Справа № 8а- 1/2007р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2007року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Король О.М., Горбуновій Л.С.

за участю представника позивачки - ОСОБА_1

за участю представника відповідачів та третьої особи - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ЦМДПІ у м. Кривому Розі про визнання
права власності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до
суду в якому просить визнати право власності. В обґрунтування позовних вимог
вказала, що 26 червня 1973 року її дядьком - ОСОБА_4 було оформлено спадщину у вигляді жилого будинку з господарськими
будівлями після померлої матері - ОСОБА_4. 28 червня 1973 року право власності було зареєстровано в Криворізькому бюро технічної інвентаризації, про що видано
реєстраційне посвідчення. В 1991 році вона зареєструвалась в будинку родичів і стала
проживати там разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6. Весь
період проживання вони вели спільне господарство
і піклувалися про дядька з тіткою, так як крім них, інших кровних родичів не було. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них
народився син ОСОБА_7, якого її родичі прийняли, як рідного онука. Після себе
тітка - ОСОБА_8заповіла її неповнолітньому
сину спадщину у вигляді однокімнатної квартири в м.
Кривому Розі поІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт був складений 15 березня 2000 року. Після тривалої хвороби тітка
померла. 14 січня 2002 року було складено свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на ім'я її неповнолітнього сина -ОСОБА_9. Невдовзі, після смерті своєї дружини, помер її
дядько - ОСОБА_4. І в зв'язку з тим, що вони не
очікували такої бистрої смерті дядька, він не вспів оформити заповіт на неї,
хоча він на цьому постійно наполягав. Вона проживала з дядьком, який є власником
домоволодіння більш як п'ять років, а також вела з його сім'єю спільне господарство, таким чином вважає себе
спадкоємицею за законом четвертої черги. Спадкоємці першої, другої, третьої та ін. відсутні. За
станом на 01.10.2004 року дане домоволодіння органом державної влади, як безхазяйне або виморочне
майно не визнано та не поставлено на облік. Просить встановити факт її
проживання зі своєю сім'єю строком більш як п'ять років та визнати за нею право власності на весь жилий
будинокІНФОРМАЦІЯ_3м. Кривому Розі..

Доповнивши позовні вимоги позивачка
просить визнати дублікат договору купівлі-продажу жилого будинкуІНФОРМАЦІЯ_3м. Кривому Розі від 30 липня 2001 року, виданого 04 квітня 2005 року - недійсним. Обґрунтовуючи доповнені позовні вимоги позивачка вказала, що вона зі своїм чоловіком ОСОБА_6 приїхала до
м. Кривого Рогу до своїх родичів дядька ОСОБА_4 та
тітки ОСОБА_8 з Чорнобильської зони. Після смерті
тітки, невдовзі помер і дядько, не успівши оформити заповіт на неї, бо з юридичної несвідомості вважав, що будинок і
так їхній. Весь час, з дня смерті дядька,
вони сплачували усі витрати по будинку. В зв'язку з тим, що вона пропустила
строк для прийняття спадщини в нотаріальній конторі, звернулася до суду з позовом
про визнання права власності на будинок, як за єдиною спадкоємицею. Рішенням
Саксаганського районного суду від 29.11.2004
року за нею визнано право власності на жилий будинок по вул. Дністровська № 29 у м. Кривому
Розі. 13.01.2005 року її
право власності на будинок було зареєстровано у Криворізькому БТІ. 28.04.2005 року їй стало відомо, що на
підставі ухвали Саксаганського суду від 04.04.2005 року на дане домоволодіння накладений арешт і в
провадженні цього ж суду знаходиться заява про перегляд рішення від 29.11.2004 року.
Ознайомившись в суді з матеріалами справи, їй стало відомо про укладення угоди
купівлі-продажу від 30 липня 2001 року між її
дядьком та гр. ОСОБА_10. Від імені її дядька договір купівлі-продажу підписаний
ОСОБА_10, на підставі довіреності від 04
липня 2001 року.
Вважає цей договір - недійсним
і належним скасуванню за такими підставами: на четвертий день після похорон
своєї дружини її дядько ще знаходився в стані стресу
і не міг усвідомлювати своїх дій та довірити продаж будинку сторонній особі.
Крім того, цей будинок є єдиним місцем його проживання - спадщина після
матері. Також під сумнів ставиться вільна воля та підпис її дядька на
довіреності, бо цей підпис не належить ОСОБА_4, відсутній факт передачі
грошових коштів за продаж будинку, ціна договору явно занижена, нижче оцінки
БТІ, договір купівлі-продажу в БТІ не зареєстрований. Власником не було
поставлено питання про позбавлення її права проживання, дублікат договору
купівлі-продажу відновлений за минуванням трьох років. Вважає, що на момент
укладення угоди не були дотримані належним чином законні вимоги, вона, як член
сім'ї власника, маючи статус громадян постраждалих в результаті Чорнобильської
катастрофи, користується переважним правом покупки домоволодіння. Крім того,
весь період часу і по теперішній час всі платежі пов'язані з експлуатацією
будинку сплачуються нею. Також вважає, що угода купівлі-продажу, підписана
представником продавця ОСОБА_10, здійснена з перевищенням повноважень та для
особистої користі.

