АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2007 року                                                                                                    м. Феодосія

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого
судді:   Моісеєнко Т.І., суддів   Іщенка В.І.,

Полянської
В.О., при секретарі:   Піцик Н.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будівлями та визначення порядку
їх користування за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Феодосійського
міського суду Автономної Республіки Крим від 08 листопада 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будівлями та
визначення порядку їх користування, який мотивує тим, що 22 січня 1998 р. купила у ОСОБА_3 1/2 частку
домоволодіння АДРЕСА_1 яке складається з жилого кам'яного будинку літ.
„Б", жилою площею 47,
3 кв.м., прибудови та підвалу літ. „б", прибудови літ. „б1", тамбура літ. „б2", сараїв літ. „В, Г, Д, в".
Відповідно до довідки Феодосійського МБТІ у користуванні позивачки знаходяться
частина домоволодіння, загальною площею 47, З кв.м., у тому числі житлова площа
- 17,7 кв.м., у склад квартири ОСОБА_1 входять кімнати - 1 і 2, тамбур - 3,
санвузол - 4, кухня - 5, тамбур - II, інші
приміщення домоволодіння закріплені за кв.1, яка знаходиться у користуванні
відповідачки. Крім того, за твердженням позивачки, сараї літ. „В, Г, Д, в"
знаходяться у спільному користуванні, однак при продажу частки домоволодіння
ОСОБА_3. ОСОБА_1
було повідомлено, що у частку домоволодіння входять сараї „В і в",
якими він сам користувався до продажу. ОСОБА_1 деякий час не
проживала у своєму домоволодінні, у зв'язку з необхідністю здійснювати догляд
за матір'ю і за цей час ОСОБА_2 самовільно зайняла сарай літ. „В",
натомість запропонувавши, позивачці у користування підвал, з чим позивачка не
погодилася і звернулася до суду з відповідними вимогами.

Заочним рішенням
Феодосійського міського суду АР Крим від 08
листопада 2006 р. у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1
було відмовлено.

Не погодившись з таким рішення суду, ОСОБА_1 подала на нього
апеляційну

скаргу, в якій просить оскаржуване нею судове рішення скасувати та
направити справу

для нового розгляду до того ж суду. В обгрунтування своїх вимог апелянт
посилається

Справа № 22-ц-127-Ф/07р.                Головуючий у першій інстанції

Терентьєв A.M. Суддя-доповідач
Іщенко В.І.

на неправильне застосування судом
матеріального і процесуального права, неповне з'ясування суттєвих обставин по
справі і надання неналежної правової оцінки доказам, які надавалися апелянтом.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1
в частині усунення перешкод у користуванні будівлями, суд першої інстанції
виходив з того, що договором купівлі-продажу від 29 грудня 1995
p., укладеного на Феодосійській товарній біржі між ОСОБА_4
таОСОБА_5, останній придбав у тому числі і частку сараю літ. „В", однак,
при укладенні між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу НОМЕР_1 на ФТБ
відповідачка придбала вже цілий сарай літ. „В". Вказаний договір не був
оспорюваний тією стороною, права якої він порушував, у даному випадку ОСОБА_1, тому її вимоги,
на думку суду першої інстанції, про усунення перешкод у користуванні сараєм
літ. „В" не підлягають задоволенню.

З такими висновками
суду в цій частині не погоджується колегія суддів, оскільки судом не були
ретельно досліджені докази по справі, а дослідженим доказам не була надана
належна правова оцінка. Судом неправильно встановлені фактичні обставини
справи, характер спірних правовідносин і постановлене рішення, не можна визнати
таким, що відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.113 ч.1 ЦК України (1963 р.) володіння, користування і розпорядження майном
при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при
відсутності згоди - спір
вирішується судом.

Відповідно до
ст.118 ЦК України (1963 р.) якщо
учасники спільної часткової власності на жилий будинок за угодою між собою
встановили порядок користування відособленими приміщеннями будинку (квартирами,
кімнатами) відповідно до частки кожного і така угода нотаріально посвідчена і
зареєстрована у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, то вона
обов'язкова і для особи, яка згодом придбає частку в спільній власності на цей
будинок.

