Справа
22-1433/2007 p.                                                              Головуючий
Категорія 21         Доповідач Прокопчук Л.М .
УХВАЛА

Іменем    України

08 лютого 2007 р.                                                                                   м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі:

Головуючого: судці Круглікової К.С. Суддів Прокопчук
Л.М., Лук'янової С.В. При секретарі Личкатій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань у м.
Красноармійську на рішення Красноармійського міськрайонного суду від 23
листопада 2006 р. у справі
за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань у м.
Красноармійську про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т АНО В ИВ:

Рішенням
Красноармійського міськрайонного суду від 23 листопада 2006 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. На
його користь з відповідача стягнуто 18000 грн.

Відповідач не
погодився з рішенням суду, в апеляційній скарзі ставить питання про його
скасування, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те,
що рішення суду не відповідає нормам матеріального права, оскільки факт
заподіяння моральної шкоди не підтверджений висновком МСЕК, крім того, судом не
враховано, що п.27 ст. 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006
рік" дію статей Закону „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон) , що регулюють право
на відшкодування моральної шкоди, призупинено. Судом не враховано, що позивач пропустив строк позовної давності, а
також та обставина, що з роботи позивач був звільнений 10.07.1998 p.,
а вперше оглянутий 27.06.2001 р.

Представник
відповідача в судовому засіданні підтримав доводи поданої ним апеляційної
скарги, просив її задовольнити.

Представник
позивача в судовому засідання просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши
доповідача, пояснення представника відповідача, представника позивача,
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Задовольняючи
позов, суд правильно встановив обставини справи, прийшов до висновку про те, що
позивач має право на відшкодування моральної шкоди. При цьому виходив з того,
що факт наявності професійного захворювання підтверджено актом розслідування
професійного захворювання від 26.04.2001 р. (а.с. 7-8), висновком МСЕК від
27.06.2001 p., яким вперше встановлено 55% втрати професійної
працездатності у зв'язку з професійною хворобою та 3 група інвалідності
(а.с.11). Відсоток втрати працездатності не змінився на час розгляду справи.
Позивачу протипоказана важка фізична праця, рекомендоване спостереження та
лікування у лікаря. Зазначеними доказами спростовується довід апеляційної
скарги відповідача про те, що суду не було надано даних, які підтверджують факт
заподіяння моральної шкоди.

В п. 4.1
рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. № 1 -9/2004 р.

зазначено,
що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових

обов'язків
незалежно від ступеня страти професійної працездатності спричиняють йому

моральні і фізичні страждання.   Довід апеляційної скарги про те, що факт отримання

моральної шкоди не підтверджений
висновком МСЕК не заслуговує на увагу, оскільки
відповідно до вимог
ч.З ст. 34 Закону такий висновок необхідний у випадках, коли не настала
втрата професійної працездатності

Доводи скарги
про те, що позивач не має права на відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з
тим, що дія статей Закону, що передбачають право на відшкодування моральної
шкоди, призупинена, не заслуговують на увагу, оскільки право позивача на
відшкодування моральної шкоди виникло до 1.01.2006 р. Відповідно до ст. 5 ЦК України акт
цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він
пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Відповідно до
ст. 268 ЦК України
на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я позовна давність не поширюється, тому є безпідставним довід
апеляційної скарги про те, що позивач пропустив строк позовної давності.

Визначений судом
розмір суми на відшкодування моральної шкоди відповідає характеру та обсягу
страждань, яких зазнав і зазнає позивач, засадам розумності, виваженості та
справедливості.

З огляду на
зазначене апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої інстанції Керуючись ст.ст.
307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань у м. Красноармійську
відхилити.

Рішення
Красноармійського міськрайонного суду від 23 листопада 2006 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної