Справа №    22ц-180     2007 р.                                                      Головуючий по 1 інстанції
Категорія інші                                                                                              Гибало О.І.
Доповідач в апеляційній інстанції - Бабенко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"12" лютого 2007 року Судова палата в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                              Бурлаки В.О.

суддів                                         Бабенка В.М., Василенко Л.І.

при секретарі                              Наконечній М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2006 року за позовом Одеської залізниці до ОСОБА_1 про стягнення
надлишково сплачених коштів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, судова палата, -

встановила:

Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 26 квітня 2006 року ОСОБА_1 було поновлено на роботі на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1 1 категорії локомотивного депо
станції ім. Т. Шевченка Одеської залізниці та присуджено на його користь втрачений заробіток за час вимушеного
прогулу з 16 січня 2004 року по 26 квітня 2006 року в сумі 27075 грн. 00 коп. та 5000 грн. на відшкодування моральної
шкоди, а всього 32075 грн. 00 коп. Посилаючись
на те, що в ході виконання судового рішення
зазначена сума коштів ОСОБА_1 була перерахована двічі, як локомотивним депо станції ім. Т. Шевченка так і Одеською залізницею,
які відповідач повернув лише частково
в сумі 27198 грн. 59 коп., а решту 4876 грн. 41 коп. добровільно повертати відмовляється Одеська
залізниця звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача неповернуті кошти в судовому
порядку. В судовому засіданні
представник позивача уточнив свої вимоги та просить стягнути з відповідача не 4876.41 грн. заявлених в позовній заяві, а 4852,03 грн., з врахуванням частини відрахованих банківських послуг в сумі 24.38 грн. з загальної суми стягнутих банком за такі послуги в
сумі 160.37
грн., тобто суми пропорційної розміру боргу, що залишився
неповернутим.

Рішенням Смілянського
міськрайонного суду від 21.12.2006 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеської залізниці надлишково сплачених йому 4716.04 грн. та 81 грн. судових витрат, всього 4797.04 грн.. В
задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити
його позов, постільки суд неповно з'ясував обставини справи і прийняв безпідставне рішення. Крім того суд першої
інстанції відмовився розглядати його зустрічний позов.

Вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи в межах апеляції, судова палата вважає, що
апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до матеріалів цивільної справи суд першої
інстанції обґрунтовано встановив, що відповідно до
платіжних доручень НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 01 серпня 2006 року
ОСОБА_1  локомотивним депо станції
ім.  Т. Шевченка на виконання
рішення  суду було перераховано з
врахуванням податків та інших обов'язкових платежів
27198 грн. 59 коп. втраченого заробітку та 5000 грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду. Факт отримання зазначених коштів
відповідач не заперечує.

Згідно платіжного доручення НОМЕР_3 від 21 липня 2006
року Одеською залізницею ОСОБА_1 було повторно
помилково перераховано ще 32075 грн. на виконання вказаного і рішення суду. З цієї суми ОСОБА_1 добровільно
повернув позивачу 27198.59 грн. Решту надлишково отриманих коштів в сумі 4876.41 грн. повернути добровільно відмовився.

В судовому засіданні у суді першої
інстанції він спочатку заперечував факт їх отримання, проте в останньому судовому засіданні визнав, що отримав кошти в
розмірі вказаному в платіжному дорученні НОМЕР_3 від 21 липня 2006 року. Згідно банківського повідомлення НОМЕР_4 від 7 грудня 2006 року ці кошти в сумі 32075 грн. 21 серпня 2006 року були зараховані на його особистий рахунок за
винятком 160.37 грн., стягнутих банком
на свою користь за надані послуги .

Таким чином з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню фактично отримана ним
сума, тобто 31914.63 грн. (32075-160.37=31914.63). Проте враховуючи, що він добровільно повернув позивачу 27198.59 грн., то поверненню залишилось з врахуванням банківських комісійних 4716.04 коп. /4876.41-160.37/..

Суд першої інстанції обґрунтовано
визнав, що з відповідача необхідно стягнути 4852,03 гривні з врахуванням частини відрахованої суми банківських послуг пропорційної
суми боргу, що залишився в сумі 24,
38 гривень, суд вважає безпідставними,
оскільки розмір комісійних в сумі 160.37 грн. банком стягнутий з усієї перерахованої відповідачу суми і вини останнього в тому,
що ці кошти були перераховані йому на особовий рахунок немає,
оскільки це відбулось саме з вини позивача.

Колегія суддів критично оцінює
клопотання ОСОБА_1 про виключення з суми 4716,03 гривень - 541,50 гривень, які він сплатив як 2% від заробітної плати до пенсійного фонду, та критично оцінює довідку № 5 за листопад 2006 року про оплату ним 541 гривні у пенсійний фонд як 2% із заробітної плати за період 2004-2006 року, постільки вказана довідка завірена самим ОСОБА_1, а
також не має відношення до коштів, які він безпідставно
отримав, постільки він сплатив 2% у пенсійний фонд із заробітної
плати в розмірі 27075 гривень.

Посилання апелянта на те, що суд першої
інстанції не розглянув його зустрічний позов колегія
суддів оцінює критично, постільки відповідно до вимог ст. 123 ЦПК України відповідач має право до або
під час попереднього судового засідання пред'явити
зустрічний позов. ОСОБА_1 подав до канцелярії суду зустрічний позов у день розгляду справи після закінчення з'ясування обставин
та перевірки їх доказами.

Ухвала про повернення заяви позивачу може бути оскаржена
відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України окремо від рішення.
ОСОБА_1 вказану ухвалу суду не оскаржував і до матеріалів
справи вона не приєднана.

За таких обставин судова палата
вважає, що оскаржуване рішення суду є законним, обгрунтованим на зібраних по справі доказах, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом судового розгляду, суд дав їм
належну оцінку і вони не дають підстав для його відміни або зміни.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, судова палата, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Смілянського
міськрайонного суду   Черкаської області
від 21.12.2006 року за позовом   Одеської
залізниці   до   ОСОБА_1
про   стягнення надлишково
сплачених коштів залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох
місяців починаючи з дня її проголошення.