Справа № 2-О-3/2007 рік
Рішення

Іменем
України

17 січня 2007 року

Первомайський
районний суд Автономної Республіки Крим у складі: головуючого - судді Забара Г.Я., народних засідателів: ОСОБА_1., ОСОБА_2, при секретарі
Дубіна Л.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт.
Первомайське цивільну справу за заявою
ОСОБА_3 про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_4, заінтересована особа -Управління пенсійного фонду України у
Первомайському районі,

встановив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4. з 1992 по 2000 рік знаходилися у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

20 грудня 2006 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою в якій просить визнати ОСОБА_4 безвісно відсутнім, посилаючись
на те, що в 2000 році вона звернулась до суду з
позовом про розірванні шлюбу, шлюб між ними було розірвано, свідоцтво отримала в 2004 році. З 2000 року вони мешкали окремо, до 2002 року вони спілкувалися, він надавав
допомогу на утримання дитини, однак у серпні 2002 року
виїхав на заробітки до м. Сімферополь, 3 того часу відомостей про його місце знаходження не надходило.

Визнання
безвісно відсутнім її колишнього чоловіка заявник обґрунтовує тим, що це їй необхідно для призначення соціальної допомоги
на дитину.

У попередньому судовому засіданні заявник заяву підтримала, представник заінтересованої особи проти задоволення заяви
не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст.
174 ЦПК України суд вважає можливим задовольнити
заяву у попередньому засіданні за наявністю для цього законних підстав, тому що визнання заінтересованою особою вимог
заявника не суперечить закону і не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути
судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного
року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її
перебування. ОСОБА_3 та ОСОБА_4. з 1992 по 2000 рік знаходилися у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. У 2000 році шлюб між ними було
розірвано, свідоцтво вона отримала в 2004 році. З 2000 року вони мешкали окремо, до 2002 року вони спілкувалися, ОСОБА_4. надавав допомогу на утримання дитини, однак у
серпні 2002 року виїхав на заробітки до м. Сімферополь. З того часу відомостей
про його місце знаходження не надходило.

Факт відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_4, в місці його постійного проживання в АДРЕСА_1, Первомайського району, АР Крим протягом одного року
підтверджується зібраними у справі доказами.

Згідно з довідкою Первомайського РВ ГУ МВС України в Криму НОМЕР_1, ОСОБА_4., відповідно до ухвали Первомайського районного суду від 18.08.2005 року, розшукується як
неплатник аліментів, його розшук позитивних результатів не дав.

Згідно з адресною довідкою Островської сільської ради ОСОБА_4, з серпня 2002 року на території сільської ради не проживає.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості
встановити день одержання останніх відомостей
про місце перебування особи, початком її безвісної
відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані
такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше
січня наступного року.

Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про ОСОБА_4
були у 2002 році, то початком його безвісної відсутності слід вважати
1 січня 2003 року.

Задоволення заяви ОСОБА_3. має для неї та її дитини юридичне значення.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_4 безвісно
відсутнім.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 130, 174, 212-215,248,249
ЦПК України, ст. 43 ЦК України,
суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати безвісно відсутнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця АДРЕСА_2, Стерлібашевського району, Башкірії,

Початком безвісної відсутності
ОСОБА_4 вважати 1 січня 2003 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через Первомайський районний суд шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення, апеляційної
скарги - протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч. 4 ст.

295 ЦПК України,