Справа № 22 -
36/07                                                                    Головуючий у і інстанції: Волоско І.P.
Категорія: 26                                                                                    Доповідач: Каблак П.І.
УХВАЛА

Іменем
України

14
травня 2007 року
колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської
області в складі:

головуючого: Каблака П.І., суддів: Павлишина О.Ф., Шандри М.М.,

при
секретарі: Жовнір О.З., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29 червня 20о6
року, -

встановила:

оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання недійсним заповіту, складеного 27.05.2005 року ОСОБА_4 на все своє майно відповідачці.

Позивачка в апеляційній скарзі просить скасувати
рішення суду, а справу направити на новий розгляд, оскільки суд неповно
встановив обставини справи і неправильно
оцінив докази, адже покази свідків з боку відповідачки і приватного нотаріуса є неправдивими, при
наявності двох протилежних висновків
судово-психіатричних експертиз слід було призначити комплексну, комісійну судово-медичну і судово-психіатричну
експертизу, однак клопотання про це судом було відхилено.

Вона ж доглядала ОСОБА_4 протягом восьми років і як наслідок турботи він
добровільно 15.11.2004 року
склав заповіт в користь її неповнолітньої
доньки. На час складення спірного заповіту заповідач був в тяжкому
стані, контакту не доступний.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає,
що така до задоволення не підлягає.

Місцевим судом вірно встановлено,
що 27.05.2005
року ОСОБА_4 був складений заповіт, який відповідно до ст. 1253 ЦК України посвідчений приватним нотаріусом львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, при свідках ОСОБА_6,
ОСОБА_7, згідно якого він заповів
все своє майно рідній сестрі, відповідачці по справі - ОСОБА_3 У зв'язку із поганим зором, хворобою та похилим
віком заповідача та за його дорученням
заповіт, у відповідності з вимогами ст. 207 ЦК України та в присутності
нотаріуса підписала ОСОБА_8.

Врахувавши: покази свідків -
нотаріуса ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_8, які вказали, що ОСОБА_4 в останні дні свого життя та, зокрема, день складання заповіту був при свідомості, був
контактним, розумів про що

його запитують та відповідав на поставлені питання, хоча
і стан його здоров'я був важкий; історію хвороби, з якої
також вбачається, що під час перебування в лікарні з 20.05- по 26.05. 2005 року ОСОБА_4 перебував у свідомості, був контактний,
спілкувався з лікарями; висновок повторної, комісійної, посмертної судово-психіатричної експертизи від 15.03.2006 року, в якій зазначено, що на момент укладення
заповіту 27 травня 2005 року ОСОБА_4
розумів значення своїх дій, міг віддавати їм звіт та керувати ними, місцевий суд зробив вірний висновок про
необґрунтованість позовних вимог та вірно відмовив у їх задоволенні.

Повторно допитані в суді апеляційної інстанції, в якості свідків ОСОБА_9 - лікуючий лікар та ОСОБА_5 - нотаріус, підтвердили, що ОСОБА_4
хоч і був у важкому стані, у зв'язку з похилим віком та різними хворобами,
однак був контактний і усвідомлював поставлені до нього запитання. Покази
свідка ОСОБА_13 - фельдшера лікарні швидкої медичної
допомоги, яка перевозила ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 з лікарні додому
і зазначила, що він був не контактний, не можуть братись за основу стану
здоров'я хворого, оскільки лікуючий лікар пояснила, що в окремі моменти хворий
міг бути недоступний на короткий час.

Інші ж докази свідчать, що в час складання заповіту
ОСОБА_4 усвідомлював значення своїх дій.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, а тому підстав для
її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи,
вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду,
передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування
рішення суду.

Керуючись ч.і ст. зо8, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29 червня 200б року залишити без зміни.

Ухвала вступає в законну силу з
моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.