Справа № 2-744/06
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2007 року          Ленінський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді   - Парахіної Є.В.,

при секретарі                                                          -
Олефір А.О.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м.
Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Ленінського відділу державної
виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, третя особа -
Головне управління юстиції у Полтавській області, про відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом
до Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ про відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що йому завдано моральну шкоду бездіяльністю ВДВС, що
виразилась в тривалому невиконанні рішення Котелевського районного суду
Полтавської області від 09.07.2002 року про стягнення на його користь 1010,00
грн. з ОСОБА_2., а також діями начальника Ленінського ВДВС ОСОБА_3., за
розпорядженням якого двоє працівників ДВС виштовхали його з кабінету, куди він
прийшов на прийом з питання виконання рішення суду, чим принижено його людську
честь та гідність.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1. підтримав свої
позовні вимоги та пояснив, що у Ленінському ВДВС Полтавського МУЮ понад 4 роки
знаходиться на виконанні виконавчий лист, виданий Котелевським районним судом
на підставі рішення суду від 09.07.2002 року, про стягнення з ОСОБА_2на його
користь 1010,00 грн. Оскільки вказане рішення суду не виконується тривалий час,
він змушений був звернутись зі скаргою на бездіяльність державного виконавця,
яка задоволена ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від
13.10.2006 року, бездіяльність державного виконавця ВДВС у Ленінському районі
м. Полтави визнана неправомірною. В липні 2006 року, він прийшов на прийом до
начальнику Ленінського ВДВС м. Полтави ОСОБА_3. з питання тривалого невиконання
рішення Котелевського районного суду. Останній повівся з ним грубо, ображав,
намагався вигнати з кабінету, запросив двох молодих чоловіків - працівників
ВДВС, які виштовхали його з кабінету, при цьому ОСОБА_3. хотів вдарити його,
проте помітивши сторонніх осіб, не зробив цього. Бездіяльністю державного
виконавця та діями начальника ВДВС ОСОБА_3. йому завдано моральну шкоду -
принижено честь та гідність, після подій в липні 2006 року у нього погіршилось
здоров'я, послабився зір, були головні болі, він відчував сором перед колишньою
дружиною, яка була свідком даних обставин. Просив стягнути з Ленінського ВДВС
Полтавського МУЮ на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди
5000,00 грн., обґрунтовуючи цю суму вартістю лікування, якого він потребує.

Представник відповідача - начальник Ленінського ВДВС
Полтавського МУЮ ОСОБА_3. проти позову заперечив, пояснив, що державним
виконавцем, в провадженні якого знаходиться на виконанні виконавчий лист,
виданий Котелевським районним судом Полтавської області на підставі рішення
суду від 09.07.2002 року, про стягнення з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. 1010,00
грн., вжито всі необхідні заходи до його виконання. Незважаючи на те, що існує
ухвала Котелевського районного суду Полтавської області від 13.10.2006 року,
якою бездіяльність державного виконавця ВДВС у Ленінському районі м. Полтави
визнана неправомірною, дії державного виконавця є правомірними, ухвала суду не
оскаржена через неуважність працівників служби та набрала законної сили.
Обставини застосування фізичної сили до ОСОБА_1., на які він посилається, не
мали місця. Просив в

2

задоволенні
позову відмовити за безпідставністю.

Представник третьої особи - Головного управління юстиції
в Полтавській області - в судовому засіданні заперечив проти позову,
посилаючись на те, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної
шкоди та обґрунтування розміру моральної шкоди, просив в задоволенні позову
відмовити за недоведеністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої
особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Котелевського
районного суду Полтавської області від 09.07.2002 року зОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1. стягнуто 1010,00 грн.

На підставі зазначеного рішення суду 28.10.2002 року
Котелевським районним судом видано виконавчий лист № 2-193/2002, який в період
з 13.12.2005 року по 29.09.2006 року знаходився на виконанні в Ленінському ВДВС
Полтавського МУЮ.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області
від 13.10.2006 року задоволено скаргу ОСОБА_1., визнано неправомірною
бездіяльність державного виконавця Державної виконавчої служби у Ленінському
районі м. Полтави в процесі виконання рішення Котелевського районного суду
Полтавської області від 09.07.2002 року про стягнення зОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1. 1010,00 грн. за виконавчим листом № 2-193/2002, виданим 28.10.2002
року.

Вказана ухвала суду від 13.10.2006 року учасниками
процесу в апеляційному порядку не оскаржувалась, на даний час набрала законної
сили.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її
права.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності вини.

Як встановлено статтею 1174 ЦК України, шкода,
завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Згідно ч. 3 ст 61 ЦПК України обставини, встановленів
судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Враховуючи викладене, а також те, що факт бездіяльності
державного виконавця встановлений рішенням суду, суд приходить до висновку, що
твердження ОСОБА_1. про заподіяння йому моральної шкоди внаслідок бездіяльності
державного виконавця Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ в ході виконання рішення
Котелевського районного суду Полтавської області від 09.07.2002 року є
переконливими, а позовні вимоги в цій частиніі підлягають задовлоленню.

Між тим, позивачем ОСОБА_1. в судовому засіданні не
доведено вчинення відносно нього протиправних дій начальником Ленінського ВДВС
Полтавського МУЮ ОСОБА_3 27.07.2006 року та факт заподіяння йому моральної
шкоди під час конфлікту, що виник між ними.

Так, згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1195 року обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової)

2

шкоди
підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та
вини останнього в її заподіянні.

Представник відповідача - начальник Ленінського ВДВС
Полтавського МУЮ ОСОБА_3. в судовому засіданні не заперечував той факт, що в
липні 2006 року гр-н ОСОБА_1. прийшов до нього на прийом з приводу виконання
рішення суду. У відповідь на пропозицію звернутись до відповідного державного
виконавця, ОСОБА_1. почав його ображати та погрожувати, не бажав покинути
кабінет. В звмязку з вказаними обставинами він вимушений був покликати двох
державних виконавців, які вивели ОСОБА_1. з кабінету.

Позивач ОСОБА_1. в судовому засіданні фактично не
заперечував зазначені вище обставини, пояснивши при цьому, що саме ОСОБА_3.
ображав його та намагався вдарити, він же поводився стримано.

Пояснення ОСОБА_1. підтвердила допитана в судовому
засіданні свідок ОСОБА_6

Свідки ОСОБА_4,ОСОБА_5. в
судовому засіданні пояснили, що працюють державними виконавцями в Ленінському
ВДВС Полтавського МУЮ, влітку 2006 року на прохання начальника ОСОБА_3. пройшли
до його кабінету, де знаходився гр-н ОСОБА_1., між ними відбувався конфлікт.
Після їх приходу ОСОБА_1. покинув кабінет ОСОБА_3., фізичну силу вони до ного
не застосовували, образ від будь-кого з них не чули. Вказані обставини
підтвердили також працівники Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ -свідки ОСОБА_7.
та ОСОБА_8.

Як пояснив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1., зі
скаргами на дії начальника Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_3. під час
подій 27.07.2006 року він ані до органів внутрішніх справ, ані до вищестоящих
органів в системі Державної виконавчої служби не звертався.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між
начальником Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1.
27.07.2006 рроку відбувся конфлікт, проте не здобуто будь-яких даних про
вчинення ОСОБА_3 протиправних дій відносно ОСОБА_1.

Згідно ст. 10 ЩІК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, доводи ОСОБА_1. щодо протиправності дій
начальника Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_3. та заподіяння моральної
шкоди є безпідставними, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не
підлягають.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про
необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_1. та стягнення з Ленінського
ВДВС Полтавського МУЮ на користь позивача моральної шкоди, заподіяної
неправомірною бездіяльність державного виконавця Державної виконавчої служби у
Ленінському районі м. Полтави в процесі виконання рішення Котелевського
районного суду Полтавської області від 09.07.2002 року,

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, що
підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1., суд враховує характер, обсяг
та тривалість моральних страждань, яких він зазнав, та вважає за необхідне
стягнути суму в розмірі 500 грн. 00 коп.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача
підлягає стягненню на користь позивача частина судових витрат, понесених ним
при зверненні до суду.

3

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК
України, ст. ст. 23,
1167, 1174 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1до Ленінського відділу державної
виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, третя особа -
Головне управління юстиції у Полтавській області, про відшкодування моральної
шкоди -задовольнити частково.

Стягнути з Ленінського відділу державної виконавчої
служби Полтавського міського управління юстиції на користь ОСОБА_1в рахунок
відшкодування моральної шкоди 500 (п'ятсот) грн.. 00 коп.

Стягнути з Ленінського відділу державної виконавчої
служби Полтавського міського управління юстиції на користь ОСОБА_1судові
витрати в сумі 8 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням протягом 20 днів після цього апеляційної скарги.