Справа №2-85/2007 рову РІШЕННЯ
26 лютого 2007 року Зміївський
районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді
Нестерцової Н.В. секретаря Онацької В.В. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Змієві справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Зміївської
районної державної адміністрації Харківської області, відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Зміївському районі Харківської області про
перерахунок розміру відшкодування шкоди та розміру страхових виплат,
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу освіти Зміївської
районної державної адміністрації, відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Зміївському районі Харківської області про відшкодування шкоди у
зв'язку з трудовим каліцтвом.
вказав, що працював у ІНФОРМАЦІЯ_1
року при будівництві тиру в Готвальдівській школі-інтернаті стався нещасний
випадок, ОСОБА_1 отримав тяжку травму на виробництві у зв'язку з чим було
складено акт форми Н-1.
інвалідності з втратою професійної працездатності на 70 % безстроково.
Рішенням
Готвальдівського районного суду від 16.06.1989
року та Харківського обласного суду від 28.02.1994 року були задоволені його позовні вимоги про стягнення з
відділу освіти на його користь
щомісячно відшкодування шкоди у розмірі 420640 крб.

Відділ освіти
Зміївської районної державної адміністрації Харківської області відшкодовував позивачу шкоду розмір якої з 1.10.1994 року і на момент звернення до суду складав 13,17 грн. за місяць.

ОСОБА_1 вважає,
що вказана сума не може бути визнана об'єктивною і законною, так як заробіток з
якого обчислено відшкодування шкоди, є меншим встановленого мінімального
розміру заробітної плати, тому розмір відшкодування шкоди підлягає перерахунку.

ОСОБА_1
неодноразово змінював позовні вимоги, 12.02.2007
року звернувся з уточненою позовною заявою, в якій просив стягнути із
відділу освіти Зміївської районної державної адміністрації за період з 1.10.1994 року по 1.07.2001 року одноразово 6500,24 грн.
заборгованості по відшкодуванню шкоди внаслідок трудового каліцтва; стягнути з
відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у Зміївському районі
Харківської області одноразово за період з 1.07.2001 року по 1.04.2006
року 17 325,70 грн., а
також 5132,60 грн. за
період з 1.04.2006 року по 1.02.2007 року з
урахуванням виплачених йому страхових
виплат;   зобов'язати   відділення
виконавчої  дирекції   фонду
соціального

страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України у Зміївському районі
Харківської області щомісячно виплачувати по 513,26 грн. страхових виплат до чергової індексації вказаної
суми.

ОСОБА_1 просить
застосувати штрафні санкції до відповідачів, які перерахувати на його користь,
розмір цих санкції відносить на розгляд суду.

Позивач у своїх
розрахунках посилається на заключения
головного технічного інспектора праці Об'єднання профспілок Харківської
області від 1.12.2005 року /а.с. 27 т.2/ де, як він
вважає, розрахунки розміру відшкодування шкоди виконані на підставі
коефіцієнтів підвищення тарифних ставок (окладів) працівників бюджетних
підприємств, організацій та мінімальної заробітної плати відповідно до постанов
Кабінету Міністрів України від 26
травня 1992 року № 276, від 3 грудня 1992 року № 676, від 26 січня 1993 року № 46, від 2 червня 1993 року НОМЕР_22, від 30 серпня 1993 року № 671, від 2 грудня 1993 року № 974, п. 28 Правил відшкодування шкоди, затверджених постановою Кабінету Міністрів
України від 23 червня 1993 року № 472.

ОСОБА_1 бере за
основу визначене рішенням Харківського обласного суду від 28.02.1994 року
відшкодування шкоди у розмірі 420640
крб. і подальший перерахунок проводить на коефіцієнти підвищення
мінімальної заробітної плати, починаючи з листопада 1994 року.

У судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 наполягали на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у
ньому.

Представники відділу освіти Д'
якова Т.В. та Нестерцова Т.М. позов не визнали.

