Справа 2-297  2007рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11
травня  2007 року                                             Ніжинський міськрайонний
суд

Чернігівської
області В складі: головуючої судді Хандоги В.М.
при секретарі Калюжній Ю.О. за участю сторін Розглянувши у
відкритому    судовому засіданні в залі
суду м.  Ніжина цивільну справу за
позовом      ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання його спадкоємцем четвертої черги,
про зміну черговості на одержання спадщини і визнання за ним права на Уг
частину спадкового майна та визнання частково недійсним свідоцтва про право на
спадщину

встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_3,  після смерті якої
залишилося спадкове майно у вигляді квартири за № 29,  розташованої в м.  Ніжині,
по вулиці Шевченка 92-а .На зазначену квартиру Ніжинською державною
нотаріальною конторою 11 серпня 2006 року було видане свідоцтво про право
власності на спадщину за законом за № 1-2581 на ім"я відповідача
ОСОБА_2,  рідного брата померлої,  який є спадкоємцем другої черги ..

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою до відповідача,  вимагаючи: 1/. визнати його спадкоємцем за
законом четвертої черги,  як такого який
проживав із спадкодавцем' однією сім"єю більше п, ?яти років; 21. змінити
черговість одержання за ним права на спадкування нарівні з відповідачем,  як такого,
що піклувався за покійною,
матеріально забезпечував її та надавав іншу допомогу протягом останніх
років,  коли вона була у безпорадному
стані із-за похилого віку та тяжкої хвороби; З/,  визнати частково недійсним свідоцтво про
право на спадщину,  виданого на ім"я
відповідача та 4/. визнати за ним право на 1А частину  спадщини.

У
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги,  пояснивши,
що померла ОСОБА_3. була його двоюрідною тіткою. Вона своїх дітей не
мала,  а тому вважала його за- сина.
Після звільнення в запас з Армії у 1976 році він став проживати у тітки,  як член сім"ї. У 1979 році одружився і
продовжував проживати у неї. У 1999 році отримав квартиру і прописався в
АДРЕСА_1 разом з дружиною та дітьми,  але
продовжував підтримувати сімейні стосунки з спадкодавцем.  Вона з 2000року із-за хвороби та похилого
віку не виходила з квартири,  а з 2002
року взагалі не вставала з ліжка. Він та його дружина проживали з нею,  опікувалися та

доглядали
її,   купували ліки,  готували їжу,
прали,  прибирали,  сплачували за квартиру,  робили ремонт у квартирі,  хоронили її. Після її смерті він залишився
проживати у квартирі спадкодавця.

Позивач
стверджує,  що він є спадкоємцем
четвертої черги ї має право на спадщину на рівні з відповідачем -спадкоємцем
другої черги,  а тому вимагає від суду
визнати за ним право власності на Уг частину спадкового майна.

Відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Представник відповідача пояснив суду,  що позивач доглядав ОСОБА_3. перед її
смертю,  але однією сім"єю з нею не
проживав оскільки мав свою власну сім"ю та квартиру в м.  Ніжині.

Суд,  вислухавши пояснення сторін,  свідків ОСОБА_4.,  ОСОБА_5., ОСОБА_6,  ОСОБА_7., ОСОБА_8. ,  ОСОБА_9.,
вивчивши матеріали справи,  та
частково матеріали цивільних справ Ніжинського міськрайсуду №2-1252-2006р. та №
2-400 2006р.,  приходить до висновку про
необхідність відмови у задоволенні вимог позивача за таких підстав.

Стаття
1259 ЦК України передбачає,  що
особа,  яка є спадкоємцем наступних
черг,  може за рішенням суду одержати
право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги,  яка має право на спадкування,  за умови,
що вона протягом тривалого часу опікувалася,  матеріально забезпечувала,  надавала іншу допомогу спадкодавцеві,  який через похилий вік,  тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному
стані.

Суд
вважає,  що у судовому засіданні факт
опікування позивачем спадкоємця протягом 5 років до її смерті знайшов своє
підтвердження. Крім його тверджень цей факт підтверджується показами свідків,  які показали суду,  що померла з 2000 року була слаба І
самостійно не могла себе обходити,  а в
2002 році отримала травму і взагалі була мало рухома. Позивач разом зі своєю
дружиною доглядали її,  варили їжу,  купували продукти,  ліки,
вбирали в квартирі,  прали
білизну. Представник відповідача догляду за померлою не оспорює.

Для
визнання за особою,  яка доглядала
спадкоємця права на спадщину нарівні з спадкоємцями попередніх черг,  є встановлення черговості. Позивач спочатку
вважав себе спадкоємцем 5 черги,  як
двоюрідний племінник,  але суд не визнав
його спадкоємцем 5 черги,  про що
свідчить рішення суду від 14 грудня 2006 року / а.с. 7-9/. Зараз він
вважає,  що є спадкоємцем четвертої черги
оскільки проживав зі спадкодавцем однією сім"єю не менше 5-ти років до
часу відкриття спадщини.

Суд
вважає,  що факт його проживання однією
сім"єю зі спадкодавцем протягом 5 років достовірно суду не доказаний.
Проживання однією сім"єю передбачає не тільки проживання в одній
квартирі,  а і наявність ^спільного
бюджету,  ведення спільного господарства
та т.п.. Із матеріалів справи вбачається,
що позивач мав свою сім'ю,
квартиру в якій був прописаний I.e.

. Сам він пояснив суду,  що спільного бюджету
з покійною не мав,  хоча купував їй
харчі,  робив ремонт в квартирі за свої
копій. Про відсутність спільного бюджету підтвердила також дружина
позивача,  свідок ОСОБА_9., яка
пояснила,  що доглядали вони ОСОБА_3. не
тільки як родичку,  а ще й з метою
отримання спадщини. Допитані в суді свідки-сусіди ОСОБА_8,  ОСОБА_5, ОСОБА_6,  ОСОБА_7 показали,  що бачили,
що позивач та його дружина ночували,
бували вдень у покійної,  але
ніхто із них достовірно не зміг підтвердити наявність між покійною та позивачем
спільного бюджету,  ведення спільного
господарства. Таким чином суд розцінює відношення позивача та його дружини з
спадкодавцем не як проживання однією сім"єю,  а як опіку над нею.

Крім
того частина 1 статті 5 -ЦК
кодексу України та Прикінцеві' і перехідні положення говорять,  що норми статтей кодексу застосовуються до
правовідносин,  які виникли після
набрання ним чинності. Нині діючий кодекс,
який встановлює черговість спадкоємців за законом та інші норми
спадкового права,  набрав чинності з І
січня 2004 року. Таким чином якщо б позивач і проживав з спадкодавцем однією
сім"єю то 5-ти річний термін повинен рахуватися тільки з 1 січня 2004 року
і до дня відкриття спадщини пройшов би тільки 1 рік і 3. місяці,  тобто право- на віднесення його до
спадкоємців 4 черги не наступило.

Керуючись  ст.
209, 213-215 ЦПК України,
ст.   5,   1259,
1264 та Прикінцевими положеннями ЦК
України,  суд

Вирішив

ОСОБА_1
відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заяву  про  апеляційне
оскарження  рішення  суду
може  бути  подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна
скарга подані після закінчення строків,
залишаються без розгляду,  якщо
апеляційний суд за заявою особи,  яка її
подала,  не знайде підстав для поновлення
строку,  про що постановляється ухвала

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви- про
апеляційне оскарження якщо її не було подано Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження,  але апеляційна
скарга не була подана в строк,  рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги рішення суду,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.