З матеріалів
справи вбачається, що 26
серпня 1993 р. між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частки
домоволодіння з відповідною часткою надвірних будівель, які розташовані на
земельній ділянці розміром 564
кв.м.АДРЕСА_1, який в
цілому складається з жилого кам'яного будинку літ. „Б", прибудови літ.
„б", підвалу, сараїв літ. „В, Г,
Д, в". Згодом вказане домоволодіння, яке стало складатися також з
прибудови літ. „б1"
і тамбуру „б2",
були ОСОБА_3 продані ОСОБА_1
за договором купівлі-продажу НОМЕР_2.

Попередніми
власниками домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був визначений порядок
користування жилим будинком за нотаріально посвідченою угодою НОМЕР_3, відповідно
до якої обидві сторони користуються частиною сараю літ. „В". Частки даного
сараю жодним з власників відчужені не були, однак, відповідно до договору
купівлі-продажу від 04 березня 1996 p., укладеному
між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, останньою
була придбана 1/2 частка
домоволодіння АДРЕСА_1, до складу якої входив і сарай літ. „В".

Рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 15 жовтня 2004 р. зазначений
договір купівлі-продажу був визнаний дійсним, однак, ухвалою Апеляційного суду
АР Крим від 26 липня 2005 р. зазначене
рішення було скасовано і справа була повернута до суду першої інстанції для
нового розгляду. У подальшому ухвалою Феодосійського міського суду АР Крим від 31 травня 2006 р. позовна заява

ОСОБА_2
до ФТБ, ОСОБА_5 та ОСОБА_1
про визнання договору купівлі-продажу дійсним була залишена без розгляду у
зв'язку з відповідною заявою позивачки.

Колегія суддів
вважає необгрунтованим посилання суду першої інстанції, як на підставу відмови
у задоволенні позову ОСОБА_1
в частині усунення перешкод у користуванні будівлями, на те, що договір
купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не був у визначеному законом
порядку визнаний недійсним, оскільки вказаний договір не був також визнаний і
дійсним, а крім того, судом не були враховані вимоги ст.227 ЦК України (1963 p.), відповідно
до якої договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально
посвідчений і підлягає відповідній реєстрації,

Таким чином, на
думку колегії судців, рішення суду першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні сараєм літ. „В" підлягає скасуванню
з ухваленням в цій частині нового рішення, яким необхідно зобов'язати ОСОБА_2
усунути перешкоди позивачці у користуванні сараями літ. „В" у
домоволодінні АДРЕСА_1 шляхом звільнення 1/2 частки зазначеного сараю.

Що стосується
вимог ОСОБА_1 про
визначення порядку користування сараями
літ. „В, Г, Д, в", то в цій частині колегія
судців погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки між
попередніми власниками домоволодіння ОСОБА_7
та ОСОБА_6 був визначений порядок користування будинком та всіма
прибудовами до нього, зазначена угода була посвідчена нотаріально та спору щодо
її недійсності не виникало, вона є обов'язковою для всіх наступних власників і
на теперішній час сторони мають користуватися сараями відповідно до цієї угоди.

Таким чином, колегія
судців вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено з порушенням
норм матеріального права і без надання дослідженим по справі доказам належної правової оцінки в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні будівлями, через що оскаржуване позивачкою
рішення підлягає частковому скасуванню.

На підставі наведеного і, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.5, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати по цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення
Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 08 листопада 2006 року - скасувати в
частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні сараєм літ. „В" з ухваленням в цій частині нового рішення,
яким зобов'язатиОСОБА_2 усунути перешкоди позивачці у користуванні сараями літ.
„В" у домоволодінні АДРЕСА_1 шляхом звільнення 1/2 частки
зазначеного сараю.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду касаційної
інстанції.