У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 лютого 2007
року                                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого               Патрюка М.В.,

суддів:                          Панталієнка П.В.,      Н.П. Лященко,

Прокопчука
Ю.В.,     Тітова Ю.Г., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до підприємства з іноземною інвестицією
«Айронімпекс-Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и л а:

В
березні 2005 року позивач звернувся з вказаним позовом, посилаючись на те, що з
травня 1993 року на 1 листопада 2004 року працював у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1.
В період роботи з 1 жовтня 2003 року по 1 жовтня 2004 року власник в
односторонньому порядку знизив існуючі тарифи по оплаті праці у зв'язку з чим
він не доотримав 500 грн. заробітної плати. Крім того, в зазначений період йому
не нараховувалась премія в розмірі 20% заробітної плати, що становить 2000 грн.

Посилаючись
на зазначені обставини позивач просив про задоволення позовних вимог.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2005 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

За
апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішенням апеляційного суду Одеської області від 6
грудня 2005 року зазначене рішення скасовано і постановлено нове про
задоволення позовних вимог.

У
поданій касаційній скарзі підприємство з іноземною інвестицією
«Айронімпекс-Україна» посилаючись на порушення апеляційним судом норм
матеріального і процесуального права, просить скасувати зазначене судове
рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що в
порушення вимог ст. 103 КЗпП України, позивач у встановлений строк не був
повідомлений власником про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення.

Проте
погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України Форми і
системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми
посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством,
генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на
підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної
профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє
інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим
уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Згідно ст. 103 КЗпП України про нові або зміну діючих
умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен
повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Пленум
Верховного Суду України в п. 12 постанови від 24 грудня 1999 року № 13
роз'яснив, що оскільки при зміні систем та розмірів оплати праці у зв'язку зі
змінами в організації виробництва і праці (ч. 3 ст. 32 КЗпП), введенні нових
або зміні діючих умов оплати праці у бік погіршення (ст. 103 КЗпП) роботодавець
повинен повідомити про це працівника не пізніше ніж за два місяці до їх
запровадження, порушення цього строку може бути підставою для задоволення вимог
працівника про оплату праці згідно з попередніми умовами за період, на який
було скорочено зазначений строк попередження.

Проте
вирішуючи спір та стягуючи заробітну плату згідно з попередніми умовами, суд
зазначені положення Закону, а також відповідні роз'яснення Пленуму Верховного
Суду України не врахував та всупереч вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України не з'ясував
чи не були запроваджені на підприємстві нові умови про оплату праці колективним
договором, а при його відсутності, чи погоджені ці питання з профспілковим
комітетом та які наслідки тягне за собою не повідомлення працівника про зміну
діючих умов оплати праці.

За
таких обставин рішення апеляційного суду не може вважатись законним і
обґрунтованим та підлягає скасуванню.

Не
може залишатись в силі також рішення суду першої інстанції, оскільки воно
ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Тому
постановлені в справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу підприємства з іноземною інвестицією «Айронімпекс-Україна» задовольнити
частково.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2005 року та рішення
апеляційного суду Одеської області від 6 грудня 2005 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                               М.В.
Патрюк

Судді:                                                                          Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук

П.В. Панталієнко

Ю.Г. Тітов