Справа 22ц-3383                             Головуючий
в суді 1 інстанції Горбимое
Категорія 5                                       Доповідач Орловська Н.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

2007 року лютого місяця
06 дня колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області  в складі :

Головуючого             Пузанової Л.В.

Суддів                        Стародубця М. П.

Орловської Н.В.

При секретарі  Костеннікові Д.В.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 23
листопада 2006р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим
будинком та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користування жилим будинком, відшкодування моральної шкоди

Встановила:

25 жовтня 2004 р. ОСОБА_2 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим будинком,
зазначаючи, що належний їй жилий будинок по АДРЕСА_1 межує із будинком в
АДРЕСА_2, який належить на праві власності відповідачу.

Остання в
порушення будівельних норм на відстані 1,5 м. від її, позивачки будинку,
встановила вигрібну яму через яку стічні води руйнують будинок, що створює
перешкоди у належному його користуванні та завдає моральних страждань. Просила
усунути перешкоди в користування жилим будинком шляхом зобов'язання відповідача
перенести стічну яму, стягнути  на
відшкодування моральної шкоди   1000 грв.

В листопаді 2004
р. ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користування земельною ділянкою, зазначаючи, що остання безпідставно
користується ділянкою 10,47 кв.м, оскільки в порушення встановленої межі
суміжних земельних ділянок збудувала паркан на території земельної ділянки
виділеної для обслуговування належного їй, ОСОБА_1., жилого будинку. Просила
усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов 'язання ОСОБА_2.
перенести паркан на межу земельної ділянки.

Рішенням
Дніпровського районного суду м. Херсона від 23 листопада 2006 р. постановлено :
усунути перешкоди ОСОБА_2 в
користування домоволодінням АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_1, шляхом зобов 'язання її перенести
вигрібну яму, розташовану на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 з межі
ділянки в інше місце.

Стягнути з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2.
1014 грв. 74 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної і 1000 грв. на відшкодування моральної шкоди. В
задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1.
відмовити за необґрунтованістю.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2.
та задоволенні вимог за зустрічним позовом. В обгрунтування   своїх доводів посилається   на
те, що власником

2

жилого будинку АДРЕСА_1 є чоловік позивачки, ОСОБА_3., який до участі у справі залучений не був. Крім того,
вважає помилковим висновок суду відносно причин пошкодження будинку внаслідок
облаштування поблизу нього вигрібної ями, оскільки судом не враховані допущені
забудовником порушення будівельних норм при спорудженні зазначеного будинку.
Безпідставною є і відмова у задоволенні її зустрічного позову, оскільки в цій
частині суд не повно встановив фактичні обставини справи відносно спорудження
паркану відповідачем в порушення встановленої межі суміжних земельних ділянок.

В письмових
запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2
посилаючись на законність постановленого у справі рішення просить
апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постановлене судом рішення без
змін.

Заслухавши
доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах визначених cm.
303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарзі не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Так судом першої інстанції встановлено, що жилий будинок АДРЕСА_1 збудовано
на земельній ділянці площею 475 кв.м, виділеній у

відповідності до рішень Дніпровського райвиконкому від НОМЕР_1 та від

НОМЕР_2. Після завершення будівництва вказаний будинок здано в експлуатації

та у встановленому законом порядку видано свідоцтво про право власності на
ім'я

ОСОБА_3.        Розмір земельної
ділянка,  яка     фактично
використовується  для

обслуговування вказаного будинку менше на 11 кв. м і становить 464
кв.м.

Власником
будинку НОМЕР_3 є ОСОБА_1., для обслуговування якого виділена земельна ділянка
563 кв.м, тоді як на момент вирішення спору у фактичному використанні перебуває
ділянка площею 569, 3 кв.м, що на 6,3 кв.
м більша наданої. На вказаній земельній ділянці розміщена вбиральня,
зображена на схемі забудови літ. «Д», під якою проведена смивна каналізація від
раковини, обладнаної в приміщенні МІ будинку літ. «А» . Вказана вигрібна яма не
відповідає технічним вимогам, зокрема, герметичності, що встановлено комісією
та стало підставою для притягнення власника до адміністративної
відповідальності. Остання жодних дій по усуненню встановлених порушень і
приведенню ями у належний технічний стан не вчинила і ці обставини не
заперечувала при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. Крім того,
жодною із сторін не спростовано встановлений судом факт розміщення вигрібної
ями на відстані 2 метрів від будинку позивача, тоді як така відстань не може
бути меншою 20 метрів у відповідності до п. 2.17, 74.86-ж Державних будівельних
норм ДБН-79-92 « Жилі будинки для індивідуальних забудовників України»,
затверджені наказом Держкомбуду України від 24.03.1992 р. № 37.

За висновками
проведених на вимогу суду експертних досліджень вбачається, що будинок НОМЕР_3
має сліди пошкоджень, які утворились внаслідок ряду причин, зокрема, внаслідок
дії негерметичної стічної ями, спорудженої на неналежній відстані від будинку.

За таких
обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про
наявність причинного зв 'язкуміж наведеними вище порушення будівельних норм з
боку ОСОБА_1. та заподіяної внаслідок чого шкоди будинку, користувачем якого є
позивачка, що є підставою для задоволення позовних вимог та відновлення прав
способом визначеним судом.

Не можна визнати
обґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_2. права вимоги
усунення перешкод в користуванні будинком, право власності на який
зареєстроване за ОСОБА_3.
Оскільки позивачка з 1987р. перебуває у шлюбі з власником будинку, ще до
часу будівництва останнього та видачі правовстановлюючого документу
забудовнику. Проживає в цьому ж будинку, як член сім'ї , а тому у відповідності
до ч. 5 cm. 48 Закону України «Про власність» на неї поширюється
положення щодо захисту порушених прав, як на особу, яка хоч і не є власником,
але володіє майном на підставі, передбаченій законом.

3

Стосовно
висновків суду щодо позовних вимог за зустрічним позовом слід зазначити, що за
змістом позовної заяви вбачається, що порушення своїх прав ОСОБА_1. пов 'язує
із порушенням встановлених меж для обслуговування належного їй будинку НОМЕР_3
з вини позивачки, як володільця будинку АДРЕСА_1 і землекористувача суміжної
земельної ділянки внаслідок побудови останньої паркану, на її, позивачці,
земельній ділянці.

Однак з
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1. набула прав власності на

належну
їй 47/100 частин будинку на підставі договору дарування, укладеним між нею та

ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2. В обгрунтування заявлених позивачкою за

зустрічним
позовом вимог надано акт виносу меж на місцевості земельної ділянки площею

563
кв.м, складений геодезистом відділу забудови при Управлінні головного
архітектора в

м.
Херсоні ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак схематичне зображення меж у вказаному акті

відсутнє.
Наданий останньою малюнок ( а.
с 28) із зазначенням схеми забудови вказаної

земельної
ділянки не може бути визнано належним підтвердженням встановлення на

місцевості меж; земельних ділянок в натурі, оскільки такі дії    є компетенцією

землевпорядних організацій.   Питання відновлення меж у порядку
передбаченому cm. 106, 107 ЗК України уповноваженими на те органами
позивачкою не порушувались.

Оскільки суди
можуть розглядати спори з приводу суміжного землекористування, в тому числі і
про усунення порушень меж: земельних ділянок, встановлених на місцевості
землевпорядними органами, тоді як позивачем не надано доказів відносно
встановлення на місцевості наданої у її користування земельної ділянки, колегія
суддів дійшла висновку про передчасність
заявлених нею вимог, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для їх задоволення

Враховуючи, що
справу розглянуто з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а
доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для
скасування постановленого у справі рішення відсутні.

Керуючись ст.. 301, 303, 308 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити

Рішення
Дніпровського районного суду м. Херсона від 23.листопаада 2006 р. у даній справі
залишити без зміни.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.