Знов доповнивши
позовні вимоги, позивачка просить усунути перешкоди в здійсненні права
користування домоволодінням та в обгрунтування позовних вимог вказала, що вона
з 1991 року
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
В лютому 2005 року
відповідачі по справі ОСОБА_10, ОСОБА_12 самовільно вселили в належний їй
будинок гр. ОСОБА_13 06 травня 2005 року звернулася
до Саксаганського РВ КМУ з заявою про самовільне заселення сторонніх осіб, а 10 травня 2005 року їй було
видано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. В зв'язку з тим,
що право власності на будинок оспорюється,
вважає, що сторонні громадяни не мають права проживання в будинкуІНФОРМАЦІЯ_3м.
Кривому Розі тільки лише на тій підставі, що їм дозволили проживати
відповідачі. Відповідачі не сплачують ніяких платежів за користування будинком,
а все сплачує вона. Крім того, ОСОБА_13 була попереджена дільничним інспектором
про виселення, але в зв'язку з тим, що відповідачі вважають себе господарями,
сторонні особи продовжують проживати в будинку. Вважає, що відповідачі грубо
порушують закон, вона позбавлена можливості проживати в цьому домоволодінні. З
боку сусідів постійно надходять скарги про порушення порядку з боку
відповідачів. В зв'язку з цим, для дачі показань про незаконне проживання,
вважає обов'язковим допросити в якості свідків сусідів ближніх будинків.

Доповнивши позовні вимоги позивачка просить визнати
доручення від 04.07.2001
року -недійсним,
дублікату договору купівлі-продажу від 04.04.2005
року - недійсним,
визнати витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.11.2005 року - недійсним та
визнати право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В обґрунтування
доповнених позовних вимог вказала, що постановою Сьомої державної нотаріальної
контори за № 5279 від 10.06.2004 року у видачі їй
свідоцтва про спадщину було відмовлено, в зв'язку з тим, що її право на
спадкування виникло в 2004
році за новим Цивільним Кодексом України, тому вона звернулася до суду з
позовом про визнання за нею права власності на будинок, як за єдиною
спадкоємицею четвертої черги. Вважає, що відповідно до ст. З Сімейного кодексу
України, в

неї з ОСОБА_4. існувала сім'я, так
як постійно надавали ОСОБА_4. підтримку. Сім'я ОСОБА_4. передала однокімнатну
квартиру її сину, ОСОБА_8 заповідала майно її сину. Вважає, що реєстрація права
власності на будинок проведена з порушення процесуальних норм а також
порушенням вимог щодо законності угод, так як розглядається справа про
недійсність угоди, а відповідно до ст. 210
ЦК України угода, щодо якої вимагається державна реєстрація, визнається
вчиненою з моменту її державної реєстрації. Вважає, що дублікат отриманий з
порушенням норм закону, так як доручення від імені ОСОБА_4. на час отримання
дублікату не діяло, тому рішення про реєстрацію угоди.

Під час слухання
справи в якості третьої особи с
боку відповідачів залучений приватний нотаріус Криворізького нотаріального
округу ОСОБА_14 а також залучений в якості третьої особи ОСОБА_15При розгляді
справи у якості співвідповідача залучений виконавчий комітет Саксаганської у
місті районної Ради.

У судовому
засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, дала пояснення, в яких
підтвердила зміст позовних заяв. Крім того пояснила, що в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_2в м. Кривому Розі проживала з чоловіком та сином з ІНФОРМАЦІЯ_1 по час смерті ОСОБА_4., тому що в спірному будинку не було
належних умов для проживання дитини, і, крім того, ОСОБА_4. зловживав
алкоголем. Шлюб між нею та ОСОБА_4. не укладався, кровного споріднення не
існувало, ОСОБА_4. її не удочеряв. ОСОБА_4. до часу смерті проживав у
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Представник
позивачки підтримавши позовні вимоги та підтвердивши зміст позовів, у судовому
засіданні пояснила, що позивачка є племінницею дружини ОСОБА_4. Позивачка
перебуває у шлюбі, на утриманні у ОСОБА_4. не перебувала. Останні два місяці до
смерті ОСОБА_4., позивачка проживала окремо
від нього по ІНФОРМАЦІЯ_2. Вважає, що доручення від імені ОСОБА_4.
підписано не ним. Просить визнати недійсним дублікат договору, визнати
недійсним договір купівлі-продажу квартири не просить. Перешкоди у користуванні
будинком створюються шляхом недопущення у будинок.

