АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 22ц/313                                                                      Головуючий у 1-й інстанції Баренко С.Г.
Категорія 5                                                                            Доповідач Зарицька Г.В.
УХВАЛА

Іменем України

24
січня 2007 року апеляційний суд
Житомирської області у складі:

головуючого
Зарицької Г.В.

суддів:    Балашкевича С.В.

Олексієнка М.М.

при секретарі:
Сухоребрій Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ

домоволодіння в
натурі за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 на

рішення Житомирського
районного суду Житомирської області від 12 грудня

2006 року

встановив:

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12

грудня 2006
року позов задоволено.

Виділено у власність ОСОБА_1 52/100 домоволодіння АДРЕСА_1 загальною вартістю 31480
грн., а

саме: веранду 1,
коридор 1-1, кухню 1-2, вітальню 1-3,
сарай "Г", баню "Д",

гараж "Е", а огорожа залишена у спільному користуванні.

Зобов"язано позивачку обладнати вхід через приміщення 1-3 до

приміщення 1-4,
виплатити відповідачці 1180 грн. грошової компенсації за

частину домоволодіння.

Виділено у власність ОСОБА_2 48/100 часток домоволодіння

загальною вартістю 29120
грн., а саме житлову кімнату 1-4, сарай "Б", літню

кухню "В", веранду "В", вбиральню "У".

Стягнуто з відповідачки на користь позивачки 350 грн. витрат за

проведення експертизи.

У апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 просить рішення скасувати, а

справу направити на новий розгляд. Апелянт посилається на те, що експертом
у

висновку не вказані всі приміщення та господарські споруди, невірно вказана

довжина огорожі та ступінь її зносу, невірно зазначені розміри літньої
кухні.

Зазначені недоліки впливають на загальну вартість майна. Крім того, судом
не

враховано ту
обставину, що відповідачка разом зі своєю сім"єю провели

капітальний
ремонт будинку, господарських споруд за свій рахунок. До того ж,

відповідачка в
своєму господарстві має корову, яка утримується в сараї "Г" і в

іншому
приміщенні утримувати її неможливо.

Апеляційна скарга адвоката ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з

таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 у рівних частках. Кожному з них
належить по 1/2 домоволодіння.

Задовольняючи позовні вимоги, суд правомірно розділив домоволодіння

за другим варіантом висновку будівельно-технічної експертизи, оскільки
поділ

за даним варіантом найбільш повно відповідає інтересам сторін. Виділяючи

сторонам приміщення в житловому будинку, суд виходив з їх фактичного

користування цими приміщеннями.

Доводи апелянта про те, що висновок експертизи має недоліки (не

включено до висновку криницю, погріб, пташник, неправильно зазначені

розміри літньої кухні, огорожі) суд до уваги не бере. Як видно з протоколу

судового засідання (а.с.64), в суді першої інстанції відповідачка
відмовилася

заявляти клопотання про призначення повторної експертизи. До того ж, ці

доводи спростовуються технічним паспортом, виготовленим станом на

25.05.2004 року, з якого слідує, що вказані приміщення не значаться у власності

сторін.

Як пояснив у судовому засіданні апеляційної інстанції представник

позивачки та про що не заперечувала відповідачка, пташник ОСОБА_2

самовільно побудувала після проведеної експертизи. Криниця також збудована

самовільно.

Доводи апелянта щодо виділення у власність відповідачки сараю "Г"
для

утримання корови суд також не бере до уваги. Враховуючи те, що позивачка

також веде підсобне господарство та її вік (ІНФОРМАЦІЯ_1), суд правильно виділив

вказаний сарай у її користування.

Посилання апелянта на те, що судом не враховано ту обставину, що

відповідачка провела капітальний ремонт будинку,
господарських споруд за свій

рахунок є безпідставними, оскільки вимоги про відшкодування витрат ОСОБА_2
не заявляла і на даний час не позбавлена можливості заявити такий позов.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та

процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 209,
303, 304, 307, 313, 314, 316 ЦПК України,

апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області
від 12

грудня 2006
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього ж часу

може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом

двох місяців.