УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 року                                                                       м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі суддів:

Лихути Л.М.,
Левченка Є.Ф., Романюка Я.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України про забезпеченння  автотранспортом, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Донецької області від 5 липня 2004 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а:

У вересні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відділення
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України про забезпеченння інваліда автомобілем,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ним було отримано трудове каліцтво та
встановлено 1 групу інвалідності. Висновком МСЕК від 18 січня 1990 року він
потребує забезпечення автотранспортом з ручним управлінням. У добровільному
порядку відповідач не бажає виконати його вимоги.

Рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 7 квітня 2004
року,  позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Зобов`язано відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України перерахувати відповідну суму
грошей для придбання автомобіля позивачеві.

Рішенням апеляційного суду Донецької оласті від 5 липня 2004 року рішення
Сніжнянського міського суду Донецької області від 7 квітня 2004 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду
Донецької області від 5 липня 2004 року, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє
в межах касаційної скарги правильність застосування  судом першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє законність
судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням судом норм матеріального та процесуального права і
доводи скарги їх висновків не спростовують.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 5 липня 2004 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:                                                                                   Л.М.
Лихута

Є.Ф. Левченко

Я.М. Романюк