Справа №
22ц-22/2007р.                                                           Головуючий у першій
інстанції Лядова Т.P.
Категорія  21                                                                            Доповідач  у
інстанції Колбіна Т.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25 січня 2007 року колегія
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста  Севастополя в складі:

головуючого  -  Алєєвої Н.Г.

суддів       -  Колбіної Т.П.,
Клочка В.П.,

при секретарі-  Будукіної 0.0. ,

за участю                         -
позивачки
ОСОБА_2  та   її

представника - ОСОБА_4 та
представника відповідача -
Совіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційні
скарги ОСОБА_1,
ОСОБА_2, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
М.Севастополі на рішення, місцевого суду Ленінського району М.Севастополя від 17 жовтня 2006р. по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Севастополі про відшкодування шкоди, заподіяної смертю годувальника, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2 004р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в М.Севастополі, в якому просили стягнути на
користь ОСОБА_1 заборгованість
по виплаті частини втраченого заробітку у розмірі 10024,76 грн.,
заборгованість по страховій виплаті пенсії у зв'язку з втратою годувальника за
період з 01.04.2001р. по 31.01.2 005р. у
розмірі 21243,98 грн., а також моральну шкоду у
розмірі 100000грн. А також просили стягнути на користь ОСОБА_2
одноразову допомогу у розмірі 16699,68
грн. і моральну шкоду у розмірі 100000грн.

Вимоги мотивовані тим, що 07.07.1997р. теплохід „ІНФОРМАЦІЯ_1", що
належить ТОВ „Ананда" затонув у Чорному морі при проходженні з Туреччини в
м. Новоросійськ. В результаті даної корабельної аварії безвісті пропав матрос
ОСОБА_3, у зв'язку з чим позивачі мають право на відшкодування шкоди від
відповідача.

Рішенням місцевого суду Ленінського району м. Севастополя
від 17 жовтня 2006р. у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено. Позов ОСОБА_1
задоволений частково, постановлено стягнути з Управління виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в ;м. Севастополі на користь ОСОБА_1 одноразову
допомогу потерпілому у розмірі 7080 грн., у задоволені решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду,  мотивуючи свої вимоги тим,  що суд першої інстанції неправильно    застосував    норми матеріального   і
процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Севастополі просять скасувати рішення суду, мотивуючи
свої вимоги тим, що суд першої інстанції не дав оцінки тому факту, що
відшкодування збитку виникло 07.07.1997р., у зв'язку з чим, всі виплати повинні
були здійснюватися підприємством ТОВ „Ананда", на якому працював ОСОБА_3.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_2 та її
представника - ОСОБА_4
та представника відповідача -
Совіної О.В., дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Севастополі підлягає частковому задоволенню в частині скасування рішення про
стягнення судового збору, та апеляційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції 07.07.1997р. з Фатєєвим О.А. відбувся
нещасний випадок, який згідно акту спеціального розслідування від 12.01.1998р.
(а.с. 42-43) пов'язаний
з виробництвом.

Рішенням місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 14.09.1999р.
(а.с. 44) ОСОБА_3
оголошений померлим, дата смерті визначена 07.07.1997р. З вказаного часу у
позивачів виникло право на відшкодування збитку, в зв'язку зі смертю
годувальника.

З такими висновками судова колегія
погоджується.

Вирішуючи спір про стягнення одноразової допомоги сім' ї потерпілого, суд
першої інстанції правильно виходив з вимог п. 10 Правил відшкодування власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків,
затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 23.Об.1993р. №472 (далі -
Правила (472-93-п), у разі смерті потерпілого розмір одноразової допомоги його
сім'ї повинен бути не менше п'ятирічного заробітку потерпілого і, крім того, не
менше однорічного заробітку потерпілого на кожного утриманця, а також на його
дитину, яка народилась після його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи на час загибелі ОСОБА_3 його сім'я
складалася з 2 осіб - жінка ОСОБА_2 та неповнолітній син - ОСОБА_1 - позивачі
по справі.

Судом першої інстанції правильно стягнута одноразова
допомога в сумі п'ятирічного заробітку на сім'ю в сумі 7080 грн.

Однак судом першої інстанції ця сума помилково стягнута
на користь ОСОБА_1 Дана
сума повинна бути стягнута на користь ОСОБА_2
та ОСОБА_1

Крім того, відповідно до вимог п. 10
Правил на користь ОСОБА_1,
як на утриманця, слід стягнути одноразову допомогу у сумі не менше
однорічного заробітку у сумі 1416
грн. (118 грн. * 12 міс = 1416 грн. )

Що стосується рішення суду в частині стягнення страхових виплат на користь
ОСОБА_1, як на утриманця в зв'язку з втратою годувальника, судова колегія
погоджується з висновками суду першої інстанції про визначення розміру цих
виплат з розрахунку середньомісячного заробітку 118 грн., відповідно до вимог
п. 14 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань,
які спричинили втрату працездатності» та п 24 ч.; 2 Порядку «Про нарахування
середньої заробітної плати для розрахунку виплат по загальнодержавному
соціальному страхуванню», оскільки даних про заробітну плату загиблого ОСОБА_3
не збереглося.

В частині відмови в позові про відшкодування моральної шкоди судова колегія
погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки виплату сум на
відшкодування моральної шкоди, членам сім'ї потерпілого п. 11 Правил
(472-93-п) не передбачено.

Судова колегія вважає, що судом в порушення п. 5 прикінцевих та
перехідних положень ЦПК України та п. 4,
п. 34 ст. 4 Декрету КМУ України
«Про державне мито» від 21.01.1993р №
7-93 стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Севастополі державне мито у розмірі 70грн. 8 0 коп. та витрати за
інформаційне-технічне забезпечення в розмірі 30 грн., оскільки відповідно до
вищезазначених нормативних актів позивачі та відповідач звільнений від сплати
державного мита, а тому його сплата компенсується за рахунок держави.

Доводи представника відповідача про те, що всі виплати повинні були
здійснюватися власником підприємства ТОВ «Ананда», на якому працював загиблий,
а не Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Севастополі,
судова колегія не може прийняти до уваги, оскільки вони спростовуються
матеріалами справи.

Відповідно до п.1-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р.
«Про судову практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» вся заборгованість по відшкодуванню встановленої
матеріальної та моральної шкоди виплачується потерпілим на виробництві і членам
їх сімей роботодавцями, а вразі їх ліквідації без створення правонаступника -Фондом.

Згідно рішення Господарського суду м. Севастополя від 30.01.2002р. ТОВ
«Ананда» ліквідовано, даних про створення правонаступника не надано (а.с. 79)

Тому суд першої інстанції правильно оцінив наведене і стягнув суму у
відшкодування шкоди з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Севастополі.

При таких обставинах, судова колегія вважає, що рішення місцевого суду
Ленінського району м. Севастополя від 17
жовтня 2006р. підлягає зміні.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Севастополі -
задовольнити частково. Рішення в частині стягнення з Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Севастополі судового збору скасувати та
компенсувати сплату за рахунок держави.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення місцевого суду Ленінського району М.Севастополя від 17 жовтня 2006р.
змінити. Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Севастополі на користь ОСОБА_1 однорічний заробіток у сумі 1416
грн.

Змінити резолютивну частину рішення місцевого суду
Ленінського району М.Севастополя від 17
жовтня 2006р. Стягнути одноразову допомогу у сумі 7080 грн. на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В інший частини рішення залишити без змін.

Рішення вступає в законну силу з моменту її проголошення
та може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного суду України протягом 2-х місяців із дня набрання чинності.

Головуючий:                            /підпис/                                                Н.Г. Алєєва

Судді:                                       /підпис/                                                Т.П. Колбіна

/підпис/            В.П. Клочко