Справа № 2-9/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18  січня 2007 року
Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Нечепоренка Л.М.,

при секретарі Божок Н.В.,

з участю
прокурора Сахно Л.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" смт.Рокитне, третя особа:
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Таращанському районі Київської області про
перерахування страхових виплат,-

встановив:

Позивачка звернулася із позовною
заявою до відповідача про перерахування страхових виплати,
мотивуючи тим, що працюючи в КСП "Нива", правонаступником
якого є СТОВ "Нива" на посаді завідуючої
забійного пункту, у березні 1994 року отримала виробничу травму, в зв"язку з чим стала інвалідом 3-ї групи.

Відшкодування шкоди проводилося відповідачем
добровільно, а з 2001 року відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професіонального захворювання, що спричинило втрату працездатності" страхові виплати виплачує виконавча дирекція Фонду соціального страхування,
тобто третя особа,

У 2 005 році при підготовці документів для перерахування пенсії виявила, що довідки про зарорбітну плату, надані відповідачем за один і той же період її роботи не
відповідають одна одній, що могло вплинути на
розмір відшкодування. Як вбачається із акту перевірки
НОМЕР_1, проведеної представником територіальної
державної інспекції праці при визначенні середньомісячного
заробітку враховані не всі види заробітної плати і перерахування розміру
відшкодування шкоди не проводилося в усіх передбачених
законодавством випадках. Просить -призначити судову бухгалтерську
експертизу для встановлення правильності визначення середньомісячного заробітку для обчислення відшкодування шкоди станом на 18.10.01
р. та зобов»язати відповідача
перерахувати розмір відшкодування шкоди,

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що вважає, що їй була непривильно
визначена середньомісячна заробітна плата і тому вона отримує меншу суму відшкодування. Від проведення судово-бухгалтерської
експертизи відмовилася так як є акт перевірки
територіальної інспекції праці, де вказані порушення,
допущені відповідачем при

встановленні середньомісячної
заробітної плати в 1993-94 роках. Просить зобов»язати відповідача зробити перерахунок середньомісячної заробітної плати за 1993-1994 p.p., тобто безпосередньо
перед отримання травми.

Представник відповідача позов не
визнав і пояснив, що в 1993 році після отримання травми
позивачкою, яка працювала завідувачкою забійного пункту, який
був в оренді колективу забійного пункту КСП «Нива», їй
була визначена середньомісячна заробітна плата в сумі 60 млн. крб..
Перед передачею документів до виконавчої дирекції, середньомісячний заробіток
позивачки становив 80 грн. 30 коп.. Вважає, що підстав для задоволення позову немає, так як розрахунок середньомісячного
заробітку був проведений правильно.

Представник відповідача - головний
бухгалтер СТОВ «Нива» пояснила, що надати суду платіжні
документи за 1994-2000 p.p. немає можливості, так як вони у
2001 році знищені відповідно записів в актах, наданих суду для огляду.

Представник
третьої особи вважає, що підстав для задоволення
позову немає і пояснив, що за три місяці до травми заробітна плата позивачки становила 6070073.25
крб. І розмір втраченого заробітку
при 40% втраті працедатності мав становити 2428029.3 крб.. Так як
забійний пункт функціонував як самостійний
госпрозрахунковий підрозділ, тобто самостійно визначав всі питання організації праці, режиму роботи і оплати праці працівників, не погоджуючи ці питання із
керівництвом КСП, відповідач не мав
підстав для проведення перерахунку розміру відшкодування, крім випадків
зміни ступеню втрати працездатності.
Постановою КМУ від 03.10.1997 р. передбачено, що розмір втраченого заробітку... не може бути бльшим від середньомісячного зарорбітку відповідного
працівника, а тому перерахунок неможливо проводити, адже розмір
втраченого заробітку позивачки у перерахунку
на 100% становив 200.76 грн., що
було значно більше заробітної плати керівника забійного пункту.

Заслухавши сторони, третю особу, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підляає.

В судовому засіданні встановлено, що
20 грудня 1993 року КСП «Нива» та колектив забійного
пункту даного підприємства уклали підрядний договір на оренду
основних засобів виробництва. Згідно п.8 даного договору єдиним
джерелом оплати праці є госпрозрахунковий валовий доход, сума заробітної плати
підрозділу визначається валовим методом. В п.9 п/п «б» визначено, що підрядний колектив самостійно вирішує всі питання
організації праці, режиму і відпочинку, обліку трудового внеску працівника в
загальні результати праці і розподіл колективного заробітку.

Аналізуючи даний договір, можна
зробити висновок, що зміна

заробітної плати, тарифних ставок чи
посадових окладів в КСП не

стосувалася даного підрозділу, так
як він самостіно , визначав

дані питання всередині колективу.

І тому посилання державного
інспектора праці, що в інших підрозділах КСП в 1994-2000 p.p. підвищувалася заробітна  плата іншим працівникам підприємства, не стосується забійного пункту, який
самостійно вирішував дані питання.

В зв»язку з цим суд вважає, що нарахування заробітної плати за три місяці для визначення середньомісячного заробітку позивачки відповідачем було проведено у відповідності до
закону. Інших видів нарахувань, які можливо було включити в середньомісячний заробіток позивачки за грудень
1993 p., січень-лютий 1994 року ні позивачкою, ні
відповідачем суду не надано.

Тому підстав для повторного перерахунку середньомісячного заробітку
позивачки відповідачем суд не вбачає.

Тим паче, за
дорученням суду представник виконавчої дирекції фонду
соціального страхування спільно із відповідачем зробили під час розгляду справи розрахунок визначення середньомісячного заробітку позивачки та розміру втраченого заробітку, що підтверджується актом дослідження
документів стосовно призначення та розрахунку
розміру відшкодування шкоди позивачці від 30.10.2006 року, яким підтвердили
правильність обчислення середньомісячного заробітку позивачки і нарахування розміру
втраченого заробітку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57, 88, 215  ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" смт.Рокитне, третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Таращанському районі Київської області про
перерахування страхових виплат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Київської області шляхом подання до
Рокитнянського районного суду заяви про апеляційне
оскарження рішення суду протягом 10 днів з дня його проголошення і подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.