Справа №
22ц-63/07                                                           Головуючий
- 27                                                                       Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем   України

8 лютого 2007 року.                                                                                         м. Луцьк

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в

складі:

головуючого - судді Расевича С.І.,

суддів                           Киці С.І., Шевчук Л.Я.

при секретарі                Гордійчук І.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди і зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшко­дування моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача
на рішення Любешівського ра­йонного суду Волинської області від 16 листопада 2006 року.

Особи, які беруть участь у справі: позивач за первинним позовом - ОСОБА_1; відповідач за первинним позовом - ОСОБА_2; представник відповідача - ОСОБА_3.

Колегія суддів

встановила:

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2006 року в задоволенні первинного і
зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, покликаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду фактичним об­ставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення
його позов­них вимог.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 протягом 1995-2005 років обіймав виборну посаду голови профкому працівників
охорони здоров'я Маневицького району, а ОСОБА_2 була членом даної
профспілки.

5 вересня 2005 року відбулася звітно-виборна
конференція працівників охорони здоров'я Маневицького району, на
якій про роботу голови профкому та профкому в цілому звітувався ОСОБА_1, як
голова, та в обговоренні доповіді виступала ОСОБА_2 як член профспілки, в якій
висловила свою думку щодо роботи профкому.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному
гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і
переконань.

Відповідно до п. 18 Статуту професійної спілки
працівників охорони здоров'я України член профспілки має право
особисто брати участь у профспілкових зборах (конфе­ренціях), вільно
обговорювати на зборах, конференціях всі питання діяльності профспілки.

Судом встановлено, що в 2000 році у відповідача ОСОБА_2 померла
мати, а в 2003 році - батько, однак матеріальну допомогу вона отримала лише у 2005 році. Наведені обставини позивач в судовому
засіданні не заперечував.

З протоколу НОМЕР_1 звітно-виборчої конференції Маневицької центральної
районної лікарні від 5 вересня 2005 року
вбачається, що під час свого виступу відповідач ОСОБА_2

2

у своєму виступі
зазначила, що головою профкому ОСОБА_1 їй було ' відмовлено у видачі матеріальної допомоги в зв'язку з смертю батьків (а.с. 4).

Позивач в підтвердження заявленим ним позовних вимог вказує, що поширені відповідачем ОСОБА_2 відомості у її виступі на
профспілковій конференції 5 вересня 2005 року, які зафіксовані в протоколі НОМЕР_1, є недостовірними, зачіпають його честь, гідність та ділову репутацію та спричинили йому моральну шкоду.

З показань свідків - секретаря конференції ОСОБА_4 та
голови зборів ОСОБА_5 - вбачається, що вказаний протокол
містить ряд неточностей і є неповним. Дана обста­вина підтверджується також поясненнями ОСОБА_1, який вказав, що на конфере­нції
він виступив у відповідь ОСОБА_2 і частково спростував її висловлювання в свою
ад­ресу.

За таких обставин до відомостей щодо виступу ОСОБА_2 на конференції, вка­заних у протоколі НОМЕР_1 звітно-виборчої конференції
Маневицької центральної районної ліка­рні від 5 вересня 2005 року слід віднестися критично і не
брати їх до уваги.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 Постанови „Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 14 критична оцінка певних фактів і
недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування
моральної (не­майнової) шкоди. Однак якщо при
цьому допускаються образа чи порушення інших захище­них законом прав особи (розголошення без її згоди конфіденційної
інформації, втручання в приватне життя тощо), то це може
тягти за собою відшкодування моральної шкоди.

З показань свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 вбачається, що висловлювання
відповідача ОСОБА_2 на звітно-виборній конференції
Маневицької ЦРЛ були емоційними і стосувались несвоєчасної
виплати допомоги у зв'язку зі смертю її рідних.

Отже виступ відповідача ОСОБА_2 фактично містив критику діяльності позива­ча ОСОБА_1, як члена виборного органу профспілкової
організації. Фактів образ чи порушення інших захищених законом
прав позивача ОСОБА_1 з боку відпові­дача ОСОБА_2 в судовому засіданні
здобуто не було.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для задоволення
первісного позову немає, а тому суд першої
інстанції правомірно відмовив ОСОБА_1 в задо­воленні його первісного позову до ОСОБА_2 про захист честі, гідності,
ділової репутації і відшкодування моральної шкоди.

Стосовно законності вирішення судом зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_2
про захист честі, гідності, ділової репутації і відшкодування моральної шко­ди
рішення суду сторонами не оскаржується.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у
рі­шенні.

Рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального пра­ва.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Любешівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2006 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути
оскарже­на шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до судової палати у цивільних справах Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.