УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10  січня     2007
року  колегія  суддів
судової  палати  у
цивільних  справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді                                 Іващенко В.В.

Суддів                                                      КателінаВ.П.

Сінані О.М.

При секретарі                                          Іванові O.K.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Державна житлово - експлуатаційна організація «Кореїз»
про усунення перешкод в користуванні власністю та відшкодування матеріального
збитку і моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, на рішення
Ялтинського міського суду  від 02 жовтня
2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим
будинком і перешкод в устрої огорожі, відшкодування матеріального збитку
і моральної шкоди.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що вона є власницею будинку АДРЕСА_1. Відповідачі в півтора
метрах від стіни її будинку, самовільно, без дозволу, з порушенням будівельних
норм, збудували капітальну огорожу,
заввишки близько 2х метрів. Прохід, що залишився між її будинком і огорожею відповідачів
використовується ними для проїзду, проходу і ведення будівництва. В результаті
цих дій відповідачів, отмостка, яка існувала біля її будинку розбита, що при
випаданні атмосферних опадів призводить до зволоження задньої стіни її будинку,
в приміщенні є запах вологості, псується стіна, з'явилися тріщини, будинок
поступово руйнується. Спроби встановити огорожу, влаштувати нову отмостку
викликають скандали і конфлікти. Рішенням виконавчого комітет Кореїзської
селищної ради НОМЕР_1 їй було дозволено пристрій огорожі з сітки-рабиці з
тильної сторони будинку АДРЕСА_1, проте реалізувати це рішення не має
можливості, оскільки відповідачі всіляко перешкоджають цьому. Просила суд
усунути перешкоди в користуванні будинком і зобов'язати відповідачів не чинити
перешкоди у відновленні відмостки і в пристрої огорожі з північної сторони
будинку АДРЕСА_1 стягнути на її користь суму матеріального збитку в розмірі
3224 грн. і моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.

Рішенням
Ялтинського міського суду від 02 жовтня 2006 року позов ОСОБА_1 було задоволено
частково.

Справа № 22-7122007р.                            Головуючий в 1
інстанції - Романенко В.В.

Доповідач         Іващенко
В.В.

ОСОБА_1 усунуті
перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1. ОСОБА_2, ОСОБА_3 зобов'язані не
чинити перешкоди по встановленню огорожі із сітки-рабиці на відстані 1 м від
зазначеного будинку. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
матеріальний збиток в розмірі 3224 грн., моральну шкоду в розмірі 1500 грн.,
судові витрати в розмірі 1517 грн., а всього 6241 грн.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, як постановлене з
порушенням вимог матеріального і процесуального закону. При цьому вказує, що
суд не врахував, хто є власником земельної ділянки, на якій розташована
огорожа, яка нібито чинить перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою, земельна
ділянка Кореїзською селищною радою ОСОБА_1 в користування, або у власність не
виділялася. Крім того, вони не згодні із сумою матеріального збитку, оскільки
просили суд провести додаткову судово-будівельну експертизі. Також, вказують,
що на момент розгляду справ комісія ГЖЕО «Кореїз» склала акт від 22.06.2006
року , яким встановила, що ніяких огорож за вказаною адресою не встановлено.

Дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про
те, що апеляційна скарга частково обґрунтована, підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Постановляючи
рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 і зобов'язуючи ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 усунути їй перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1, не чинити їй
перешкоди по встановленню огорожі із сітки-рабиці на відстані їм від будинку, і
стягуючи на її користь з відповідачів солідарно суму матеріального збитку в
розмірі 3224 грн. і моральну шкоду в розмірі 1500 грн., суд першої інстанції
виходив з того, що права ОСОБА_1 порушуються з боку відповідачів, їй завдані
матеріальні збитки, спричинена моральна шкода, і тому позов підлягає частковому
задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4 в  рівних
частках   на  праві
приватної  власності   належить будинок  АДРЕСА_1 (а.с.8,20).

Відповідачі -
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є власниками сусіднього будинку АДРЕСА_2.

Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні будинком
і відшкодування матеріального збитку і моральної шкоди, ОСОБА_1
обґрунтовувала його тим, що їй, як власниці будинку завдають перешкоди в
користуванні, зіпсована відмостка північної стіни, в зв'язку з чим її майну
завдана шкода і вона відчуває моральні страждання.

Проте, суд
першої інстанції не з'ясував хто власне є власником будинку АДРЕСА_2, оскільки
матеріали справи містять дані про те, що власником 310 частки будинк АДРЕСА_2
на підставі договору дарування від 15.04.2000 року є ОСОБА_2, а власницею 310
частки вказаного будинку є ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 24.04.2001 року, (а.с.19).

Рішенням
виконкому Кореїзської селищної ради НОМЕР_3 ОСОБА_6 було дозволено встановлення
капітальної огорожі і влаштування майданчику для автомобіля замість існуючого
сараю на при домовій території за адресою АДРЕСА_2.( а.с.37).

Однак, ОСОБА_6
до участі в справі, як власниця будинку АДРЕСА_2, судом першої інстанції не
притягувалася, хоча судом вирішено питання також і про її права та обов'язки.

Справа № 22-7122007р.                        Головуючий в 1
інстанції - Романенко В.В.

Доповідач      Іващенко В.В.

Крім того, суд
першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, а саме: хто є власником
землі, на якій була збудована огорожа, чи була виділена ОСОБА_1 земельна
ділянка в користування або у власність Кореїзською селищною радою, чи була
виділена земельна ділянка відповідачкам для користування або у власність
Кореїзською селищною радою, чи надавався їм дозвіл на проведення будівельних
робіт.

Ані позивачка ОСОБА_1, ані відповідачки
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не представили суду правовстановлюючих документів про право
користування або право власності на земельну ділянку, які б дозволяли їм
проводити будівельні роботи по встановленню огорожі.

Проте, положення
ч. З ст. 125 Земельного Кодексу України забороняють приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та державну реєстрацію.

З матеріалів
справи вбачається, що Кореїзська селищна рада до участі в справі судом першої
інстанції долучена не була

Також, стягуючи
суму матеріального збитку в розмірі 3224 грн. солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив з висновку експерта НОМЕР_2, який визначив
вартість ремонтно-будівельних робіт саме в цьому розмірі.

З висновку експерта також витікає, що домоволодіння АДРЕСА_1 не
відповідає вимогам Сніп 11-81 «Будівництво в сейсмічних районах».( а.с.48).

Проте, дійшовши
висновку про стягнення з відповідачок суми матеріального збитку в розмірі 3224
грн., суд першої інстанції мав оцінити всі доказі в їх сукупності, оскільки на
підставі ч.2 ст. 212 ЦПК України жоден з доказів не має для суду наперед
встановленого значення.

З наведеного
витікає, що на підставі п.4 ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали участь в справі.

Таким чином,
колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення
суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись 303,
307, п.4 ст. 311, 314, 315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія
суддів судової палати у цивільних справах

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ялтинського міського суду від 02 жовтня 2006
року задовольнити частково.

Рішення Ялтинського міського суду від 2 жовтня 2006 року
- скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може
бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом  двох
місяців.