УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року січня
місяця 23 дня
колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді________________________ Берещанської І.І.

.Суддів___________________________________ Новікова
Р.В.. Сокола B.C.

При секретарі                                                         Урденко Г.В.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності та відшкодування моральної
шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1- ОСОБА_3 на рішення
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 26 липня 2006 р.,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про
зобов'язання відповідача спростувати недостовірну і таку, що принижує її честь
та гідність, інформацію, яка розповсюджена у заявах на ім'я голови Сімеїзської
селищної ради від ІНФОРМАЦІЯ_1
р. і ІНФОРМАЦІЯ_2
р., та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн., що була
завдана приниження честі та гідності.

Рішенням суду в позові відмовлено
повністю.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з
винесенням нового рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, оскільки
рішення суду в винесено з порушенням вимог матеріального права і процесуального
закону.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.І ст. 277 Цивільного Кодексу України фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування
цієї інформації.

З позовної заяви вбачається, що позивачка просила
зобов'язати відповідача спростувати недостовірну і таку, що принижує її честь
та гідність, інформацію, яка розповсюджена відповідачем у заявах на ім'я голови
Сімеїзської селищної ради від ІНФОРМАЦІЯ_1 р. і ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
(л.с.л.с.5-7).

Компетенція селищної голови, а також розгляд таких заяв
органами місцевого самоврядування, до яких належить й селищний голова,
визначені законами України „Про місцеве самоврядування в Україні", „Про
звернення громадян"

Згідно з ст. 40
Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні
письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що
зобов'язанні розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений
законом строк.

Відповідно до п.З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.09.1990 р. № 7 „Про
застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової

Справа № 22-ц 327/2007                                       Головуючий

по першій
інстанції Прищепа О.І.

Доповідач
Новіков Р.В.

2

репутації
громадян та організацій" при розгляді цивільних справ, порушених у порядку
ст. 7 Цивільного Кодексу України (ст. 277 Цивільного Кодексу України), суди
повинні з'ясувати, чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений
позов, порочать вони честь, гідність або ділову репутацію позивача та чи відповідають
дійсності.

Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх
у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової
інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим
особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному
числу осіб або хоча б однієї людині.

З урахуванням вказаного, немає підстав вважати, що викладення відомостей
відповідачем у заявах до голови селищної ради відносно виконання професійної
діяльності позивачки, яка є посадовою особою селищної ради є поширенням
відомостей у сенсі ст. 277 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 23
Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Оскільки судом не встановлено порушення прав позивачки з боку відповідача,
то й не має підстав для відшкодування моральної шкоди.

За таких
обставин, відсутні підстави для задоволення позову.

Всупереч вимогам ст. 60
Цивільного процесуального кодексу України позивачка не надала належних
допустимих доказів, які мали б спростувати висновки, викладені в рішенні суду
першої інстанції.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 323, 325 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1- ОСОБА_3 відхилити, рішення

Ялтинського
міського суду Автономної Республіки Крим від 26 липня 2006
р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до суду касаційної інстанції у двомісячний строк.