Справа
№ 2-292/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

м. Ковель                                                                                                   01 лютого 2007 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судці Лапіна О.Ф.,
за участю секретаря - Гарбар О.В.,

позивача
- ОСОБА_1., представника відповідача - Прадищук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні при
попередньому розгляді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до СТзОВ «Україна» про визнання дійсним договору купівлі-продажу та
визнання права власності на об'єкт нерухомого майна, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до СТзОВ
«Україна» про визнання дійсним договору купівлі - продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1
року, укладеного між позивачем як Покупцем та СТзОВ «Україна» як Продавцем по
угоді щодо квартири АДРЕСА_1 Ковельського району Волинської області з належною
часткою господарської споруди - хліва, і визнання за нею права на дане нерухоме
майно.

На обґрунтування
заявлених вимог позивачка вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року між нею та
відповідачем по справі, СТзОВ «Україна» в особі директора - ОСОБА_2, укладено
договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1
Ковельського району з належною часткою господарської будівлі - хліва,
розташованого на прилеглій земельній ділянці. Вартість вказаних об'єктів
нерухомого майна була визначена згідно договору купівлі продажу в сумі 8000
грн., порядок та строки оплати визначені договором - готівковий розрахунок
протягом 30 календарних днів після укладення договору. Вказує, що нею, як
Покупцем, були повністю виконані зобов'язання щодо оплати за придбані об'єкти
нерухомого майна, що стверджується накладноюНОМЕР_1, і, відповідно до акту
приймання - передачі від ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідач - СТзОВ «Україна»,
передав, а позивач, - прийняв вказане нерухоме майно.

При зверненні до
нотаріуса та до Волинського обласного БТІ для оформлення правовстановлюючих
документів на нерухоме майно, як того вимагає чинне законодавство, позивач
отримала відмову у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на
предмет договору. На неодноразові звернення до керівництва СТзОВ «Україна» щодо
представлення правовстановлюючих документів на придбане нерухоме майно їй
повідомлено, що будь-які правовстановлюючі документи відсутні, що вона розцінює
як відмову від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1
року, у зв'язку із чим вимушена ставити питання про визнання дійсним вказаного
договору купівлі -продажу та визнання права власності на придбане на його
підставі нерухоме майно.

В попередньому
судовому розгляді позивачка позов підтримала повністю з викладених у ньому
підстав та просить його задовольнити, прохає судові витрати по справі залишити
за нею.

2

Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позов визнала в
повному обсязі та пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року між СТзОВ «Україна» та позивачем по справі укладено договір купівлі - продажу об'єктів нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1 Ковельського району Волинської
області з належною часткою господарської споруди - хліва, з
визначеною згідно умов договору вартістю в розмірі 8000 грн. Позивачем дійсно повністю виконані зобов'язання щодо оплати, майно
передано відповідно до акту прийому -
передачі від ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнає той факт, що правовстановлюючі документів на предмет договору в СТзОВ «Україна»
відсутні, товариство не виробляло їх за браком
коштів, проте вказане майно до продажу належало СТзОВ «Україна» та перебувало на балансі господарства на pax. 10 «Основні засоби», субрахунок 103 «Будинки і споруди» - житлове будівництво
- інвентарна картка основних засобів «житловий будинок с Бахів і господарські споруди». Враховуючи, що умови договору купівлі - продажу з боку позивача виконано, не
заперечує проти визнання договору дійсним та визнання за
позивачем права власності на предмет договору - квартируАДРЕСА_1 Ковельського району Волинської області з відповідною
часткою господарської споруди - хліва.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку, встановленому ст.
174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши  пояснення
сторін- та  дослідивши  матеріали
цивільної  справи,   суд приходить до
висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлені
наступні факти та відповідні їм правовідносини

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року між сторонами
укладено договір купівлі - продажу об'єкту
нерухомого майна - квартириАДРЕСА_1 Ковельського
району Волинської області з відповідною часткою господарської
споруди - хліва. /а.с. 6/.

Факт укладення даного договору та його умов сторонами не оспорюється,
однак, всупереч вимог ст. 657 ЦК України, договір нотаріально не посвідчений.

З вищевказаного договору купівлі - продажу вбачається, що Покупцем
являється позивач по справі, ОСОБА_1, а
Продавцем - СТзОВ «Україна» в особі директора - ОСОБА_2.

Позивач виконав своє зобов'язання щодо оплати придбаного предмета договору
у визначеній сумі - 8000 грн., у визначеному порядку та в строки, встановлені
договором, що стверджується накладноюНОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року / а.с. 11/ та сторонами не оспорюється.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що товар переходить у власність Покупця в
момент укладення договору. Встановлено також, що
сторони можуть при передачі товару скласти Акт прийому передачі в
письмовій формі.

Вбачається, що сторони посвідчили момент передачі товару - об'єкта договору
-квартириАДРЕСА_1 Ковельського району Волинської області з відповідною часткою хліва, - актом прийому -
передачі від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, згідно якого СТзОВ
«Україна» в особі директора ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1. прийняла будівлю - квартиру житлового будинку і хлів загальною
вартістю 8000 грн, що знаходиться в с
Бахів Ковельського району, вул. Залізнична, 3/3. /а.с. 8/

Відсутність
нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу об'єкту нерухомого майна, відповідно до ст. 220 ЦК України свідчить про нікчемність укладеного між сторонами правочину. А тому, відповідно до ст. ст.
215, 216 ЦК України, нікчемний правочин, будучи
недійсним, не створює юридичних наслідків для сторін.

3

Причиною відмови
у нотаріальному посвідченні договору була відсутність правовстановлюючих
документів на предмет договору у Продавця.

Як вбачається з
пояснень представника відповідача технічна документація та свідоцтво на право
власності на спірні об'єкти нерухомого майна, - не виготовлялись у зв'язку з
відсутністю коштів на підприємстві.

Той факт, що
вказане майно є власністю СТзОВ «Україна» стверджується поясненнями
представника відповідача та довідкоюНОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року про те, що квартира, продана позивачці, належить СТзОВ
«Україна» і стоїть на балансі господарства на pax. 10
«Основні засоби», субрахунок 103 «Будинки і споруди» - житлове будівництво
-інвентарна картка основних засобів «житловий будинок с Бахів і
господарські споруди»; її балансова вартість 14606 грн., дійсна вартість 8000
грн. / а.с. 9/

Не представлення
відповідачем по справі усіх необхідних для нотаріального посвідчення документів
свідчить про ухилення останнього від нотаріального посвідчення договору.

Статтею 220 ЦК України
передбачено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

На підставі
доказів, досліджених в ході судового розгляду встановлено, що сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору, що стверджується самим Договором;
між сторонами відбулося повне виконання умов договору, що також стверджується
письмовими доказами - накладною НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року та актом
приймання - передачі основних засобів від ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За таких
обставин визнання представником відповідача пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить
до висновку, що договір купівлі - продажу майна, укладений ІНФОРМАЦІЯ_1 року
між СТзОВ «Україна» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід визнати дійсним.

Відповідно до
ст. 328 ЦК України
право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із
правочинів.

За вказаних
обставин позивача,ОСОБА_1, слід визнати такою, що набула право власності на
об'єкт нерухомого майна, придбаний на підставі договору купівлі - продажу від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року - квартириАДРЕСА_1 Ковельського району Волинської області з
відповідною часткою господарської споруди -хліва.

Судові витрати
по справі залишити за позивачкою, відповідно до клопотання останньої.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст. ст. , 130, 174, 367 ЦПК, ст. ст. 215, 216, 220,
328, 657 ЦК України,
-

вирішив :

Позов задовольнити повністю.

Визнати дійсним
договір купівлі - продажу нерухомого майна - квартириАДРЕСА_1 Ковельського
району Волинської області з належною часткою господарської споруди - хліва,
укладений в с Дубове
Ковельського району ІНФОРМАЦІЯ_1 року між Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Україна» в особі директора ОСОБА_2 (Продавець) та
ОСОБА_1 (Покупець).

4

Визнати за ОСОБА_1 право власності на об'єкт нерухомого майна, придбаного за даним договором, а саме: квартиру АДРЕСА_1 Ковельського району Волинської області з належною
часткою господарської споруди - хліва.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення
та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги без попереднього подання заяви - протягом строку,
встановленого для подання заяви про апеляційне оскарження.