Справа 22ц-1302/07                                                      Головуючий
- цивільна                                                      Бараненко
суддя Горобець Т.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24 вересня 2007
року АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у

складі:

Головуючого
судді                                         Бойко
О.В.

Суддів:                                                          Горобець
Т.В., Шевченко В.М.

При
секретарі                                              Пільгуй
Н.В.

З участю
представників фонду Бондаренко О.А., Ковпинець Н.В., відповідача-ОСОБА_1. та
його представника - ОСОБА_2

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2007
року по справі за позовом прокурора Н-Сіверського району в інтересах держави в
особі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської
області ( далі Фонд) до ОСОБА_1 про стягнення регресних вимог в сумі 5450,06
коп„

Встановив:
В апеляційній скарзі на вказане рішення, яким позов прокурора задоволено в
повному обсязі, ОСОБА_1 просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення з
частковим задоволенням позову або закрити провадження у справі.

Доводами
апеляційної скарги є посилання на неправильне визначення судом першої інстанції
меж цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1. , порушення норм матеріального
права, зокрема, не застосування положень ст. 1193 ЦК України, яка
передбачає право відповідача на зменшення суми відшкодування в разі грубої
необережності потерпілого , а також на
неправильне застосування судом ст. 61 ЦПК України.

Крім того, в
апеляційній скарзі наводяться доводи щодо неповноважності прокурора на
звернення до суду в інтересах Фонду в конкретному випадку в зв"язку з чим
справа підлягає закриттю.

В письмових
запереченнях на апеляційну скаргу Фонд, посилаючись на ст. 1191 ЦК України та
аналізуючи наявні в справі докази зазначає, що рішення є законним і
обґрунтованим. А стосовно повноважень прокурора на звернення до суду , Фонд
зазначає, що такі повноваження випливають з того факту, що сам Закон містить
слова „ загальнообов'язкове державне страхування „ , а також про такі
повноваження

свідчить   факт включення Законом в склад правління
Фонду представників держави. Підстав для скасування чи зміни рішення Фонд не
вбачає.

Третя особа -
ОСОБА_3. в письмових запереченнях на апеляційну скаргу зазначає, що вона є
необгрунтованою. Наявні в справі докази є достатніми для ухвалення рішення про
стягнення з ОСОБА_1. на користь Фонду всієї суми , сплаченої йому Фондом в зв"язку
з ушкодженням здоров"я на робочому місці.

В
судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали,
посилаючись на доводи та обставини, викладені в скарзі.

Представники
фонду вважають апеляційну скаргу не обґрунтованою, рішення суду просять
залишити без змін.

Прокурор
в засідання апеляційного суду не з"явився, заперечень на апеляційну скаргу
не надано.

Вислухавши
суддю-доповідача, пояснення та доводи учасників судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню ,
виходячи з наступного.

Відповідно
до п.2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається
представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках визначених
законом.

Відповідно
до ч.2 ст.45 Цивільного процесуального кодексу України прокурор зійснює
представництво у суді інтересів громадянина або держави в порядку встановленому
цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно
до ст. 19 ч.1 п.3 Закону України „ Про прокуратуру" предметом
прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів є в тому числі,
нагляд за додержанням законів, що стосуються економічних, міжнаціональних
відносин, охорони навколишнього середовища, митниці та зовнішньо-економічної
діяльності.

Відповідно
до ст. 20 ч.1 ЗУ „ Про
прокуратуру" при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і
застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявами про
захист прав і законних інтересів держави , а також підприємств і юридичних
осіб.

Відповідно
до положень ст. 36-1 ЗУ
Про прокуратуру представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у
здійсненні від імені держави процесуальних та інших дій , спрямованих на захист
у суді інтересів держави, а підставою для представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або загроза порушень державних інтересів. При
цьому, однією з форм представництва -є звернення до суду з заявою чи позовом
про захист прав юридичних осіб лише у випадку, коли порушуються інтереси
держави.

Як
вбачається зі змісту позовної заяви
прокурора до ОСОБА_1 , позов заявлений в інтересах держави з посиланням
на ст. 121 Конституції України та 36-1 ЗУ
„ Про прокуратуру", та як захід прокурорського реагування для захисту
майнових інтересів Фонду.

Відповідно до
рішення Конституційного суду України З-рп/99 від 08 квітня 1999 року у справі
1-1/99, прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням
на законодавство , в чому саме відбулось чи може відбутися

порушення матеріальних або інших інтересів держави,
обґрунтовує необхідність їх захисту і в контексті пункту 2 статті 121
Конституції України лише за захистом інтересів держави, а не в інтересах
підприємств, установ чи організацій може звертатись до суду.

В даному
позові прокурор зазначає , що держава є гарантом забезпечення застрахованих
осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом та що до функцій
виконавчої дирекції Фонду входить збір страхових внесків із страхувальників.

При
цьому, в чому полягає порушення інтересів держави чи загроза їх порушенню
позовна заява обґрунтування не містить.

Аналіз
вищенаведених норм закону, роз"ясненнь, даних в рішенні Конституційного
Суду України від 08.04.1999 року, а також виходячи з положень ст. 15,20,46
Закону України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності"     наявні
підстави для висновку, що правовідносини виходячи з яких прокурор пред"явив
позов, не пов"язані з захистом інтересів держави.

Відповідно
до ст. 207 ч.1 п.2 ЦПК України суд залишає заяву без розгляду у випадку, коли
заява від імені заінтересованої особи, подана особою яка не має на це
повноважень.

Відповідно
до ст. 310 ч.1 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої
інстанції і залишає заяву без розгляду у випадках, передбачених ст. 207 ЦПК
України.

Керуючись
ст. 207 ч.1 п.2 , 303,304, ,305,307, 310 ч.1 ,315, 317,319,324 ЦПК України,
апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. Рішення Новгород -Сіверського районного
суду Чернігівської області від 18 червня 2007 року скасувати.

Заяву
прокурора Новгород-Сіверського району Чернігівської області в інтересах Держави
в особі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Новгород-Сіверському районі до ОСОБА_1 про
стягнення регресних вимог - залишити без розгляду.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту набрання
законної сили.