ГАГАРІНСЬКИИ  РАЙОННИЙ СУД м. СЕВАСТОПОЛЯ
м. Севастополь, вул.
1 інстанція код суду 27-02 категорія
справа №2-3920/05 справа №2-352/06 справа №2-111/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02
лютого 2007 року                          Гагарінський
районний суд м. Севастополя у складі:

головуючого -
судді:     Куімова М.В.

при секретарі:                 Башарулі
В.К., Демченко В.Л., Шпетної
Н.А., Саксоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та зустрічному
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання такої, що втратила право користування
житловим приміщенням, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про вселення,
відповідно до якого, просить суд вселити її у квартиру АДРЕСА_1. Позовні вимоги
мотивовані тим, що з 09 січня 2001 року позивачка була зареєстрована та
проживала по спірної квартирі, проте з 12 січня 2005 року не може війти до
квартири, оскільки її у цьому перешкоджає її колишній чоловік ОСОБА_2. Вимоги
ОСОБА_2 по зустрічному позову до ОСОБА_1 мотивовані тим, що 18 серпня 1997 року він отримав
ордер на квартиру АДРЕСА_1. 16 жовтня 1999 року він уклав
шлюб зі ОСОБА_1 та, за її проханням, 05
січня 2001 року
зареєстрував її по вказаної адресі, проте ОСОБА_1 до квартири фактично не
заселялася, у квартирі не проживала та будь-яких її речей там немає. ОСОБА_1
фактично проживала та проживає у квартирі АДРЕСА_1, де
раніше проживав також ОСОБА_3.
У травні 2004 року між
сторонами виникли свари, погіршилися відносини та з цього часу ОСОБА_2 почав проживати
окремо та переїхав до квартири АДРЕСА_1.
Просить визнати ОСОБА_1 такої, що втратила проживання у вказаної квартирі,
оскільки ніколи   у неї не проживала та
не вселялася.

У     судовому     засіданні     позивачка
ОСОБА_1 позовні     вимоги підтримала у повному обсязі,
пояснивши, що вона проживала   разом з
відповідачем

до грудня 2004 року за адресою:
АДРЕСА_2. У
спірному житловому приміщенні -
квартирі АДРЕСА_1 до
жовтня 2004 року
проживали квартиранти. У січні 2005
року ОСОБА_2 залишив
місце її проживання та став проживати одноособово у спірному житловому
приміщені, де вона раніше брала участь у проведенні ремонту. Проте   задоволення
зустрічного позову  заперечує.

Представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала,
пояснивши, що 09 січня 2001 року позивачка була зареєстрована відповідачем по
спірному житловому приміщенню - квартирі АДРЕСА_1, де сторони зробили ремонт.
До 2005 року
сторони здавали квартиру квартирантам, проживаючі разом за адресою: АДРЕСА_2. 12 січня 2005 року ОСОБА_2 вивіз частку
речей та почав проживати у спірному житловому приміщенні по АДРЕСА_1. При
цьому, ОСОБА_3 не
впускає до квартири ОСОБА_1 та відібрав у неї ключі від квартири. Проти
зустрічного позову ОСОБА_2 заперечує.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти
задоволення позову ОСОБА_1 заперечував, пояснивши, що ордер на квартиру АДРЕСА_1 в М.Севастополі
був отриманий ним та його батьками у 1997
році. У 1999 році він
зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 та проживав разом з неї за адресою: АДРЕСА_2. На
прохання ОСОБА_1, він зареєстрував її по своєї квартирі, проте ОСОБА_1 до
квартири не вселялася, ключів від квартири не мала та будь-яких її речей там не
було. Спірну квартиру по АДРЕСА_1 в м. Севастополі вони здавали квартирантам, а
на отримані гроші забезпечували навчання сину ОСОБА_1. Після фактичного
припинення шлюбних відносин, 01
червня 2004 року,
він переїхав до своєї квартири, де і проживає по цей час. Наполягає на
задоволенні його зустрічних позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 втратила право
користування житловим приміщенням, фактично до квартири ніколи не вселялася, не
проживала та не тримала там будь-яких своїх речей. На цей час, шлюб між
сторонами розірвано, а відносини неприязні. Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 проти
задоволення позову ОСОБА_1 також заперечував, пояснивши, що ОСОБА_1 втратила
право користування житловим приміщенням, оскільки фактично до квартири не
вселялася, ніколи там не проживала та у квартирі немає будь-яких її речей. На
цей час, шлюб між сторонами розірвано, а відносини різко неприязні. Крім цього,
під час розгляду справи у суді. ОСОБА_1 штучно погіршила власні житлові умови - 23 грудня 2005 року уклала
фіктивний договір дарування частки своєї квартири на користь свого рідного
сину.

Суд, заслухавши
сторони, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, вивчивши матеріали
справи, дійшов висновку, що у задоволені позову ОСОБА_1 необхідно відмовити, а
зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити з таких підстав.