Вони пояснили,
що позов ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди", виплати, призначені, але своєчасно не
одержані потерпілими або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги
про перерахунок суми щомісячних платежів, раніше визначених судом або
роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

Крім того,
представники відповідача вказали, що позивач посилається на ряд постанов
Кабінету Міністрів України, які втратили чинність.

Представник
Д'якова Т.В. пояснила, що підстав для стягнення з відділу освіти перерахованого
відшкодування з 1994 року не
має, оскільки рішення Харківського обласного суду від 28.02.1994 року
виконувалось, ОСОБА_1 виплачувалось відшкодування, визначене судом. Сам
позивач, до квітня 2004 року не
звертався із заявою про проведення перерахунку, а відділ освіти не мав
можливості це зробити самостійно тому, що з 1994 року посада ІНФОРМАЦІЯ_1, а заробітна плата вчителя зараз
нараховується інакше, чим було передбачено в роки роботи позивача.

За таких
обставин, представники відповідача наполягали на тому, що не вбачають провини відділу освіти в несвоєчасному
перерахунку відшкодування.

Представник
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у Зміївському районі
Харківської області Воліна Т.Б. позов не визнала.

Вона пояснила,
що згідно акту прийому-передачі НОМЕР_1
відділенням виконавчої дирекції ФСНВУ в Зміївському районі від відділу освіти
було прийнято особову справу потерпілого ОСОБА_1

10.07.2001 року начальником відділення винесено постанову НОМЕР_2 про продовження
виплати раніше призначеної страхової виплати. Станом на 1.07.2001 року сума відшкодування
втраченого заробітку ОСОБА_1 становила 13,17
грн., тому відділення продовжило
виплачувати страхову виплату в такому ж розмірі.

Повноважень щодо
перевірки призначеної суми відшкодування згідно чинного законодавства
відділення не має.

З моменту
прийому особової справи ОСОБА_1 відділенням виконавчої дирекції ФСНВУ
проводились перерахунки щомісячної страхової виплати тричі, але сума щомісячної
страхової виплати не підвищувалась у зв'язку з тим, що і при корегуванні
заробітної плати вона залишалась дуже низькою, крім того, в розрахунку
враховувалась пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, яку позивач
отримував до 11.03.2004 року.

В подальшому,
ОСОБА_1 було надано довідку про одержання ним пенсії за віком у зв'язку з чим
було зроблено перерахунок і тому з 11.03.2004
року щомісячна страхова виплата збільшилась та склала 15,17 грн.

У 2005 році через
зростання реальної заробітної плати позивачу також було зроблено перерахунок, з
1.03.2004 року
страхова виплата збільшилась і становила 18,78
грн.

Воліна Т.Б.
вказала, що висновок головного технічного експерта праці об'єднання профспілок,
який покладено позивачем в основу своїх позовних вимог, суперечить законодавчим
актам з питань перерахунку розміру відшкодування шкоди у зв'язку з трудовим каліцтвом.
Перерахунок відшкодування втраченого заробітку не може перераховуватися у
зв'язку з підвищенням мінімальної заробітної плати, так як первинний розрахунок
зроблено не з мінімальної заробітної плати, а з середньомісячної заробітної
плати, яку мав ОСОБА_1 до ушкодження здоров'я.

Ознайомившись з
матеріалами справи, вислухавши пояснення сторін, дослідив надані докази, суд
приходить до наступного висновку.

Встановлено, що
ОСОБА_1 працював на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25.08.1978
року по 18.05.1988 року,
коли був звільнений з посади відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України.
(а.с.249 т.1)

При виконанні
трудових обов'язків 23 березня 1986 року з ОСОБА_1
стався нещасний випадок, що підтверджується ксерокопією акту НОМЕР_3 про
нещасний випадок на виробництві, який було складено 2.03.1986 року, (а.с.6,7
т.1)

ОСОБА_1 визнаний
інвалідом другої групи, втратив 70
% професійної працездатності, (а.с.5 т.1)

Позивач має
право на відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків відповідно до ст.. 173 КЗпП України.

