Справа № 22ц-1332/2007                                                       Головуючий
1 інстанції - Бабенко С.С.
Категорія - 21                                                                                                  Доповідач - Гурова О.М.
УХВАЛА                 ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

8 лютого 2007 року                                                                                                              м.
Донецьк

Апеляційний
суд Донецької області в складі: головуючої- ГуровоїО.М., суддів - Могутової Н.Г., Шевченко В.Ю., при секретарі - Тимченко Г.В., за участю -
сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 17 листопада 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Дзержинську Донецької
області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на рішення Дзержинського міського суду
від 17 листопада 2006 року, яким відмовлено у задоволенні його позовних
вимог про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати зазначене рішення у зв'язку з
тим, що суд порушив норми матеріального права, оскільки повинен був застосувати
вимоги ст.ст.21,28,34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання" від 23.09.1999 р. Вважав, що у зв'язку з тим, що згадані
норми Закону не скасовані, підстав для посилання судом на Закон України „Про
Державний бюджет України на 2006 рік" не було.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, посилався
на те, що Законом України „Про державний бюджет України на 2006
рік" зупинена дія підпункту „є" пункту першого ст. 21, частини
третьої ст. 28 та частини третьої ст. 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
і професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності", в
зв"язку з чим на теперішній час правові підстави для стягнення сум у
відшкодування моральної шкоди згідно вказаного Закону відсутні.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до   ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і     залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач з 1968 року працював на шахті
"Північна" ДП „Дзержинськвугілля" на роботах з повним робочим
днем в підземних умовах, внаслідок
чого   отримав   професійне
захворювання   -   хронічний
бронхіт,   діффузний  пневмосклероз. Висновком МСЕК від 15.09.2006
року йому вперше встановлено 20% втрати
працездатності в зв"язку з вказаним профзахворюванням безстроково.

Відповідно до
ст. 21 п.1 тш. „є" та ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", у разі
настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його
здоров»я, виплачуючи йому грошову суму за моральну
шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Разом з тим, з
метою приведення окремих норм законів у відповідність з Законом України „Про
державний бюджет України на 2006 рік" пунктом 27 статті 77 вказаного
Закону зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 ст.
1( в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),
підпункту „є" п.1, ч.1,ст. 21, ч.З ст. 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату
працездатності".

Виходячи з
наведеного, а також вимог ст. 5 ЦК
України, суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дія
положень п.27 ст. 77 Закону України „Про державний бюджет України на 2006
рік" повинна застосовуватись до правовідносин, що виникли після набрання
чинності вказаним законом, тобто після 1 січня 2006 року.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше висновком МСЕК від 15.09.2006 року
встановлено 20% втрати працездатності в зв"язку з наявним профзахворюванням.

Викладене
свідчить, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з
зазначеного часу, тобто після набрання чинності Законом України „Про державний
бюджет України на 2006 рік", тому правових підстав для стягнення сум у
відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 не існує, оскільки призупинення дії
закону не дає підстав для його застосування.

Рішення суду
відповідає вимогам процесуального і матеріального права і підстави для його
скасування відсутні.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, т.я. суперечать вимогам п.
27 ст. 77 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік".

Інші доводи апеляційної скарги
також не спростовують висновків суду.

Відповідно до
ст. 81 ЦПК України, з позивача слід стягнути витрати на інформаційно-технічне
забезпечення в розмірі 1,50 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, Апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду
від 17 листопада 2006 року залишити без змін.

Стягнути з
ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 1,50 грн. (одна
грн. 50 коп.) на р/рахунок 0992 ОКПО 02891428 МФО 834016 в УДК в Донецькій
області, одержувач - Апеляційний суд Донецької області.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.