Справа №
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

9 січня 2007 року                                                                смт.
Оржиця

Оржицький
районний суд Полтавської області у складі: судді Маліченка В.В., при секретарі судового засідання, Федорина А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Куйбишево» (далі, СТОВ «АФ «Куйбишево»), ОСОБА_2,
про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу
та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2006 року, ОСОБА_1,
звернулася в суд з вказаним позовом. В позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року, згідно
наказу директора радгоспу ім.. Куйбишева №НОМЕР_1 вона
була прийнята на роботу в радгосп ім.. Куйбишева на посаду ІНФОРМАЦІЯ_2
м'ясокомбінату.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року вона була звільнена з роботи по п.2 ст.41 КЗпП
України, згідно наказу №НОМЕР_2.

Рішенням
Оржицького районного суду Полтавської області, від 23 листопада 2005 року її було
поновлено на роботі. На підставі цього рішення суду, директор СТОВ «АФ
«Куйбишево», ІНФОРМАЦІЯ_4 видав
наказ НОМЕР_3, яким
поновив мене на попередній посаді.

Після поновлення її на роботі, заступник директора ОСОБА_3, створював підстави для нового звільнення, писав на неї
доповідні, які не відповідають дійсності, присилав різні комісії, які
відволікали її від роботи, створювали моральний тиск, напружену обстановку в
трудовому колективі.

На підставі
доповідних ОСОБА_3, директор
СТОВ «АФ «Куйбишево», подав подання до профспілкового комітету на дачу згоди на
її звільнення за п.2 ч. 1
ст. 41 КЗпП
України. ІНФОРМАЦІЯ_5  року профспілковий комітет надав згоду на її звільнення з
роботи.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року, директором СТОВ «АФ
«Куйбишево», видано наказ НОМЕР_4
«Про втрату довіри» до неї, та цим же наказом відсторонено від виконання
обов'язків провідного ІНФОРМАЦІЯ_2 м'ясокомбінату і створено комісію для
передачі товарно-матеріальних цінностей з метою подальшого звільнення.

З цим наказом
вона не згідна. Вважає відсторонення від роботи безпідставним і не законним.

Вважає що моральну шкоду їй має відшкодувати директор ОСОБА_2. Моральну шкоду
оцінює в 6000 грн.

Просить поновити
її на роботі в СТОВ «АФ «Куйбишево», на посаді провідного ІНФОРМАЦІЯ_2
м'ясокомбінату, стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 31.01.2006 року по
день поновлення на роботі та судові витрати. Стягнути з директора СТОВ «АФ
«Куйбишево», ОСОБА_2, моральну шкоду в сумі 6000 грн.

14.03.2006 року позивач подала доповнення до позовної заяви, в якому
просить визнати наказ директора СТОВ «АФ
«Куйбишево», НОМЕР_5 незаконним, так як свиню
2-ї категорії
вагою 96 кг.
живої ваги, яку їй поставили в нестачу, як матеріально відповідальній особі - незаконно. Адже
вона відповідає за матеріальні цінності які вона прийняла під звіт. А цю свиню
їй під звіт ніхто не передавав.

20.12.2005 року зазначену свиню вона передала особам, які доставили
ножі для м'ясорубок, по усній вказівці заступника директора ОСОБА_3, хоча він
заперечує той факт, що давав таку вказівку.

Свої дії
вважає правомірними.

21.03.2006 року позивачка
доповнила свої позовні вимоги. Просить скасувати наказ НОМЕР_6 як безпідставний
і протизаконний.

07.04.2006 року позивачка подала до суду позовну заяву з уточнюючими
позовними вимогами. В заяві просить притягти директора СТОВ «АФ «Куйбишево», в
якості третьої особи, а не як співвідповідача, так як відповідач повинен бути
один, СТОВ «АФ «Куйбишево».

В цій заяві,
також, зазначила, що вона не згідна з наказом НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_6
року «Про відсторонення її від роботи», так як законом не передбачено
вжиття таких заходів до працівника.

Також вона не
згідна з наказом НОМЕР_5 «Про
результати інвентаризації», оскільки нестачі не допускала та наказом НОМЕР_6,
«Про звільнення з роботи», адже ніяких дій, які б свідчили про втрату до неї
довіри, не допускала. Звільнення проведено в період її тимчасової
непрацездатності.

Крім цього
відповідач повинен сплатити їй і моральну шкоду, яку вона оцінює в 6000 грн.,
так як внаслідок незаконного звільнення вона отримала велику моральну травму,
лікувалася стаціонарно і була відірвана від сім'ї та дому. На даний час вона
позбавлена можливості працювати та займатися улюбленою справою.

Просить
скасувати наказ директора СТОВ «АФ «Куйбишево» від ІНФОРМАЦІЯ_6 року НОМЕР_4 про
відсторонення її від виконання обов'язків ІНФОРМАЦІЯ_2 м'ясопереробного цеху
СТОВ «АФ «Куйбишево» та наказ НОМЕР_5 по
результатах інвентаризації, як незаконні,
стягнення з відповідача коштів, стягнутих з неї по цьому наказу, стягнути
середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також поновити на роботі в
якості провідного ІНФОРМАЦІЯ_2 м'ясопереробного цеху, скасувавши наказ НОМЕР_6,
стягнути моральну шкоду в сумі 6000
грн. та судові витрати.

В судовому
засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати тільки
позовну заяву подану 07.04.2006
року, а інші позовні заяви залишити без розгляду. Також відмовилась від
позову в частині стягнення на її користь з відповідача відраховані кошти за
наказом НОМЕР_5, так як
коштів з неї не утримали.

Крім цього
позивачка пояснила, що 21.12.2005
року на м'ясопереробний цех СТОВ «АФ «Куйбишево» було доставлене порося,
але їй під звіт ніхто не передав і дійсно за її вказівкою було проведено забій
цього поросяти, тушу якого вона передала особам, які доставили ножі для м'ясорубок,
по усній вказівці заступника директора ОСОБА_3.
Свої дії вважає правомірними.

Представник
відповідача позов не визнав, та пояснив, що звільнення позивачки проведено
правомірно, так як вона, будучи матеріально відповідальною особою, без
оформлення відповідних документів передала матеріальні цінності (тушу поросяти)
стороннім особам. Цього вона не мала права робити, так як вона не може за своєю
посадою укладати будь які договори та розпоряджатися матеріальними цінностями.

Навіть якщо у її
відсутність було доставлено порося на м'ясопереробний цех, то вона зобов'язана
його негайно оприбуткувати, оформити відповідні документи і ні в якому разі не
мала права передавати його будь кому без відповідно оформлених документів,
навіть за усною вказівкою самого директора.

Крім цього представник відповідача уточнив, що у трудовій книжці зроблена
помилка у назві посади позивачки. Посада з якої її звільнено називається
провідний ІНФОРМАЦІЯ_2 м'ясопереробного цеху СТОВ «АФ «Куйбишево».

Третя особа,
ОСОБА_2. просить позов залишити без задоволення, а справу розглядати без його
участі.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Наказом директора СТОВ «АФ «Куйбишево» від ІНФОРМАЦІЯ_4  НОМЕР_3 «Про поновлення на роботі», ОСОБА_1, було поновлено на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_2 м'ясокомбінату.

29.11.2005 року відповідачку під розпис було ознайомлено з її
посадовими обов'язками та укладено з нею договір про повну матеріальну
відповідальність.

21.12.2005
року, позивачка ОСОБА_1, без оформлення відповідних документів, самовільно
здійснила забій та передала особам, які поставили ножі до м'ясорубок, тушу
поросяти, жива вага якої була 99
кг. це порося було доставлено на м'ясопереробний цех із

СТФ №4 в той час, коли ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці. Повернувшись на робоче місце ОСОБА_1 не оприбуткувала це
порося.

У зв'язку з цим, заступником директора СТОВ «АФ «Куйбишево», була написана доповідна по даному факту на ім'я директора. Директором СТОВ «АФ «Куйбишево» була призначена перевірка, яка встановила, що ОСОБА_1,
безпідставно, самовільно передала тушу свині стороннім особам.

Крім цього, іншою перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1, замінила початково виписані накладні на товарно матеріальні
цінності, внаслідок чого до позивачки виникла недовіра.

На підставі проведених перевірок, директор СТОВ «АФ «Куйбишево», звернувся
до профспілкового комітету з клопотанням про надання
згоди на звільнення ОСОБА_1 з роботи за п. 2
ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Відповідно до протоколу №НОМЕР_7, профспілковий комітет надав згоду
на звільнення ОСОБА_1 з роботи, задовольнивши
клопотання директора СТОВ «АФ «Куйбишево».

ІНФОРМАЦІЯ_6 року, директор СТОВ «АФ «Куйбишево», видав наказ НОМЕР_4 «Про втрату довіри». Згідно п.1 наказної
частини цього наказу, ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов'язків провідного ІНФОРМАЦІЯ_2 м'ясопереробного цеху для
передачі товарно-матеріальних цінностей та з
метою її подальшого звільнення.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року директором СТОВ «АФ «Куйбишево», було видано наказ
НОМЕР_6 «Про звільнення», яким ОСОБА_1
звільнено з роботи за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України «винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує товарні цінності,
якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або
уповноваженого ним органу.

На день звільнення з роботи позивачка лікувалася амбулаторно з ІНФОРМАЦІЯ_8
року по ІНФОРМАЦІЯ_9 року, про що свідчить
листок непрацездатності серія НОМЕР_8, виданий Лазірківською
поліклінікою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, підтвердив факт передачі ОСОБА_1 їм туші поросяти в обмін на надані ними ножі для
м'ясорубок. Туша поросяти передавалась без будь яких документів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, зазначив, що жодних вказівок
ОСОБА_1, на передачу кому не будь поросяти він не давав. ОСОБА_1 зробила це з власної ініціативи. Вона не мала права передавати
товарно-матеріальні цінності без оформлення відповідних документів.
Виявивши цей факт він доповів директорові СТОВ «АФ «Куйбишево».

Відповідно до статті 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати
чесно і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних
актів про охорону праці, дбайливо ставитися до
майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка під час виконання трудових обов'язків, недбайливо поставилася до майна власника,
передавши самостійно тушу поросяти стороннім особам без
оформлення відповідних документів чим перевищила свої посадові
обов'язки.

Відповідно до ст. 41 КЗпП України, крім підстав,
передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним
органу може бути розірваний також у випадках:

2) винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує
грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для
втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним
органу;

Розірвання договору у випадках, передбачених цією статтею, провадиться з додержанням
вимог частини третьої статті 40,
цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника
з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової
непрацездатності.

Як
встановлено в судовому засіданні, позивачка знаходилась на лікуванні з ІНФОРМАЦІЯ_8 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 року, а ІНФОРМАЦІЯ_10 року позивачку було звільнено з роботи, тобто під час її
тимчасової непрацездатності.

У звязку з цим суд вважає, що звільнення з роботи позивачки
проведено з порушенням вимоги ч. 3 ст. 40 КЗпП України, а позов в частині поновлення на роботі
підлягає задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні, директором СТОВ «АФ «Куйбишево»,
видано наказ НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року «Про
відсторонення від роботи». Згідно п.1 наказної частини цього наказу, ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов'язків
провідного ІНФОРМАЦІЯ_2 м'ясопереробного цеху
для передачі товарно-матеріальних цінностей та з метою її
подальшого звільнення.

Відповідно до ст.46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи
власником або уповноваженим ним органом
допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або
ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань
з охорони праці та протипожежної охорони; в
інших випадках, передбачених законодавством.

Суд вважає, що відсторонення працівника від виконання його обов'язків для
передачі товарно-матеріальних цінностей є незаконним, так як не
передбачене чинним законодавством, а тому
позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5, статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини працівника, орган,
який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату
середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте
органом, який розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Відповідно до п. 2, 8, Порядку обчислення середньої
заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 p. N 100, працівникові, який пропрацював на
підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час
роботи, тобто з першого числа місяця після
оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану
відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і
середньомісячна заробітна плата обчислюється
виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі,
організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично
відпрацьований час.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за
останні два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством,
календарних днів, які мають бути оплачені за
середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані
протягом двох місяців робочі (календарні) дні на
число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей
період.

Відповідно до
листа міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2005 року N 7881/0/14-05/036-15 «Про норму тривалості робочого часу на 2006 рік» в період з лютого 2006
року було 230 робочих
днів.