Відповідно до
ч.1 ст.71 Житлового Кодексу України, при тимчасової відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 1997 року
відповідачем ОСОБА_2 був отриманий ордер НОМЕР_1
на квартиру АДРЕСА_1. 16 жовтня 1999 року був
зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі до 31
травня 2006 року. У
січні 2001 року
ОСОБА_1, зі згоди
відповідача ОСОБА_2, була зареєстрована по спірної житлової площі у його  квартирі, проте  фактично ОСОБА_1   у квартирі не проживала, оскільки

вказана квартира до 2004
року здавалася у найом квартирантам, а сторони проживали разом за адресою:
АДРЕСА_2, що не оспорюється сторонами. Суд погоджується зі ствердженнями
відповідача ОСОБА_2, що позивачка ОСОБА_1 ніколи до спірної житлової площі не
заселялася та фактично у неї не проживала, оскільки це підтверджується
поясненнями сторін та показаннями свідків.

У судовому
засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що вони є подругами ОСОБА_1, яка разом з
ОСОБА_2 проживала до 13 січня 2005 року у квартирі
на Мекензіевих горах ( квартира
АДРЕСА_2 ). 13 січня 2005 року ОСОБА_2 зібрав речі та
переїхав на свою квартиру по АДРЕСА_1 в м. Севастополі, у якої з 2001 до жовтня 2004 років проживали
квартиранти. Зі слів ОСОБА_1, її відомо, що вона мала ключі від квартири по
АДРЕСА_1. З пояснень у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 убачається, що у
травні-червні 2004 року ОСОБА_2 переїхав до своєї квартири по АДРЕСА_1, де
проживає один до цього часу. У 2005
році ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 разом не проживали. З червня по грудень 2005 року вона приблизно 5-7
раз відвідувала з чоловіком ОСОБА_2 у його квартири по АДРЕСА_1. При цьому,
самої ОСОБА_1 та будь-яких жіночих речей у квартирі не було. Свідки ОСОБА_11.,
ОСОБА_10 та ОСОБА_15 також пояснили, що починаючи з червня 2004 року
систематично бували у гостях у квартирі ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, проте не бачили
ОСОБА_1 чи жіночих речей у квартирі. Аналогічні пояснення у судовому засіданні
були дані свідком ОСОБА_8. З пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 убачається,
що вони з 2000 по
липень 2001 року та
з травня 2002 по
вересень 2003 року
були квартирантами та проживали у квартирі АДРЕСА_1. З пояснень свідка ОСОБА_14 убачається, що він є
дільничим інспектором міліції, обслуговує район "Мекензієви гори" та
у грудні 2004 року був викликаний на сварку, що сталася між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
у будинок по АДРЕСА_2. Крім цього, до січня 2005 року ОСОБА_2
періодично з'являвся по вказаної адресі на вигулював собаку. Не знає з якого
часу ОСОБА_2 не
проживає у будинку по АДРЕСА_2.

Таким  чином, суд дійшов  висновку,
що ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1   фактично
не   заселялася   та
не

проживала   у   неї, без поважних   причин, понад 6   місяців.
Крім   цього,   у
судовому

засіданні не знайшли свого підтвердження та суду не
доведені доводи Виноградової

Г.І. щодо створення ОСОБА_2 перешкод у її проживанні у
спірному жилому

приміщенню   та
знаходження   у   квартирі
її   речей.   Суд не може
погодитися   зі

ствердженнями
позивачки ОСОБА_1, що вона
не втратила право проживання

у   вказаної
квартирі, оскільки  квартира  здавалася
у  найом  квартирантам,
а  вона  з

ОСОБА_2
проживала за іншою адресою, оскільки це, відповідно до ст.71 ЖК

України, не є
поважною причиною відсутності у житловому приміщенні понад 6 місяців.

Суд також
приймає до уваги фактичні відносини між сторонами після розірвання

шлюбу,
існування   украй   неприязних відносин та фіктивне   погіршення
позивачкою

ОСОБА_1    власних
житлових   умов   під час
розгляду   справи   у
суді   -

укладення  23 грудня 2005
року договору дарування 6/75  часток
житлового будинку

АДРЕСА_2 на користь сину ОСОБА_16, що

підтверджується
копією відповідного договору.

Керуючись ст.ст. 64, 71,72, 123 Житлового
Кодексу України, ст.ст. 10,
60, 81, 88, 185, 208, 212-215 Цивільного процесуального Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про вселення до квартири АДРЕСА_1, - відмовити.

Зустрічний позов  ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати ОСОБА_1
такої, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  державне
мито у сумі  08 гривень 50 копійок.

Рішення суду
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Севастополя через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної  інстанції або в порядку  ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення надруковано власноручно у
нарадчої кімнаті.