У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 червня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Барсукової В.М.,        Гуменюка В.І.,  Балюка М.І.,              Косенка В.Й.,  -

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення з
незаконно займаного жилого приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, виробничого кооперативу (далі-ВК) “Граніт”, виконавчого
комітету Клавдієвської селищної ради Бородянського району, Бородянського бюро
технічної інвентаризації, третя особа: відділ освіти Бородянської районної
державної адміністрації про визнання недійсним договору купівлі-продажу
майнового комплексу та жилого будинку, визнання недійсним реєстраційного
посвідчення, рішення загальних зборів ВК “Граніт”, рішення виконавчого комітету
Клавдієвської селищної ради від 28 липня 1997 року про виділення ОСОБА_1
земельної ділянки, про визнання незаконним Державного акту на право приватної
власності на землю, визнання права на проживання в жилому будинку, вилучення у
ВК “Граніт” та передачу у власність
Клавдієве-Тарасівської селищної ради жилого будинку та господарських
будівель,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2003 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про виселення ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є власником будинку
АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу частини майнового комплексу від
22 серпня 2002 року. Для обслуговування будинку ОСОБА_1 виділена земельна
ділянка площею 0,15 га, яка належить позивачу на праві приватної власності.
Згідно державного акту від 20 жовтня 1997 року відповідачі незаконно вселилися
в його будинок і самовільно зайняли чотири кімнати. Просив виселити
відповідачів із самовільно зайнятих жилих приміщень у його будинку.

У зустрічному позові ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. просять визнати недійсним
договір купівлі-продажу частини майнового комплексу, а  саме: будинку АДРЕСА_1, укладеного 22 червня
2002 року між ОСОБА_1 і ВК “Граніт”, визнати недійсним реєстраційне посвідчення
на зазначений майновий комплекс, видане 5 червня 1997 року Бородянським БТІ,
визнати незаконним рішення загальних зборів ВК “Граніт” від 10 лютого 1997 року
про надання для проживання ОСОБА_1 цього будинку, рішення виконавчого комітету
Клавдієвської селищної ради від 28 липня 1997 року, визнати недійсним договір
купівлі-продажу частини майнового комплексу від 22 серпня 2002 року, визнати за
ними право на проживання в даному будинку та вилучити у ВК “Граніт” і передати
у власність Клавдієве-Тарасівської селищної ради жилий будинок, їдальню,
склади, погріб, свинарник, насосну станцію, водонапірну башту, туалети, гараж і
сараї по АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що в спірній частині
будинку вони проживають з 1962 року і вселилися в нього на законних підставах.
Крім того, вважають, що ВК “Граніт” придбав у відділу освіти Бородянської
районної державної адміністрації лише приміщення Клавдієвської школи, яке й
було передане виробничому кооперативу. Проте 5 червня 1997 року Бородянське БТІ
видало реєстраційне посвідчення, в якому зазначено, що ВК “Граніт” є власником
не лише школи, але й цілого майнового комплексу, в тому числі і кімнат, у яких
вони проживають. У зв'язку з цим вважають, що всі послідуючі угоди стосовно
спірного житла є недійсними.

Рішенням Бородянського районного суду від 30 березня 2004 року, залишеним
без зміни ухвалою апеляційного суду Київської області від 6 липня 2004 року, у
задоволенні позову і зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначені
рішення судів, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм
процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Суди першої та апеляційної інстанції
дійшли висновку про відмову у задоволенні позову про виселення відповідачів з
підстав передбачених ст. 116 ЖК України, оскільки не добуто доказів того, що
ОСОБА_2 поселилась у спірний будинок самоправно.

Крім того, судом встановлено і
безпідставність вимог ОСОБА_2 щодо вилучення у ОСОБА_1 і передачі у комунальну
власність нерухомого майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або вирішені
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої та апеляційної інстанції досліджено обставини справи повно,
зібраним доказам дана оцінка.

Доводи скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального
права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Керуючись статтями 333, 335-337, 345
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду від 30
березня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 6 липня
2004 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                                                       В.І. Гуменюк

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

В.Й. Косенко