Третя особа
ОСОБА_15 вважає позови таким, що підлягають задоволенню, погодився з
поясненнями позивачки.

Представник
відповідачів та третьої особи у судовому засіданні позов не визнав повністю.
Вважає, що при видачі довіреності, укладенні договору купівлі-продажу спірної
квартири не було порушено вимог закону.
Підстав вважати ОСОБА_3 спадкоємцем четвертої черги, немає, так як вона
і ОСОБА_4. не були сім'єю, не проживали разом.

Відповідачка ОСОБА_11
неодноразово повідомлялася про час та місце слухання справи, подала суду заяву,
в якої просить слухати справу за її відсутності.

Відповідач
виконавчий комітет Саксаганської у місті районної Ради, повідомлений належним
чином про час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. Суд,
оцінюючи відповідно до ст. 212
ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні
у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та
обставини.

Громадянину ОСОБА_4.
з 26 червня 1973 року належить
будинок АДРЕСА_1у м.
Кривому Розі, що встановлено свідоцтвами (том № 1, а.с.7,8), договором (том № 1, а.с. 34).
У вказаному будинку ОСОБА_4. проживав та був зареєстрований з 15 квітня 1981 року, знятий з
реєстрації 21 серпня 2001 року як
померлий, що встановлено домовою книгою (том № 1, а.с.12-12).

Позивачка зі своїм чоловіком ОСОБА_6 з 19 вересня 1991 року зареєстровані в спірному будинку,
що встановлено поясненнями позивачки, домовою книгою (том № 1, а.с. 12-13), довідками (том № 1, а.с.59, 176). У позивачки ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син
ОСОБА_7, що встановлено свідоцтвом (том №
1, а.с.60). З 1991 року до
народження сина, позивачка проживала разом з ОСОБА_4. та його дружиною ОСОБА_8,
що встановлено судом на підставі пояснень позивачки, показань свідка ОСОБА_14 З
ІНФОРМАЦІЯ_1 на
даний час позивачка, її чоловік ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 проживають у
квартиріІНФОРМАЦІЯ_2у м. Кривому Розі,
право на яку з 14 січня 2002 року відповідно до заповіту,
складеного ОСОБА_8, належить Акуліч М.В., що встановлено поясненнями позивачки,
показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16, свідоцтвом (том № 2, а.с.13).

3
1992 року по час смерті ОСОБА_4.,
позивачка зі своїм чоловіком підтримували близькі стосунки з ОСОБА_4., надавали
останньому допомогу, що встановлено поясненнями позивачки, визнається представником відповідачів, підтверджується
показаннями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_16 По даний час позивачка
здійснює комунальні та інші платежі за спірний будинок, що
встановлено квитанціями (том №
1, а.с.64-68).

4
липня 2001 року ОСОБА_4.
уповноважив своїм дорученням, яке посвідчене приватним нотаріусом ОСОБА_14, ОСОБА_10 розпоряджатися спірним будинком, що
встановлено поясненнями представника
відповідача, дорученням та реєстром (том № 1, а.с.35,223-225). При цьому доручення особисто підписав ОСОБА_4., що судом
встановлено на підставі висновку експерта (том № 1, а.с. 232-235), який не викликає у суду сумнівів в
його правильності. 30 липня 2001 року ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_10 купила спірний будинок,
посвідчивши договір купівлі-продажу у приватного
нотаріуса ОСОБА_14 На час укладання договору спірний будинок під забороною не перебував. Вказані обставини встановлені судом на
підставі пояснень представника відповідачів,
договору (том № 1 , а.с. 33), довідки (том № 1, а.с.38).

21 серпня 2001 року ОСОБА_4. помер, що встановлено
свідоцтвом (том № 1, а.с.9).

10 червня 2004 року ОСОБА_3 Сьомою державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на
спадкове майно після смерті ОСОБА_4., що встановлено листом (том № 1, а.с.5).

4 квітня 2005 року приватний нотаріус ОСОБА_14
посвідчив та видав ОСОБА_10 дублікат договору купівлі-продажу
спірного будинку, що встановлено дублікатом (том № 1, а.с.32).

