідача
аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку.

Заборгованість
відповідача по аліментах станом на ІНФОРМАЦІЯ_3
рік становила 1540 гривень, станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 рік - 1716,86 гривень. Оскільки відповідач не наводить причин затримки
з виплати аліментів позивач вважає, що ця заборгованість виникла з його вини, а
отже, відповідно до ст. 196 СК України вона має право на стягнення неустойки в
розмірі 1 % від прострочених сум по сплаті аліментів. Із врахуванням
часу прострочки сума неустойки буде становити на даний час 914 гривень.

З відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх
видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. Однак, законом на сьогоднішній день передбачений мінімальний розмір
аліментів на одну дитину в розмірі 30%
прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Тому вважає необхідним
встановити інший розмір аліментів ніж
передбачено рішенням суду від ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та
стягувати їх в розмірі 30
% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Просить суд
стягнути із відповідача заборгованість по аліментах в розмірі 1716,86 гривень,
неустойку в розмірі 914 гривень
та змінити розмір аліментів встановлених рішенням суду від ІНФОРМАЦІЯ_5 року в користь
ОСОБА_1. на утримання дочки ОСОБА_3 та встановити їх в розмірі 30% прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку.

У судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 свою позовну заяву підтримала із підстав у ній
викладеній та просить її задовольнити в повному об'ємі.

Відповідач
ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, хоча про час і місце слухання справи був належно
повідомлений, про що є відповідні підтвердження у матеріалах справи.

Суд заслухавши
пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали по справі, приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1. є безпідставним та задоволенню не підлягає із
наступних підстав.

Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вимогами ч. 2 ст. 182 СК України
встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну   дитину   не
може   бути   меншим,
ніж   30%   прожиткового   мінімуму
для   дитини

відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Статтею 192 ч. 1 СК України визначено, що розмір аліментів визначений за рішенням суду або
домовленості між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача
аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом
за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред'явленню
виконавчого листа до виконання.

Як встановлено в
судовому засіданні позивач просить стягнути заборгованість по аліментах з
відповідачаОСОБА_2 за період з
із ІНФОРМАЦІЯ_6 року .

Відповідно до
рішенням Ковельського міського суду від ІНФОРМАЦІЯ_7
року із ОСОБА_2 присуджено
стягувати аліменти в користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3' в розмірі 1/4
всіх видів заробітку.

Виконавчий лист
по даному рішенню пред'явлено до виконання, відкрито виконавче провадження, проводиться нарахування аліментів.
Частково по даному виконавчому листу відповідачем проводяться оплата аліментів.

Тому суд вважає безпідставною вимогу позивачки про стягнення заборгованості
по аліментах із відповідача.

Суд, вважає
недоведеними позивачем обставини справи з приводу сплати відповідачем неустойки
за прострочку сплати аліментів, оскільки така неустойка відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України
сплачується з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Позивачем в
судовому засіданні не вказано причини та не долучено жодного документа, що засвідчує обставини, по яких
відповідач не сплачує аліменти в повному об'ємі та з якої причини в нього існує
заборгованість по аліментах, що заборгованість по аліментах виникла з
його вини.

Тому суд вважає, що вказана обставина не доведена в судовому засіданні, і
відповідно позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Суд також вважає
безпідставними вимоги позивача про зміну розміру аліментів, оскільки вказана
вимога не передбачено чинним законодавством.

Посилання
позивача на ст. 182 СК
України, в якій вказано, що розмір аліментів не може бути меншим від 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку, суд не бере до уваги, оскільки, як
вбачається із п.17 абзац 4
Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006
року № 13 «Про
застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення
аліментів», що зміна законодавства в частині мінімального розміру
аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше
судових рішень про їх стягнення.

Така зміна
розміру аліментів повинна проводитись в порядку виконання судового рішення і не
потребує винесення нового судового рішення.

Отже, в частині
позовних вимог ОСОБА_1. про зміну розміру аліментів та призначення їх в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку слід відмовити.

Суд покладає
сплату судових витрат на позивача у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.

На підставі
вищевказаного та керуючись ст.ст. 180,
181, 182, 184, 192, 196 СК України, п. 17
абзац 4 Постанови
Пленуму Верховного суду від 15.05.2006
року № 13 «Про застосування судами окремих норм Сімейного
кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», ст.ст. 10,
60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218,224,225,226 ЦПК України, -

вирішив:

В позові   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення

заборгованості по сплаті аліментів, неустойки та зміну розміру аліментів
відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 51 (п'ятдесят одної) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1. в користь територіального управління державної судової
адміністрації у Волинській області витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в розмірі 7
(сім) гривень 50 копійок.

Відповідачем на заочне рішення
протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подано до
Ковельського міськрайонного суду заяву про перегляд заочного рішення.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК
України.