СУД   ЧЕРКАСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Справа №22ц-111-2007р.                                       Головуючий
Категорія про поновлення строку   -                       Пономаренко В.В.
в апеляційній інстанції    - Бородійчук В.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"11"
січня   2007 р.  Судова палата в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                           Кісіля М.О.

суддів                                       Бородійчука В.Г.. Трюхана Г.М.

при секретарі                          Ковтун Л.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2006р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Смілянського
міськрайсуду про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями і бездіяльністю
органу суду та додатковим позовом ОСОБА_1 до Смілянського міськрайонного суду і
Смілянського відділу ДВС у м.Сміла та Смілянського відділу ДВС у м.Сміла та
Смілянському районі про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу
суду та державної виконавчої судової влади.

Вивчивши
матеріали справи, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

13 березня 2006р. ОСОБА_1, звернулась в апеляційний суд Черкаської області з позовом до Смілянського міськрайсуду про відшкодування
моральної шкоди завданої незаконними діями і бездіяльністю органу суду. Ухвалою
апеляційного суду Черкаської області від 28 березня 2006р. підсудність справи
визначена Черкаському районному суду і
ухвалою суду від 17 квітня 2006р. по ньому відкрито провадження.

Свої вимоги
ОСОБА_1, мотивує тим, що 25 жовтня 2004р. суддею Смілянського міськрайонного
суду Зайончковською І.А. було винесено незаконну ухвалу «Про зупинення
провадження по цивільній справі №2-29/2004р.», яка знаходилась в провадженні даного суду з листопада 2003 року. 12
листопада 2004р. на вказану ухвалу, яка ухвалою судової палати в цивільних
справах від 18 січня 2005 року відхилена, а справа повернута до суду 04
лютого 2005 року.

29 травня 2005 року, голова апеляційного суду Черкаської області, своїм розпорядженням
№НОМЕР_1 визначив -'-підсудність даної цивільної справи саме Смілянському міськрайонному суду, який не відновив
провадження по даній справі і судовий її розгляд по суті.

Такий перебіг обставин змусив позивачку звернутися в листопаді 2005 року із
аналогічним позовом до Печерського районного суду м.Києва за місцезнаходженням
одного із відповідачів по даній цивільній справі, але, встановивши в судовому
порядку факт знаходження в Смілянському міськрайонному суді спору між тими ж
самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав,
Печерський районний суд м.Києва, ухвалою
від 01 грудня 2005 року залишив дану позовну заяву без розгляду.

08 грудня 2005р.
Смілянський міськрайонний суд виніс ухвалу по цивільній справі №2-3/2005р. про
визначення підсудності цивільної справи та передачу даної справи Печерському районному суду м.Києва. 20
лютого 2006 року справа повернута Печерським районним судом м.Києва, оскільки
спір необхідно розглядати за місцем проживання позивача. Жодної офіційної
відповіді в період січня-лютого 2006 року з приваду місцезнаходження позовної
заяви та стану руху по ній ОСОБА_1, від Смілянського міськрайонного суду не
отримувала.

На запити зроблені до Печерського районного суду м.Києва вона отримувала відповідь
про те, що її справа не надходила до даного суду.

10 березня
2006р. довірена особа ОСОБА_2, з метою встановлення факту місцезнаходження позовної заяви та надісланої
Смілянським міськрайсудом вказаної цивільної справи, був змушений виїздити в
м.Київ до Печерського районного суду.

По даному факту
на ім.'я голови Печерського районного суду м.Києва було подано відповідну
заяву.

ОСОБА_1, вважає, що внаслідок незаконних дій та бездіяльності Смілянського
міськрайонного суду їй були завдані моральні страждання, які вона оцінює в сумі
45000 грн.

