СУД
_______________________________ у м. ФЕОДОСІЇ_______________________________
Дело № 22ц-25Ф /2007 р.                            Головуючий
Українець Л.І. Суддя-
доповідач Моісеєнко Т .1.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року лютого місяця
06 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії в складі: Головуючого, судді   - Моісеєнко Т.І.

Суддів- Іщенка В.І., Полянської В.О.,.

при секретарі
Піцик Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії матеріали
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання
Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про
стягнення моральної шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Департаменту
Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Ленінського
районного суду від 27.09.2006р,.-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся в суді з позовом
до   відділу примусового виконання
Департаменту  державної  виконавчої
служби   Міністерства   юстиції
України   про стягнення моральної
шкоди в розмірі 75000 грв.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.06.2005 року відповідачем було
відкрите виконавче провадження про стягнення з Міністерства
України з надзвичайних ситуацій на його користь 3528 грв.30 коп. допомоги на
оздоровлення. Однак, виконавчі дії з примусового стягнення вказаної суми
відповідачем не проводились тривалий час, бездіяльність відповідача визнана
неправомірною ухвалою Ленінського районного суду від 03.04.2006 року, що
набрала чинності.

Позивач вважає,
що неправомірною бездіяльністю відповідача йому спричинена моральна шкода,
грошову компенсацію якої він враховує в розмірі 75000 грв.

Рішенням
Ленінського районного суду від 27.09.2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, стягнуто на його
користь з відділу примусового виконання Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства юстиції України в відшкодування моральної шкоди
3500 грв.

На рішення суду від 27.09.2006 року ОСОБА_1 і Департаментом Державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
подані апеляційні скарги.

В апеляційній
скарзі    ОСОБА_1 просить рішення суду
першої інстанції

скасувати і
направити справу на новий розгляд. Апелянт вважає, що справу необхідно

було розглядати
в порядку адміністративного судочинства, оскільки   відповідачем по

справі
є орган державної влади. Суд розглянув справу за нормами ЦПК України, що є підставою для скасування рішення.

В  апеляційній
скарзі  департамент Державної
виконавчої служби  Міністерства юстиції  України
просить  скасувати  рішення
суду   ,   оскільки
справа   розглянута відносно
відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої

2

служби МЮ України, який не є
юридичною особою і не може бути позивачем чи відповідачем в
суді. Вважають, що рішення суду підлягає скасуванню, оскільки суд вирішив
питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі в справі .

Дослідивши матеріали справи в межах
доводів    апеляційних скарг,
колегія    суддів   вважає,
що      апеляційна   скарга
ОСОБА_1      підлягає   частковому задоволенню, а скарга
Департаменту Державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України є обгрунтованою.

З матеріалів
справи вбачається, що на виконанні відділу примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої служби МЮ України знаходився виконавчий лист
по справі №2-31562004 розглянутій 25.10.2004 року, який був виданий 20.11.2004 року Ленінським районним судом АРК про стягнення з Міністерства
України з питань надзвичайних ситуації та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи на користь ОСОБА_1 3528 грв.00 коп. (а.с.9, 38)

Відповідно до
ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи які залучаються
до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення,
ухваленого відповідно до цього   Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

Ухвалою  Ленінського районного суду  від 03.04.2006 року   зазначена скарга

ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу
примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ
України була розглянута за нормами ЦПК України, що відповідає вимогам діючого
законодавства ( а.с.10)

Предметом зазначеного позову ОСОБА_1 є стягнення моральної шкоди з відділу
примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ
України, спричиненої бездіяльністю державного виконавця.( а.с.6)

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано розглядав
справу за нормами ЦПК України, оскільки
відповідно до ч.2 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони
заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.Інакше
вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Враховуючи
зазначені норми закону, підстав до задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 і
скасування рішення суду, в зв'язку з порушенням вимог предметної підсудності
справ, колегія суддів не вбачає.

Розглянув вимоги
апеляційної скарги Департаменту державної виконавчої служби МЮ України колегія
судів дійшла до наступного.

Здатність мати
цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи заявника,
заінтересованої сторони ( цивільна процесуальна правоздатність) мають усі
фізичні і юридичні особи, що передбачено ст.28 ЦПК України. Відповідно до ч.2
ст.30 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

З матеріалів
справи вбачається, що    в якості    відповідача по справі    був

притягнутий    відділ
примусового    виконання    рішень
Департаменту   державної

виконавчої   служби
МЮ   України,   який
не   є   юридичною
особою.   Відносно

зазначеного
відділу   примусового виконання судових
рішень   судом було ухвалено рішення про
стягнення    на користь ОСОБА_1    компенсації моральної шкоди.Згідно ч 1 ст
1172 ЦК України,
юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником  під
час     виконання  ним
своїх трудових  (  службових)
обов'язків.

Оскільки
відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої

3

служби МЮ
України не є юридичною особою, він є неналежним відповідачем по справі і не
може нести самостійної відповідальності перед позивачем.

На підставі
викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги
Департаменту державної виконавчої служби МЮ України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень, про те, що
суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у
справі.

Зазначені обставини є підставою для скасування рішення
суду і передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції , що
передбачено п.4 ч.1 ст.311

ЦПК України.

Керуючись ст. ст.303, п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України, колегія суддів судової палати по цивільних
справах, -

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Апеляційну
скаргу департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України -
задовольнити

Рішення Ленінського районного суду від 27 вересня 2006 року -скасувати,

справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набуває чинності
з дня проголошення, може

бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 2 місяців..