У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши                      13
квітня 2007 року касаційну скаргу акціонерного комерційного банку соціального
розвитку "Укрсоцбанк" на рішення Апеляційного суду Черкаської області
від 19 лютого 2007 року в справі за позовом акціонерного комерційного банку
соціального розвитку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, третя особа - відкрите
акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія
"Оранта", про зобов'язання виконати умови договору добровільного
особистого страхування,

в с т а н о в и в:

Акціонерний комерційний банк
соціального розвитку (далі - АКБ) "Укрсоцбанк"  звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з метою зменшення ризиків щодо неповернення кредиту,
наданого банком ОСОБА_1, між відповідачкою і вказаною страховою компанією
укладено договір добровільного особистого страхування.

Проте у встановлені даним договором строки страхові платежі відповідачкою
внесені не були, у зв"язку з чим позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від
19 грудня 2006 року позов задоволено.

Рішенням Апеляційного суду
Черкаської області від 19 лютого
2007 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено
нове, яким в задоволенні позову відмовлено.

У
обгрунтування касаційної скарги АКБ "Укрсоцбанк" посилається на
невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм процесуального права та ставить питання
про скасування рішення апеляційного суду й залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний
суд виходив з того, що несплата страхувальником
страхових платежів у встановлені договором струхвання строки є підставою для
припинення вказаного договору, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про страхування" й умовами договору добровільного особистого
страхування відповідачки, та не може бути
підставою зобов'язання вигодонабувачем страхувальника виконувати в примусовому
порядку договір добровільного особистого страхування.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом акціонерного комерційного банку соціального розвитку
"Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, третя особа - відкрите акціонерне товариство
Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", про зобов'язання
виконати умови договору добровільного особистого страхування за касаційною
скаргою акціонерного комерційного банку соціального розвитку
"Укрсоцбанк" на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 19
лютого 2007 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема