У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши                      30
березня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду
Херсонської області від 27 листопада                      2006 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та права  на спадщину за законом,

в с т а н о в и в:

У січні 2006 року ОСОБА_1звернулася до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що після смерті її матері 6 березня 2005 року
залишилося майно, у тому числі частина жилого будинку із господарськими
спорудами й автомобіль, які були придбані її матір'ю разом з відповідачем під
час їх  перебування в шлюбі.

Вважаючи, що має право на частину зазначеного майна, але
не може його реалізувати у зв'язку з безпричинним пропуском строку на прийняття
спадщини і відсутністю відповідних документів, просила визнати за її матір'ю
право власності на ½ частину будинку із господарськими
спорудами, автомобіля, іншого рухомого майна та за нею - право на спадщину за
законом.

Рішенням Каланчацького районного суду від 12 вересня 2006
року позов задоволено частково.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 27
листопада 2006 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено
нове, яким в задоволенні позову відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків  суду обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права та
ставить питання про скасування рішення апеляційного суду й залишення в силі
рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивачка
безпідставно не подала протягом встановленого законом строку заяву  про  прийняття
спадщини, а тому вона вважається такою, що не прийняла її; позивачка не надала
достатніх доказів на підтвердження того, що судом вирішено питання  про визначення їй додаткового строку для
прийняття  нею спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України  суд касаційної інстанції не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення
або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та права  на спадщину за законом за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 27 листопада 2006
року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема