Справа №22ц-11/07 р.                             Головуючий
1      інстанції      АндрощукВ.В.
Суддя - доповідач апеляційного суду ДовжукТ.С.
УХВАЛА

18 січня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої    -
Буренкової К.О., суддів: Козаченка В.І., Довжук
Т.С.,

при секретарі судового засідання
Гапєєвій Т.В.,

з участю позивачки                            ОСОБА_1,

відповідача                                      ОСОБА_2,

третьої особи                                             ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу Заводського районного суду
м. Миколаєва від 24 липня 2006 року за позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_2,

треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3,

про стягнення витрат на комунальні
послуги та квартирної плати,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2006 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки 1/4 частина витрат по оплаті за
комунальні послуги та квартирної плати, тобто 1097 грн. 85 коп. та
51 грн. судового збору, а всього 1148 грн. 85 коп.

05 липня 2006 року позивачка звернулася до суду з заявою про постановления додаткового рішення. На її думку, суд, постановляючи
рішення, не вирішив питання про відшкодування їй витрат на правову допомогу.

Ухвалою того ж суду 24 липня 2006 року в задоволенні заяви про постановления додаткового
рішення відмовлено.

Не згодившись з ухвалою, позивачка звернулася з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати ухвалу, як незаконну.

2

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки, відповідача, третьої особи,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що постановив рішення,
може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи,
постановити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові
витрати.

Відмовляючи позивачки в задоволенні вимог про ухвалення додаткового
рішення, суд виходив з того, що питання про
стягнення витрат на правову допомогу не було предметом
розгляду в судовому засіданні та позивачкою не надані докази на підтвердження
цієї вимоги.

Проте, такий висновок не відповідає
матеріалам справи.

Як вбачається зі змісту позову, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення витрат на комунальні послуги, квартирної плати,
судового збору та витрат за правову допомогу (а.с. 2).

Рішенням вищезазначеного суду від 19 червня 2006 року вимоги позивачки в
частині стягнення з відповідача на користь
позивачки витрат на комунальні послуги, квартирної платі, судового
збору вирішені.

Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача витрат га правову
допомогу, то суд не вирішив їх по суті.

Згідно протоколу судового засідання, участь у справі, як представник
позивачки, приймав адвокат ОСОБА_7 (ах.
60-65). Дана обставина підтверджується ордером НОМЕР_1 (ах.
42-а).

Суд не звернув увагу на ці обставини та не вирішив питання про стягнення з відповідача
витрат на правову допомогу.

Зважаючи на наведене, а також на положення ст. 311 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції порушені норми процесуального права, що є безумовною підставою для скасування додаткового судового
рішення і направлення справи в цій частині на новий розгляд.

При новому розгляді справи в частині постановления додаткового
рішення районному суду необхідно врахувати
наведене та ухвалити законне та обґрунтоване додаткове
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 311,313,315
ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2006 року скасувати, а справу повернути для розгляду заяви про
ухвалення додаткового рішення на новий розгляд в той же суд.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.