Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського районного суду від 8 листопада            2006 року та рішення Апеляційного
суду Рівненської області від 17 січня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом від 2 березня 2005 року та визнання права
власності в порядку спадкування за заповітом на
¾ частини
будинку АДРЕСА_1, посилаючись на те, що зазначений будинок належав його діду
ОСОБА_3, який склав на його користь заповіт; після смерті ОСОБА_3 він фактично прийняв спадщину, однак відповідачка
в порушення його прав отримала  свідоцтво
про право на спадщину за законом на увесь будинок, хоча має право лише на його ¼ частину.

Рішенням Рівненського районного суду від 8 листопада 2006
року позов задоволено частково, постановлено визнати частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 2 березня 2005 року ОСОБА_2,
визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/6
частину будинку АДРЕСА_1, визнати за відповідачкою право власності на 5/6
частин зазначеного будинку.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 17
січня 2007 року рішення суду першої інстанції змінене в частині визначення
часток сторін у власності на будинок, а саме позивача ОСОБА_1. з 1/6 на 1/3
частину, відповідачки
ОСОБА_2 із 5/6 на 2/3 частини; в решті рішення суду першої інстанції
залишене без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в
справі судові рішення та задовольнити його позов, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що задовольняючи
частково позов, суди виходили з того, що ½ частина будинку належить ОСОБА_2, оскільки будинок було
збудовано під час перебування її та
ОСОБА_3 перебування в шлюбі, на ¼ частину будинку відповідачка має право як на обов'язкову
частку в спадковому майні, тому частка позивача у власності на будинок в порядку
спадкування за заповітом становить 1/3 частину.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні фактів,
також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність перевірки
матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом  ОСОБА_1. до ОСОБА_2 про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права
власності в порядку спадкування за заповітом на частину будинку, за касаційною
скаргою ОСОБА_1. на рішення Рівненського районного суду від 8 листопада 2006
року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 17 січня 2007 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін