Справа № 2-2404/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

09
лютого 2007 року.
Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого
судді - Поймай
Ю.С.

при секретарі - Марискіній О.О.
розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в М.Кременчуці справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з вищеназваним позовом.

В своїй позовній заяві вказував, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем з 10.01.2003
року, який для сторін є першим. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені в серпні
2006 року, по
причині, того, що сторони мають різні погляди на життя та на вирішення сімейних
проблем, внаслідок чого в сім'ї виникали сварки, які призвели до втрати почуття
любові та взаємної поваги. А тому позивач просив суд шлюб розірвати. Місце
проживання сина визначити з матір'ю, витрати, пов'язані з розірванням шлюбу
покласти на нього.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач позов
визнала, проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, давши аналіз і оцінку наданим доказам,
знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2
ст. 112 Сімейного
Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони 10
січня 2003 року
зареєстрували шлюб, котрий для сторін є першим. Від даного шлюбу мають
неповнолітнього сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбно-сімейні стосунки між ними були припинені в серпні 2006 року, і з цього
часу вони ніяких сімейних стосунків не підтримують. Небажання підтримувати
сімейні стосунки, викликане не випадковими причинами і підтверджено в судовому
засіданні серйозними доводами.

На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню,
оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу
суперечило б інтересам сторін по справі.

Суд вважає необхідним за згодою сторін місце проживання неповнолітнього
сина сторін, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити разом з відповідачем - ОСОБА_2.

Витрати по розірванню шлюбу, за його згодою необхідно за покласти на
позивача, у вигляді необхідності сплати мита на користь держави у розмірі 17 грн. 00 коп. за
одержання свідоцтва про розірвання шлюбу. Відповідача у зв'язку з цим необхідно
звільнити від сплати мита на користь держави.

Керуючись ст.ст. 14,
57-59, 130, 208, 209,212-215,218, ЦПК України, ст.ст. 104,105,110,112
Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований 10
січня 2003 року в
Кременчуцькому міському відділі РАЦС, між ОСОБА_1, 1976 року народження
та ОСОБА_2, 1978 року народження,
актовий запис за НОМЕР_1
- розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 держмито на
користь держави в сумі 17
грн. 00 коп.

ОСОБА_2 від даного виду платежу звільнити.

Місце проживання неповнолітнього сина сторін, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визначити з матір'ю -
ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду
Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти діб з дня
проголошення та апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти діб з дня
подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про
апеляційне оскарження, апеляційної скарги у випадку їх спільного чи окремого
неподання або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя:
підпис