У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши  18 травня        2007 року касаційну скаргу державного
підприємства "Львіввугілля"  на
рішення Червоноградського міського суду
Львівської області від 24 липня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Львівської області від 15 січня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
державного підприємства "Львіввугілля" про зміну формулювання причин
звільнення з роботи,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у вересні  2002 року
адміністрацією підприємства йому було надано санаторно-курортну путівку,
у зв'язку з чим він написав заяву про надання йому відпустки і залишив її в
приймальній директора.

Зателефонувавши на
роботу під час санаторного лікування, він дізнався, що заява директором не
підписана. 2 жовтня 2002 року він повернувся на роботу, до нього прийшло
керівництво шахти для перевірки його знань щодо плану ліквідації аварії на
шахті. Його звинуватили в тому, що він перебуває на роботі в стані алкогольного
сп'яніння. Обурений таким ставленням до себе він поїхав до санаторію
продовжувати лікування. У подальшому
його звільнили з роботи за п. 4 та п. 7 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи таке
звільнення незаконним, просив змінити формулювання підстав звільнення,
зазначених в наказі, на звільнення за власним бажанням.

Рішенням Червоноградського міського
суду  Львівської області від 24 липня
2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від
15 січня 2007 року, позов задоволено.

У обгрунтування касаційної скарги
державне підприємство "Львіввугілля"
посилається на невідповідність висновків судів матеріалам справи,
неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального
права та ставить питання про скасування судових рішень й ухвалення  нового рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції та  апеляційний суд,
погоджуючись з ним, виходили з того, що
звільнення позивача з роботи за вказаними в наказі підставами є
незаконним та проведеним з порушенням встановленого трудовим законодавством
порядку звільнення, наказ про звільнення позивачу не вручався, пояснення в
письмовій формі  у позивача відібрано не
було.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1 до державного підприємства "Львіввугілля" про зміну
формулювання причин звільнення з роботи за касаційною скаргою державного
підприємства "Львіввугілля"  на
рішення Червоноградського міського суду
Львівської області від 24 липня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Львівської області від 15 січня 2007 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема