У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 квітня
2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,
Лященко Н.П.,   Костенка
А.В.,
Шабуніна В.М., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5  про
зобов'язання не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням та виселення;
за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3  про
визнання недійсними розпоряджень та свідоцтв про приватизацію, визнання права
користування жилим приміщенням,  за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня
2006 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. звернулися в суд з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5. про зобов'язання
не чинити перешкод у здійсненні права користування та розпорядження
квартирою, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, та
виселити відповідачів  із зазначеної
квартири. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що ОСОБА_1 з дружиною -
ОСОБА_2, та сином, ОСОБА_3. 27 січня 1997 року приватизували квартиру за
адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1; тимчасово, за усною домовленістю, у
даній квартирі проживали їхній син, ОСОБА_6, його дружина,  ОСОБА_4,
та онук - ОСОБА_5.

На ім'я їхнього сина, ОСОБА_6, який загинув
ІНФОРМАЦІЯ_1, та на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5. у 1999 році була приватизована
квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_2. За усною домовленістю із
сім'єю сина в указаній квартирі тимчасово проживали позивачі.

У 2004 році за  спільною згодою сім'ї повинні були переїхати
кожна до своєї приватизованої квартири, але у зв'язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 загинув, вони не встигли переїхати кожен до своєї квартири.

У добровільному порядку відповідачі не
бажають залишити належну позивачам квартиру. Усі документи на цю квартиру
знаходилися в їхнього сина, який загинув, а на теперішній час - у відповідачки
ОСОБА_4

ОСОБА_4 звернулася до
суду із зустрічним позовом і в обґрунтування своїх вимог указувала на те, що 18
серпня 1984 року вона уклала  шлюб з
ОСОБА_6. У серпні 1987 року батько чоловіка отримав ордер на вселення до
трикімнатної квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1. На даний час
вона мешкає в ній зі своїм сином - ОСОБА_5. З моменту вселення в квартиру її
сім¢я постійно сплачувала як комунальні платежі, так і
квартирну плату за помешкання. У 2001 році в квартирі був зроблений капітальний
ремонт, тобто вона із сім'єю ставилася до цього помешкання, як до свого
власного.

Приблизно  в  серпні
2004  року  вона
дізналася  від  свого  чоловіка, що власниками квартири, в якій вони
мешкають, є батьки чоловіка і рідний брат, тобто позивачі, що квартиру
приватизовано 27 січня 1997 року. А власниками квартири № АДРЕСА_2                                м.
Дніпропетровську, де мешкали та мешкають батьки її чоловіка, є  вона сама,
її чоловік,  ОСОБА_6,  та їхній син,
ОСОБА_5,  на підставі
свідоцтва  про  право
власності  на  квартиру
від  3 листопада 1999   року.

ОСОБА_4 вважає, що при проведенні
приватизації житла, а саме квартири №АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську та
оформленні права власності відповідачами було порушено її право та право сина
на передачу квартири, в якій вони постійно проживають, у спільну сумісну
власність.

У зв'язку з цим ОСОБА_4 просила суд визнати
розпорядження №НОМЕР_1 управління житлового господарства Дніпропетровські
міської ради про передачу в спільну сумісну власність квартири № АДРЕСА_3 в м.
Дніпропетровську їй та її сину, ОСОБА_5, незаконним; визнати видане свідоцтво
про право власності на дану квартиру на
її  ім'я   та
ім'я  сина і чоловіка
недійсним,   а  також
визнати   розпорядження №НОМЕР_2
управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради про передачу в
спільну сумісну власність зазначеної квартири відповідачам ОСОБА_2,  ОСОБА_1.,
ОСОБА_3. незаконним. Просила суд визнати видане свідоцтво про право
власності на дану квартиру на ім'я
відповідачів  недійсним  та
визнати   право  власності на
вказану квартиру за нею та її сином - ОСОБА_5.

ОСОБА_5. у своєму позові посилався на те, що
він з дитинства   постійно   зі
своїми   батьками   ОСОБА_6.
та   ОСОБА_4. проживав за адресою:
м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, а ОСОБА_2,
ОСОБА_1,  ОСОБА_3. постійно
проживали за адресою:  м.
Дніпропетровськ,АДРЕСА_2.

Приблизно в серпні 2004 року він дізнався від
свого батька, що власниками квартири, в якій вони проживають,  є дідусь з бабусею та рідний брат його батька
- тобто позивачі, а власниками квартири №АДРЕСА_2 в  м. Дніпропетровську,  де
мешкали  та  мешкають
батьки батька,  є він,  його батько, ОСОБА_6, та мати,        ОСОБА_4,  на підставі свідоцтва  про
право   власності  на
квартиру  від    3 листопада 1999   року.
Але  в квартирі  він
зі  своєю  родиною
ніколи  не  проживав.
У  квартирі, де вони з
матір'ю   мешкають,   його
батьками   було
неодноразово   зроблено   ремонт, вони сплачували   всі
комунальні   платежі   за помешкання, від відповідачів він ніколи
не чув про те, щоб їхня сім'я переїжджатиме в квартиру по вул. Б. Хмельницького.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько, ОСОБА_6, помер і не
встиг переоформити житло відповідно до існуючого стану. ОСОБА_2,            ОСОБА_1,  ОСОБА_3. добровільно відмовляються визнати за
ним і його матір'ю право власності на спірну квартиру, в якій вони постійно
проживають.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 5 квітня 2006
року в задоволенні позову ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. до ОСОБА_4,
ОСОБА_5.  про зобов'язання не чинити
перешкод у користуванні жилим приміщенням та виселення відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5.
до ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. про визнання недійсними розпоряджень та
свідоцтв про приватизацію, визнання права користування жилим приміщенням
задоволено.

Визнано недійсним розпорядження № НОМЕР_3 управління житлового господарства
Дніпропетровської  міської ради про
передачу в приватну власність ОСОБА_4, ОСОБА_5 квартири №АДРЕСА_4 в м.
Дніпропетровську.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру № АДРЕСА_2 в м.
Дніпропетровську, виданого на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6

Визнано недійсним розпорядження №НОМЕР_4 управління житлового господарства
Дніпропетровської міської ради про передачу в приватну власність ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3. квартири №АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру № АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську.

Визнано за ОСОБА_4., ОСОБА_5. право на користування жилим приміщенням -
квартирою №АДРЕСА_1 в           м.
Дніпропетровську.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2006 року зазначене рішення суду
першої інстанції скасовано та постановлено нове, яким  основний позов задоволено, а в задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

ОСОБА_4, ОСОБА_5. звернулися з касаційною скаргою, в якій просять
скасувати  рішення апеляційної інстанції
та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального
права.

Касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з вимогами ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції  в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального
права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування
рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31 серпня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

В.М. Шабунін