В ході розгляду справи ОСОБА_1, звернулася в Черкаський районний суд з додатковою
позовною заявою до Смілянського міськрайонного суду і Смілянського відділу ДВС у м.Сміла та Смілянському районі про
відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу суду та державної
виконавчої судової влади. Вважає, що вказані
органи влади завдали їй шкоди, загальний розмір якої складає 4357730 грн., яку просить стягнути на свою користь за рахунок
державного бюджету.

Рішенням
Черкаського районного суду від 24.10.2006р. відмовлено в задоволенні позовних та додаткових позовних вимог
ОСОБА_1

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, просить скасувати рішення Черкаського районного суду від
24.10.2006р. як незаконне і ухвалити нове рішення по суті її позовних вимог.

Перевіривши законність і
обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення. Судом встановлено,
що позивач просить відшкодувати шкоду завдану діями та бездіяльністю суду
при розгляді та виконанні рішень в цивільних справах. В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1. керувалася нормами ст.ст. 23, 1166,
1167. ч.6.7 ст.1176 Цивільного Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що ст.23 ЦК України передбачає загальні правила відшкодування
моральної шкоди, а ст. 1166 ЦК
України •- загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Відповідно до ч.І ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано доказів
неправомірності рішень, дій чи бездіяльності,
відсутня і особа яка б їх завдала та наявність вини.

Відсутні підстави і для задоволення вимог позивача відповідно до ч.2 ст. 1
167. ч.6,7 ст.1176 ЦК України
та відповідно до п.1 ч.І ст.1, 14 ЗУ
«Про відшкодування

шкоди,   завданої
незаконними   діями   органів
дізнання,   попереднього   слідства, прокуратури і суду».

Згідно до вимог
ст. 1176 ЦК України
шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом
незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному
обсязі в разі встановлення в діях судді(суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за
обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

В матеріалах справи маються
відомості, що вирок в даному випадку відсутній.

ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання і досудового слідства, прокуратури і суду»,
на який посилається позивач, правомірно не був застосований судом першої
інстанції, оскільки не було встановлено і доведено причинний зв'язок між діями,
бездіяльністю Смілянського міськрайсуду і настанням шкоди.

Встановлено
також і те, що ухвала Смілянського міськрайсуду від 08.12.2005р. про визначення
підсудності цивільної справи в апеляційному порядку не оскаржувала ся і суд
першої інстанції правильно не взяв до уваги твердження позивача про
незаконність ухвал суду, оскільки суд першої інстанції відповідно до чинного законодавства не уповноважений перевіряти
правильність чи неправильність ухвалених суддями першої інстанції
судових рішень по справі, їх законності чи незаконності, даним повноваженням наділені суди апеляційної та
касаційної інстанції.

Суд першої
інстанції також дійшов правильного висновку відмовляючи позивачу у задоволенні вимог викладених у додатковій позовній заяві про
стягнення на її користь за рахунок державного бюджету в рахунок
відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої діями суду та Державної виконавчої служби при розгляді та виконанні
рішень по її справі, оскільки позивачем не був обгрунтований причинний зв'язок
між діями Смілянського міськрайсуду та ДВС у м.Сміла та Смілянському районі і
настання шкоди.

З огляду на
вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно
відмовив у задоволенні позовних вимог позивача.

Доводи ОСОБА_1.,
приведені нею в апеляційній скарзі не переконливі і спростовуються наявними у
справі доказами.

Судове рішення грунтується на наявних по справі доказах і відповідає
вимогам діючого законодавства. Доводи апеляційної скарги не є суттєвими і були
предметом дослідження суду.

Атому, керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, судова
палата,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
відхилити.

Рішення Черкаського районного суду від 24 жовтня 2006р. по справі за
позовом ОСОБА_1 до Смілянського міськрайсуду про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями і бездіяльністю органу
суду та додатковим позовом ОСОБА_1 до Смілянського міськрайонного суду і
Смілянського відділу ДВС у м.Сміла та Смілянському районі про відшкодування
шкоди, завданої незаконними діями органу
суду та державної виконавчої влади залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі 2 місяців з моменту
проголошення.