23 лютого 1994
року рішенням Харківського обласного суду на користь ОСОБА_1 з управління освіти Зміївської районної
державної адміністрації стягнуто визначений розмір щомісячного
відшкодування з березня 1994
року у розмірі 420640
крб. (а.с. 12-13 т.1)

ОСОБА_1
виплачувалось відшкодування шкоди внаслідок виробничої травми у відповідності
до вищезазначеного рішення до передачі його справи до відділення виконавчої
дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Зміївському районі Харківської області, що
підтверджується довідкою начальника відділу освіти (а.с. 9 т.1) та довідкою
про розмір втраченого заробітку від 1.07.2001
року. (а.с. 24 т.1)

В подальшому,
відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у Зміївському районі
Харківської області подовжило виплату ОСОБА_1 страхових сум по 13,17 грн.

З 11.03.2004 року страхова
виплата ОСОБА_1 була збільшена до 15,17
грн., з 1.03.20005 року
сума страхової виплати складала 18,78
грн.

Відповідно до
рішення Зміївського районного суду від 8.12.2005
року, яке було скасовано, відділенням виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Зміївському районі Харківської області ОСОБА_1 було призначено з 1.12.2005 року страхову
виплату у розмірі 135,14
грн., азі березня 2006 року - 162,57 грн.

Тобто, з 1.07,2001 року по 1.04.2006 року ОСОБА_1
фактично виплачено 1340,49
грн., що підтверджується довідкою начальника відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Зміївському районі Харківської області  від 22.02.2007
року.

Суд приходить до
висновку про те, що висновок головного технічного інспектора праці об'єднання
профспілок Харківської області від 17.01.2005
року, на який посилається ОСОБА_1 як на основу своїх позовних вимог, не є
правильним і таким, що не узгоджується з
нормами законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

В своїй
уточненій позовній заяві ОСОБА_1 не зазначив, яким саме чином він визначив суми
відшкодування та страхових виплат та не довів законність цих розрахунків та їх методику.

Згідно
роз'яснень, викладених у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України
"Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" від 27
березня 1992 року № 6 виплати,
призначені, але своєчасно не одержані потерпшим або особою, яка має право на їх
одержання, а також вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше
визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не
перевищує трьох років.

Судом
встановлено, що відповідач -
відділ освіти Зміївської районної державної адміністрації, щомісячно
виплачував ОСОБА_1 відшкодування шкоди у розмірі, визначеному рішенням Харківського обласного суду від 23 лютого 1994 року.

Оскільки, з 18.07.1994 року посаду ІНФОРМАЦІЯ_1, відділ
освіти не проводив корегування заробітної плати (а.с.35 т.2)

На думку суду,
посилання позивача ОСОБА_1 та його представника на те, що відділ освіти
Зміївської районної державної адміністрації при наявності вини повинен відшкодувати шкоду без обмеження будь-якого
строку, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Суд, визнаючи
обов'язковість до виконання ухвали Верховного Суду України від 4.10.2006 року по даній
справі та відповідно до п.23 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду
України, приходить до висновку про те, що при конкретних обставинах, коли
відшкодування було визнано та виплачувалось відповідачем, підстав для стягнення
відшкодування за період більш як три роки з моменту звернення ОСОБА_1 до суду з
позовною заявою не має.

Згідно ч.2 ст.7
Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності особам, які потерпши на
виробництві" до 1 квітня 2001 року Фонд
оплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з того часу, коли
відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи, що
підтверджують право таких працівників на страхові виплати.

Судовим
розглядом встановлено, що відділ освіти Зміївської районної державної
адміністрації передав документи ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Зміївському районі Харківської області 1.07.2001 року.

Тому, з відділу
освіти Зміївської районної державної адміністрації необхідно стягнути
відшкодування шкоди за період з 1.04.2001
року по 1.07.2001 року.

Стягнення
перерахованих страхових сум з відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Зміївському районі Харківської області необхідно проводити з 1.07.2001 року на момент
винесення рішення.

Відповідно до
п.28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №
472 від 23.06.1993 року,
які діяли до 18 липня

2001 року, було передбачено, що
перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не
може бути більшим від середньомісячного
заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови
його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на
повний календарний місяць роботи.

Згідно довідки начальника відділу освіти Зміївської районної державної адміністрації, дані про розмір середньомісячного
заробітку відповідного працівника, ІНФОРМАЦІЯ_1,
надати не має можливості, оскільки вказану посаду ліквідовано в 1994 році. (а.с.53
т.2)

Відповідно до п. 26 Правил відшкодування власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року, якщо на час звернення за відшкодуванням шкоди не збереглися документи
про заробіток потерпілого до ушкодження
здоров'я, розмір відшкодування шкоди обчислюється за діючою на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією
(посадою) на підприємстві (в галузі) потерпілого
або береться тарифна ставка (оклад) подібної професії (посади).

Відсутність документів про заробіток ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 підтверджується
довідкою відділу освіти, (а.с.53 т.2)

Тому, суд при вирішенні питання про перерахування відшкодування шкоди та страхових виплат, враховує довідку про заробітну плату
ІНФОРМАЦІЯ_2 з вищою освітою
"Спеціаліста" та педагогічним стажем понад 20 років, при педагогічному навантаженні 18 годин.(а.с.54 т. 2)

Суд вважає, що професія вчителя допризовної підготовки є подібною професією
ІНФОРМАЦІЯ_1.

При визначенні розміру відшкодування та в подальшому страхових виплат, суд бере оклад вчителя допризовної підготовки станом на
квітень 2001 року (час звернення з позовом
ОСОБА_1), що дорівнює 155
грн.

Таким чином, судом застосовується наступний розрахунок відшкодування шкоди та
страхових виплат ОСОБА_1

За період з 1.04.2001 року по 1.07.2001 року з відділу освіти Зміївської районної державної
адміністрації підлягають стягненню 285,99
грн.

При умові, що 70 % від 155 грн. дорівнює 108,50 грн., за три місяці сума складає 325,50 грн.

Оскільки за вказаний період відділом освіти було виплачено ОСОБА_1 39,51 грн. (13,17 грн. х 3 місяці), тому 39,51 грн. слід
відняти від суми 325,50 грн., остаточна сума стягнення
з відділу освіти відшкодування шкоди складає 285,99 грн.

Для визначення страхових сум, які підлягають виплаті ОСОБА_1 відділенням виконавчої
дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
Зміївському районі Харківської області з моменту передачі документів позивача,
суд приймає розмір відшкодування шкоди у розмірі 108,50 грн. в місяць.

За період з 1.07.2001 року по 1.03.2004 року - 32 місяці, при
розмірі відшкодування 108,50 грн. за 32 місяці сума виплати повинна
складати 3472 грн.

Фактично за цей період ОСОБА_1
виплачено 421,44 грн.

Недоплата складає 3050,56 грн, (різниця 3472 грн. і 421,44 грн.)

За період з 1.03.2004 року по 1.03.2005 року - 12 місяців, з урахуванням того, що до 108,50 грн. відшкодування шкоди застосовано
коефіцієнт зростання заробітної плати 1,152,
розмір страхових виплат повинен складати 124,99 грн.

124,99 грн. х 12 міс. = 1499,90 грн. - сума, яка підлягала виплаті ОСОБА_1

Фактично виплачено за цей період 182,04 грн.

Недоплата складає 1317,86 грн. (різниця 1499,90 грн. і 182,04 грн.)

З 1.03.2005 року по 1.12.2005 року - 9 місяців.

124,99 грн. х 1,238(коефіцієнт зростання заробітної плати) = 154,73 грн. - розмір страхових виплат
за вказаний період.

154,73 грн. х 9 міс. = 1392,63 грн.

Фактично виплачено за цей період 169,02 грн.

Недоплата складає 1223.61 грн, (різниця 1392,63 грн. і 169,02 грн.)

З 1.12.2005 року по 1.04.2006 року, де з 1.03.2005 року згідно рішення Зміївського районного суду від 8.12.2005 року визначена страхова виплата 135,14 грн; з 1.03.2006 року -
162,57 грн. (тобто збільшено на коефіцієнт 1,2).

Тому, 154,73 грн. х 1,2 (коефіцієнт зростання заробітної плати) = 185,67 грн.-розмір страхових виплат за вказаний період.

Фактично виплачено за вказаний період 135,14 грн. х 3 = 405,42 грн. + 162,57 грн.=

567,99 грн.

Тому, з відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Зміївському районі Харківської області
необхідно стягнути страхові виплати за період з 1.12.2005 року по 1.03.2006 року, тобто за 3 місяці по 154, 73 грн., що дорівнює
464,19 грн. + 185,67 (за березень 2006 року) = 649,86 грн., з урахуванням виплачених 567,99 грн. остаточно стягнути 81,87 грн.

З 1.04.2006 року по 1.03.2007 року - 11 місяців необхідно було б сплатити 2042,37 (по 185,67 грн. за місяць).

Фактично сплачено за вказаний період -1788,27 грн. (по 162,57 грн. за місяць).

Тому, стягненню підлягає сума 254,10 грн. (різниця 2042,37 грн. і
1788,27грн.).

Загальна сума, яку відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України у Зміївському районі Харківської області повинно сплатити одноразово ОСОБА_1, складає 5928
грн, за період з 1.07.2001 року по 1.03.2007 року.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичної чи юридичної осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_1 не вказав на підстави та розмір штрафних санкцій, які він просить стягнути
з відповідачів.

Визначення розміру штрафних санкцій при розгляді цивільних справ не є функцією
суду.

Тому, у задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити.

Долю судових витрат вирішити згідно ст.. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.. 173 КЗпП України, п.п. 26,28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, ч.2 ст. 7 Закону України " Про страхові тарифи на
загальнеобов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6, ст..
10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з відділу освіти Зміївської районної державної адміністрації
Харківської області на користь ОСОБА_1
одноразово 285 / двісті вісімдесят п'ять/ грн. 99 коп. недовиплачених йому за період
з 1
квітня 2001 року по 1 липня 2001 року в порядку відшкодування шкоди,
заподіяної ушкодженням його здоров'я, пов'язаним із виконанням
трудових обов'язків.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Зміївському районі Харківської області на
користь ОСОБА_1 одноразово 5928  / п'ять тисяч
дев'ятсот двадцять вісім/ грн., недовиплачених йому страхових виплат за
період з 1 липня 2001 року по 1 березня 2007 року.

Встановити розмір щомісячної страхової виплати, яка підлягає сплаті ОСОБА_1
в рахунок відшкодування втраченого ним заробітку у
зв'язку з трудовим каліцтвом, станом на 1 березня 2007 року в сумі 185 / сто вісімдесят п'ять/ грн.. 67 коп.

Зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Зміївському районі Харківської області
здійснювати відповідний перерахунок щомісячних сум страхових виплат, що підлягають сплаті ОСОБА_1 з 1 березня 2007 року,
виходячи з розміру страхової виплати - 185 / сто вісімдесят п'ять/ грн.. 67 коп.

Рішення піддягає негайному виконанню у межах 185 / сто вісімдесят п'ять/ грн.. 67 коп.

У задоволенні іншої частини позову
ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з відділу освіти Зміївської районної державної адміністрації
Харківської області на користь держави судовий
збір у розмірі 51 /п'ятдесят одну/ грн..

Стягнути з відділу освіти Зміївської районної державної адміністрації
Харківської області на користь ТУДСА в Харківській області витрати з
інформаційно-технічного забезпечення у розмірі 1 / одну/ грн..50 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному
суду через суд першої інстанції, який ухвалив
оскаржене судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений законом, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.