Справа
№ 22ц - 37/07
інстанції Данилюк А.В.
Категорія: спори, що виникають
із сімейних правовідносин
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року
м.Луцьк

Колегія судців судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -           судді Сівчука
Є.І.

суддів             -           Русинчука М.М.,
Мудренко Л.І.

при секретарі -           АнтонюкО.В.

з участю позивача ОСОБА_1 представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання
батьківства та виключення запису про батьківство з актового запису про
народження дітей за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення
Ківерцівського районного суду від 7
листопада 2006 року,-

встановила:

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати
рішення Ківерцівського районного суду від 7
листопада 2006 року і
ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки судом першої інстанції
допущене порушення норм процесуального та матеріального права.

Зазначеним рішенням суду першої інстанції відмовлено
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства та виключення запису про
батьківство з актового запису про народження дітей.

Відповідач вважає, що суд неповно з'ясував обставити
справи, а саме, що позивачеві стало відомо про те, що він не є батьком дітей
лише перед зверненням в суд -
влітку 2006 року.

Висновок суду, що позивачеві на час реєстрації його
батьківства було відомо, що батьком дітей є інша особа, не відповідає
обставинам справи, оскільки позивач сприймав запис в актовому записі щодо
батька як помилку.

2

Судом
першої інстанції встановлено, що оскільки актовий запис про реєстрацію
встановлення батьківства ОСОБА_1 щодо неповнолітніх дітей було проведено під
час дії КпШС України, до спірних відносин слід застосовувати положення
вказаного нормативно-правового акту. Відповідно до ст. 5 6 КпШС України
особа, записана як батько дитини в книзі записів народжень має право оспорити
проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було
стати відомо про проведений запис. Особа, записана батьком дитини за її заявою
або за спільною заявою з матір'ю дитини, не має права оспорювати батьківство,
якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є батьком цієї
дитини. Оскільки позивачеві на час реєстрації його батьківства було відомо, що
батьком дітей була записана інша особа, він не вправі оспорювати своє
батьківство.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну
скаргу відповідача слід відхилити, а рішення Ківерцівського районного суду від 7 листопада 2006 року - без змін з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції батьком двох
неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був записаний ОСОБА_6 (а.с. 13,14).

Підставою для зміни відомостей про батька було
встановлення батьківства ОСОБА_1, що стверджується актовим записом НОМЕР_1 від 2 грудня 1998 року, вчиненим
Луцьким міськвідділом рагсу.

На час проведення реєстрації встановлення батьківства
шлюбно-сімейні відносини в Україні регулювалися Кодексом про шлюб та сім'ю
України від 20 червня 1969 року з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до ч.2 ст.56 КпШС України особа, записана
батьком дитини за її заявою або за спільною заявою з матір'ю дитини, не має
права оспорювати батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що
вона фактично не є батьком цієї дитини.

Як вірно встановлено судом першої інстанції позивачеві
ОСОБА_1 на час реєстрації батьківства відомо було, що батьком дітей записана
інша особа.

Позивачем не надано суду жодного беззаперечного доказу на
підтвердження своїх доводів, що йому стало відомо лише перед зверненням до суду
з позовом, що він не є батьком дітей.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного
висновку про відмову в задоволенні позову.

Визнання відповідачем позову не може бути підставою для
задоволення позову, оскільки це суперечитиме закону та інтересам неповнолітніх
дітей.

Рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням
норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307,
308, 313-315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду від 7 листопада 2006 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ухвалою законної сили.