8 квітня 2005 року реєстратор КП "Криворізьке
БТІ" відмовив зареєструвати вказаний дублікат договору купівлі-продажу в
зв'язку з реєстрацією права власності на спірний будинок за ОСОБА_3 не
підставі рішення суду.

23 листопада 2005 року КП "Криворізьке БТІ"
зареєструвало право власності на спірний будинок за
ОСОБА_10 на підставі дубліката договору, що встановлено витягом (том № 1, а.с.241).

ОСОБА_10 та ОСОБА_12 не дозволяють ОСОБА_3
користуватися спірним будинком, що визнається сторонами,
вбачається з постанови (том № 1, а.с.131).

Позивачка та ОСОБА_4. кровними родичами не є,
позивачка є племінницею дружини ОСОБА_4., що
встановлено поясненнями позивачки, показаннями свідка ОСОБА_14

Посилання позивачки на те, що спірний будинок є
єдиним місцем її проживання, спростовується встановленим судом
фактом про те, що з 1992 року позивачка з чоловіком та дитиною
мешкають у квартирі № 33
будинку № 42а в м.
Кривому Розі.

Твердження позивачки про відсутність передачі
грошей спростовується вказівкою про те, що гроші за проданий будинок були
передані, яка міститься у договорі купівлі-продажу.

Суд відкидає довідку, яка датована 13 січня 1998 р. (т.2, а.с. 15), в якій вказано, що позивачка
проживає у спірному будинку, так як ця довідка спростовується показаннями
свідків ОСОБА_14, ОСОБА_16, які узгоджуються між собою, не містить відомостей про те,
з якого часу позивачка начебто проживає у спірному будинку.

Встановленим фактам та обставинам
відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами ЦК України (у редакції 1963 року), ЦК України, ЖК України, Законом України "Про нотаріат". При цьому суд виходить з вимог п.4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003
p.), відповідно до якого Цивільний
Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Цивільні відносини між
сторонами з приводу видачі ОСОБА_4. довіреності
та продажу спірного будинку виникли та закінчилися до набрання  чинності  Цивільним
Кодексом  України  (2003  p.),
а цивільні  відносини  щодо спадкування та користування
будинком виникли після набрання чинності ЦК
України в редакції 2003
р.
Відповідно до ст. 48 ЦК України (1963 року), недійсною є угода, що не
відповідає вимогам закону. У судовому засідання не встановлено, що
довіреність від імені ОСОБА_4. на ім'я ОСОБА_10 та договір купівлі-продажу
спірного будинку не відповідають вимогам закону. Так, відповідно до ст. 65 ЦК України (1963 року),
довіреність на укладення угод, що потребують нотаріальної форми, повинна бути
нотаріально посвідчена. Судом встановлено, що довіреність від імені ОСОБА_4.
від 4 липня 2001 року посвідчена
приватним нотаріусом ОСОБА_14 Доводи позивачки про те, що довіреність підписана
не ОСОБА_4., спростовуються висновком експерта. Договір купівлі-продажу від 30 липня 2001 року між
ОСОБА_4., від імені якого на підставі доручення діяла ОСОБА_10, та ОСОБА_10,
нотаріально посвідчений у відповідності зі ст. 227 ЦК України (1963
року).

Як вбачається з
договору, у відповідності зі ст. 224
ЦК України (1963 року),
представник продавця за цим договором продала, а покупець купила належний
продавцю будинок за 4000грн., які передала представнику продавця. При цьому суд
відкидає посилання позивачки на вимоги ст. 210 ЦК України (2003
року), так як дана норма на час укладання договору купівлі-продажу спірного
будинку, у відповідності зі ст. 5
ЦК України (2003 року),
не діяла.

Судом також
встановлено, що видача 4
квітня 2005 року
дубліката нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу спірного будинку,
відповідає вимогам ст. 53
Закону України "Про нотаріат".

Твердження
позивачки про те, що на час отримання ОСОБА_10 дубліката договору купівлі-продажу, дія довіреності від імені
ОСОБА_4. закінчилася, судом не приймається до уваги, так як для
отримання дублікату вказаної угоди наявність у ОСОБА_17 довіреності від імені
ОСОБА_4. законом не вимагається.

Вимоги позивачки
про встановлення факту проживання зі своєю сім'єю більше п'яти років є
безпідставною, тому що вона особисто або інші особи не оспорюють її проживання
зі своєю сім'єю, а саме чоловіком ОСОБА_6 та сином ОСОБА_9Суд не вбачає підстав
встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4. однією сім'єю, не менш як п'ять
років до часу смерті ОСОБА_4. При цьому суд виходить з того, що у судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_3 ,
починаючи з 1992 року по
даний час, проживає разом зі своєю родиною у квартирі ІНФОРМАЦІЯ_2у м. Кривому
Розі, а ОСОБА_4. у вказаний термін часу проживав в будинкуІНФОРМАЦІЯ_3у м.
Кривому Розі.

У судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4. не перебували у шлюбі, не були
кровними родичами, не мали один до одного обов'язків усиновлювача, опікуна або
піклувальника, не вели спільного господарства. Тому підстав визнати, що між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4. існували сімейні відносини, і вони були однією сім'єю, не
існує. Факти прояву турботи, надання матеріальної допомоги з боку ОСОБА_3 відносно
ОСОБА_4. не є підставою для визнання цих осіб сім'єю.

Посилання
позивачки на норми СК України є безпідставними, так як на час смерті ОСОБА_4.
ці норми не діяли.

У судовому
засіданні не встановлено підстав для визнання за позивачем права власності на
спірний будинок. До такого висновку суд прийшов з наступного.

Відповідно до
ст. 12 Закону
України "Про власність", громадянин набирає право власності на майно,
одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених
законом.

Спірний будинок
на час смерті ОСОБА_4. належав не померлому, а ОСОБА_10 на підставі угоди, яка
не визнана недійсною. Тому, у відповідності зі ст. 1218 ЦК України (2003 року), цей
будинок не входить до складу спадщини після померлого ОСОБА_4.

Оскільки судом встановлено, що позивачка не проживала
однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_4. не менш як п'ять років до часу його
смерті, суд приходить до висновку про те, що

ОСОБА_3 не є
спадкоємцем четвертої черги за законом, яка передбачена ст. 1264 ЦК України (2003 року). Судом не встановлено яких-небудь інших підстав для
набуття позивачкою права власності на спірний будинок. Посилання
позивачки на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 листопада 2004 року, як на
підставу існування у неї права власності на спірний будинок, є безпідставним,
так як це рішення скасовано. Відповідно до ст. 2 Закону України
"Про власність", кожен громадянин в Україні має право володіти,
користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими, а
відповідно до ст. 4 того ж
Закону, власник на свій розсуд володіє, користується, розпоряджається належним
йому майном. Згідно ст. 49
вказаного Закону, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не
буде встановлено судом, третейським судом.Відповідно до викладеного, приймаючи
до уваги, що ОСОБА_10 правомірно володіє спірним будинком, немає підстав
вважати, що її дії, пов'язані з користуванням майном, у тому числі
запереченнями проти проживання в будинку позивачки, є протиправними.Факт
наявності реєстрації у спірному будинку позивачки, та факт добровільної сплати
позивачкою платежів за будинок, не створюють підстав для неї користуватися
спірним будинком.
Дійшовши висновку про відсутність у позивачки права користування спірним
будинком, суд враховує, що відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності
будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно
до ст. 170 ЖК
України, при переході власності на жилий будинок до іншої особи, договір найму
зберігає силу. Але в судовому засіданні не встановлено, що між позивачкою та
колишнім власником будинку ОСОБА_4., був укладений договір найму. Суд не
знаходить підстав скасувати витяг від 23
листопада 2005 року про
реєстрацію права власності на спірний будинок за ОСОБА_10, так як реєстрацію
права власності здійснили у відповідності з пунктом 2.1 "Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", яке
затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5.Наявність спору про законність договору купівлі-продажу спірного будинку не
позбавляла ОСОБА_10 права зареєструвати цей договір у КП
"Криворізьке БТІ".Судом не встановлено, що витяг про реєстрацію права
власності був виданий з порушенням вимог п.6 вказаного вище наказу. Позовні
вимоги позивачки, які стосуються витребування у ОСОБА_10 витягів та допиту
свідків, не стосуються суб'єктивного права позивачки, її немайнового або
майнового права та інтересу, є за своєю суттю клопотаннями про надання доказів,
а тому не підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення позивачки та
дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається та ст. 11
ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд
вважає, що позовні вимоги повністю не підлягають задоволенню. При цьому суд
бере до уваги, що сторонам неодноразово роз'яснювалися вимоги ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд
неодноразово з'ясовував у позивачки зміст, повноту та правильність позовних
вимог, позивачка неодноразово доповнювала свої позовні вимоги.

Керуючись ст.
ст. 48, 65, 224 ЦК України (1963 p.), ст.ст. 1218, 1264 ЦК України (2003 p.), ст.ст. 150, 170 ЖК України, ст.ст.
2, 4, 12, 49 Закону
України "Про власність", ст. ст. 8, 10, 11, 88, 208, 212, 214, 215, 224 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Головуючий суддя:        в.м. Прасолов