АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________ у м. ФЕОДОСІЇ_______________________________
Дело № 22п-271ф '2006 р.                           Головуючий першої інстанції
Латинін Ю.А. Суддя
доповідач Моісеєнко Т .І.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року лютого місяця 06 дня колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії в складі: Головуючого, судді - Моісеєнко Т.І.

Суддів - Іщенка В.І.,Полянської В.О. При секретарі -
Піцик Н.В. розглянув   у відкритому
судовому засіданні в м. Феодосії
цивільну   справу   за позовом
ОСОБА_1 до  ОСОБА_2   про визнання   договору дійсним та стягнення коштів   за
договором , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Феодосійського
міського суду від 01Л2.2006
року

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся в суді з позовом
до   ОСОБА_2   про визнання договору від 20.04.2003 року
про    користування колодязем дійсним та
стягнення коштів за вказаним договором у сумі 2380 грв.

Вимоги
мотивовані тим, що відповідачці належить садовий будинок НОМЕР_1 у товаристві
«Оптик» м.Феодосії, що знаходиться по сусідству з належним йому домоволодінням
АДРЕСА_1. На території належного йому домоволодіння він збудував у 1960 роках
колодязь глибиною 35 метрів. У квітні 2003 року між ним та відповідачкою був
укладений письмовий договір про право користуватися артезіанською водою з
належного йому колодязя, за що відповідачка повинна була сплатити йому 2380
грв. за будування зазначеного колодязя, однак прийнятих
на себе зобов'язань вона не виконала, кошти, визначені у договорі, йому не
сплатила. Просив визнати зазначений договір дійсним, оскільки колодязь глибиною
35 метрів він збудував власними силами, витратив на це фізичний труд та
кошти., та стягнути на його користь суму, зазначену у договорі.

Рішенням   Феодосійського міського суду     від 01.12.2006 року у задоволенні позову
було відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до ст. 13

Конституції України, ст.3 Водного кодексу України, водні та інші природні
ресурси,

до яких віднесені підземні води та джерела, є об'єктами права виключної
власності

народу України. Народ України здійснює право власності на перелічені
об'єкти через

органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Суд вказав, що
ОСОБА_1, укладаючи оплатний договір з ОСОБА_2 про користування

артезіанською водою, фактично
розпорядився водними ресурсами України, які не

були
об'єктом його права власності.

На вказане рішення
Феодосійського міського суду
ОСОБА_1     подав

апеляційну скаргу, в який ставить
питання про скасування   рішення про   відмову у

задоволенні
його позовних вимог і ухвалення нового рішення про визнання договору

і    дійсним і стягнення з ОСОБА_2 2380 грв.
Апелянт вважає, що висновки суду

2

не відповідають
обставинам справи, оскільки він укладав договір з ОСОБА_2 не про користування
водним джерелом, а про сплату коштів, витралених на копку колодязя

Дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового
рішення по справі.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_1, договору про передачу колодязя у користування
ОСОБА_2, укладеного між сторонами 20.04.2003 року, вбачається , що ОСОБА_1
просив стягнути на його користь 2380 грв. за копку колодязя глибиною 35 метрів.
( а.с.1,2,8)

З висновками
суду першої інстанції про те, що зазначену суму ОСОБА_1 просив стягнути з
ОСОБА_2 за надання послуг у користуванні артезіанською водою, не можна
погодитись, оскільки вони не відповідають змісту договору і позовним вимогам
ОСОБА_1

З матеріалів
справи вбачається, що спірний колодязь ОСОБА_1 викопав на території належного
йому домоволодіння за власною ініціативою, для власних нужд і за власні
кошти ще у 1990 роках. Відповідачка ОСОБА_2 придбала садовий будинок, розташований по сусідству з домоволодінням ОСОБА_1 у
2003 році, тобто тоді, коли колодязь вже існував, що підтверджено
договором купівлі-продажу від 09.04.2003 року ( а.с.28-29).

20.04.2003 року
між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір, відповідно до якого ОСОБА_2
зобов'язалась уплатити ОСОБА_1 2380 грв. за копку зазначеного колодязя.
Зазначений договір ОСОБА_1 просив визнати дійсним і стягнути з відповідачки
кошти, визначені в договорі.

Колегія суддів
вважає, що правових підстав до визнання зазначеного договору дійсним і
покладення на ОСОБА_2 обов'язку про сплату ОСОБА_1 2380 грв. не має, оскільки ОСОБА_2 не просила ОСОБА_1 копати зазначений колодязь
і до будування зазначеного колодязя між ними не було домовленості про те, що
вона сплатить ОСОБА_1 частку коштів, витрачених на його копку.

Колегія суддів
вважає, що надання права користування водою з колодязя, належного конкретній
особі і розташованого на території його домоволодіння є правом власника.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_2 у 2003 році за згодою ОСОБА_1 користувалася водою
з належного йому колодязя, однак ОСОБА_1 не є власником підземної води і не
може отримувати кошти за зазначену воду.

Судом також
встановлено, що 06.10.2004 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1. ( а.с.22). Відповідно до умов зазначено
договору, у власність ОСОБА_3
перейшов і колодязь, розташований на території домоволодіння, вартість
будування якого ОСОБА_1 мав врахувати при укладенні договору купівлі-продажу
домоволодіння в цілому .

Колегія суддів
також враховує, що з 06.10.2004 року ОСОБА_1 не є власником
домоволодінняАДРЕСА_1, не може розпоряджатись
майном та спорудами зазначеного домоволодіння і не має правових підстав
вимагати від ОСОБА_2 коштів на будування колодязя, розташованого на території
не належного йому домоволодіння.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2, яка не набула права власності на колодязь,
належний раніше ОСОБА_1, не має перед останнім ніяких зобов'язань по
сплаті   витрат на його будування .

На підставі
викладеного, колегія суддів вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не заснованими на
законі і не вбачає підстав до визнання дійсним договору, укладеного між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 20.04.2003 року.

Оскільки
судом першої інстанції неправильно був визначений предмет позову

ОСОБА_1,   справа
розглянута  відносно   плати
за  користування   водою
з

3

артезіанського колодязя, а не відносно
витрат на будування зазначеного колодязя, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, якщо висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.

Керуючись ст. ст.303, п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково

Рішення Феодосійського міського суду
від 01.12.06 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору, укладеного між ними 20.04.2003 року, дійсним та про стягненні коштів з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за  копку
колодязя в сумі 2380 грв.

Рішення набирає чинності з дня проголошення і може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двох місяців.