У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М.,

Данчука В.Г., Косенка В.Й.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа - іноземне підприємство
“Інтер-Медіа” (далі - ІП “Інтер-Медіа”), про визнання права власності на частку
в статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю “Телерадіокомпанія
“Студія 1+1” (далі - ТОВ “ТРК “Студія 1+1”) у розмірі  70 відсотків статутного  фонду,

в с т а н о в и л а :

У позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати за ним право
власності  на  частку
в  статутному  фонді ТОВ “ТРК ”Студія 1+1” у розмірі  70 відсотків
статутного  фонду.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 21
червня            2005 року в м. Женеві
він  та
учасник  ТОВ “ТРК “Студія 1+1”
ОСОБА_2, якому належить 70
відсотків  статутного  фонду
товариства домовилися, щодо всіх істотних умов договору про продаж
ОСОБА_2 йому цієї   частки  за
70  млн.  доларів США. Для  виконання
цього договору вони одержали письмову згоду учасника ТОВ “ТРК “Студія
1+1” ІП “Інтер-Медіа”, якому  належить 30  відсотків статутного  фонду
товариства , на  продаж
ОСОБА_2  своєї частки  та він (ОСОБА_1) вніс на депозит приватного
нотаріуса аванс 10100000 грн., що
дорівнювало 2 млн. доларів США. Решту грошей за домовленістю позивач
повинен був сплатити ОСОБА_2 після звернення останнього до товариства з належно
оформленою заявою про вихід  із  ТОВ ”ТРК “Студія 1+1”, реєстрації змін у  статутних документах товариства та зміни  учасників
товариства.

Проте ОСОБА_2
відмовився  від  виконання
свого обов'язку.

Посилаючись на зазначене
та  положення  ст. ст. 11,13,15,16, 202, 509, 525, 526, 530,
537, 638, 639,662 ЦК України, ОСОБА_1 просив визнати  за
ним  право  власності
на частку  в  статутному
фонді  ТОВ “ТРК “Студія 1+1” у  розмірі
70  відсотків статутного  фонду, зобов'язати  ТОВ “ТРК “Студія 1+1” внести зміни до статутних
документів товариства та зобов'язати державного
реєстратора  внести  до Єдиного державного  реєстру
юридичних  і  фізичних
осіб відомості  про зміну
учасників  товариства.

Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня  2006 року позов ОСОБА_1 задоволено. За  позивачем
визнано  право  власності
на  70 відсотків частки в
статутному фонді  ТОВ “ТРК “Студія 1+1”.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2006
року  рішення Печерського районного суду
м. Києва від 16 серпня 2006 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Апеляційним судом  м. Києва також постановлено  окрему
ухвалу від 31 жовтня 2006 року щодо судді Печерського районного суду м.
Києва Горяйнова А.М. відносно допущення ним порушень норм матеріального та
процесуального права при вирішення спору.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про
скасування рішення апеляційного суду у зв'язку з порушенням ним норм
матеріального й процесуального права та залишення без змін рішення  суду
першої інстанції.

Одночасно до Верховного Суду України надійшла
касаційна  скарга судді  Печерського районного суду м. Києва Горяйнова А.М. на окрему ухвалу  апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2006
року, в якій ставиться  питання про її
скасування.

Касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно  до ст. 337 ЦПК України
суд касаційної  інстанції  відхиляє
касаційну скаргу, якщо вважає, що рішення ухвалено з додержанням
норм  матеріального і процесуального  права.

Судом  апеляційної
інстанції встановлено, і ці  висновки
ґрунтуються на  зібраних доказах, що
договір купівлі-продажу спірної частки в статутному фонді товариства між
ОСОБА_1 та учасником товариства ОСОБА_2 у письмовій формі, як це визначено ст.
208 ЦК України, не  укладався.

Згідно з положеннями абз. 2 ч.1 ст. 218 ЦК України  заперечення однією із сторін факту
вчинення  правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами  аудіо-, відеозапису та  іншими
доказами. Рішення  суду  не може
ґрунтуватися на свідченнях
свідків. Судом  апеляційної  інстанції
правильно визначено, що докази, на які
посилається позивач, не свідчать про укладення спірної угоди. Належними
та допустимими доказами, передбаченими нормами процесуального права, не
доведено, що учасник товариства ОСОБА_2 продав чи в іншому визначеному законом
порядку відступив йому свою частку в статутному фонді товариства, передбаченому
ст. 147 ЦК України, ст. 53 Закону України “Про господарські товариства”.

Не встановлено судом касаційної інстанції й порушень
норм  процесуального  права
апеляційною  інстанцією при
розгляді цієї  справи, які за  положеннями ст.  338 ЦПК України тягнуть  скасування
судових рішень.

Згідно із ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути
скасоване  правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних  міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що представник  позивача, ОСОБА_3  16 жовтня
2006 року ознайомилася з матеріалами справи та з ухвалою суду  про
призначення  справи  до
розгляду  на 31  жовтня
2006 року (а.с. 176
том  6). 19 жовтня  2006 року вона  також
ознайомилася  з  матеріалами
справи           ( а.с. 179
том  6).
28 жовтня 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одержали повістки про розгляд
справи 31 жовтня 2006 року та в цей день приймали участь у  розгляді справи.

У апеляційного суду були підстави постановити окрему  ухвалу. Наведені апеляційною інстанцією
висновки щодо порушень суддею  Горяйновим
А.М. норм матеріального та процесуального права мають місце, тому згідно
зі                ст. 320 ЦПК України
апеляційна  інстанція вправі була
відповідно  реагувати на  допущенні
суддею  порушення.

Оскільки оскаржуване рішення апеляційного суду та  окрема
ухвала  того ж суду відповідають
вимогам матеріального й процесуального права, а наведені в касаційних скаргах
доводи висновків суду не спростовують, касаційні скарги підлягають відхиленню
із залишенням рішення суду та окремої
ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1та  скаргу судді Горяйнова Андрія  Миколайовича
відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2006
року  та окрему  ухвалу
цього ж суду  від 31 жовтня 2006
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 А.В. Гнатенко

Судді:                                                                             М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.Г. Данчук

В. Й. Косенко