В січні 2007 року по день ухвалення рішення було
5 робочих дні.

Згідно
довідки СТОВ «АФ «Куйбишево», середня заробітна плата позивачки складає 20,38 грн. в день. Але рішенням Оржицького районного суду від 7
серпня 2006 року, визнано незаконним зменшення коефіцієнта
трудової участі ОСОБА_1 та додатково стягнуто як недоплату заробітної плати в
сумі 125 гривень 20 коп. Тому її середній заробіток необхідно визначити з урахуванням цієї суми, яку суд визначає в
розмірі 22 грн. 89 коп. за робочий день.

Не підлягає задоволенню вимога в частині скасування наказу директора СТОВ
«АФ «Куйбишево», НОМЕР_5 «Про результати інвентаризації»,
так як відповідачем надано переконливі докази винних дій позивачки.

Не підлягає задоволенню вимога в частині стягнення на користь позивачки
компенсації за нанесену моральну шкоду.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим
ним органом моральної шкоди працівнику провадиться
у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від
нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові N 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в п.4, у позовній заяві про відшкодування моральної немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Позивачка не надала судові доказів того, що їй заподіяно моральну шкоду,
яка б підлягала грошовому відшкодуванню. Також вона не
вказала з яких міркувань виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Надані судові листки непрацездатності в якості доказів заподіяння їй
моральних страждань не можуть бути доказами
заподіяння їй таких страждань так як записані в листках непрацездатності її діагнози захворювання ніяким чином не знаходяться у
причинному звязку між неправоиірними діями
відповідача та її захворюваннями і позивачка не надала яких небудь доказів, які б свідчили про причинний зв'язок захворювань з її
звільненням.

Так згідно листка непрацездатності серії НОМЕР_9 заключний діагноз значиться - гостра чмт. Струс головного мозку.
Згідно листка непрацездатності серії
НОМЕР_10  зазначено заключний діагноз - післятравматична енцефалопатія з цефалгічним
синдромом. Згідно листка непрацездатності серії НОМЕР_11,
зазначено заключний діагноз - хронічний правосторонній
аднексіт в стадії загострення (гінекологічне захворювання). Згідно листка непрацездатності серії НОМЕР_12  зазначено заключний діагноз - ушиб грудної клітки
зліва.

Надані позивачкою копії записів у її медичній книжці, де записано, що вона
скаржиться на стан здоровя, пов'язаний з її
звільненням не може служити доказом її захворювання повязаним з незаконними діями відповідача, так як ці записи робилися з її
слів і більше нічим не підтверджені.

Надані позивачкою два касових чека для підтвердження транспортних витрат та
стягнення з відповідача витрат на бензин на суму 49,90 грн та 169, 98 грн. не підлягають задовлоленню
як нічим не обгрунтовані.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,
а відповідачеві- пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214 та 215 ЦПК України, ч. З ст. 40, ст.ст. 41, 46, 139, 235, 237-1 КЗпП України,
Листом міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2005 року N 7881/0/14-05/036-15 «Про норму тривалості робочого часу на 2006 рік», Постановою Пленуму Верховного Суду
України N 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»
суд -

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати
незаконним пункт 1, наказної частини наказу НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року, «Про втрату довіри», директора
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Куйбишево», стосовно відсторонення ОСОБА_1 від

виконання обов'язків провідного
ІНФОРМАЦІЯ_2 м'ясопереробного цеху сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Куйбишево».

Поновити ОСОБА_1 на роботі в якості провідного ІНФОРМАЦІЯ_2 м'ясопереробного цеху сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Куйбишево».

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Куйбишево» на користь ОСОБА_1, середній
заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5379 грн. 15 коп., та витрати, пов'язані з
наданням юридичної допомоги, в сумі 1500
грн., а всього 6879 грн. 15 коп.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Куйбишево» на користь держави судовий збір в
сумі 25
грн. 50 коп.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Куйбишево» витрати пов'язані з
інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи в сумі 15 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду в частині поновлення позивачки на роботі та стягнення
середнього заробітку за вимушений прогул за
один місяць, що складає 572 грн. 16 коп., підлягає негайному виконанню.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10 денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК
України.