У Х В А Л А

Іменем  України

4 квітня 2007 року                                                                     м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Балюка М.І.,

Барсукової В.М.,

Берднік І.С.,

Косенка В.Й., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом відкритого акціонерного
товариства (далі - ВАТ) “Кіровоградобленерго” до ОСОБА_1про відшкодування
шкоди,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2006 року ВАТ “Кіровоградобленерго” звернулося до ОСОБА_1 із
зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з вини останнього 17 червня 2005
року сталася  дорожньо-транспортна
пригода (далі - ДТП), у результаті якої пошкоджено автомобіль позивача “Нісан
Максіма”, вартість відновлювального ремонту якого склала 17 882 грн. 46 коп., а
вартість транспортування автомобіля з місця ДТП - 650 грн.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив про задоволення позову.

Рішенням   Кагарлицького   районного
суду   Київської  області
від 30 травня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду
Київської області від 12 грудня 2006 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ВАТ
“Кіровоградобленерго” просить судові рішення скасувати, направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є таким, коли суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства, вирішить справу згідно із законом, ухваливши
його на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і заперечень і доказах, досліджених в судовому
засіданні.

Постановлене судом першої інстанції
рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що 17 червня 2005
року в м. Кагарлику сталася ДТП з участю сторін, у результаті якої були
пошкоджені обидва автомобілі.

Відмовляючи позивачеві в задоволенні
позову на підставі ст. 1166 ЦК України, суд першої інстанції виходив із
неможливості встановлення вини відповідача через відсутність адміністративних
матеріалів, постанови про притягнення відповідача до адміністративної
відповідальності і суперечливість показань свідків.

З такими висновками погодився
апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без зміни. Проте з
такими висновками не можна погодитись з таких підстав.

Відсутність адміністративних матеріалів
і постанови про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за
порушення Правил дорожнього руху не звільняла суд від обов'язку перевірки
доводів сторін і оцінки наданих ними доказів щодо причин ДТП і вини його
учасників у цьому ДТП, та зробити на їх підставі чіткі та зрозуміли висновки
щодо встановлених фактів.

Так, відповідно до ст. ст. 8, 213, 215
ЦПК України умовами обґрунтованості рішення є повне з'ясування обставин, що
мають значення для справи, які суд вважає встановленими, та відповідність
висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд повинен встановити всі юридичні факти, які згідно з
нормами права мають значення для розкриття існуючих між сторонами правових
відносин чи певних подій.

Виходячи з підстав заявленого позову - ст. ст. 1166, 1188 ЦК України -  підлягали встановленню судом такі юридичні
факти як наявність шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки,
винної поведінки одного чи обох володільців цих джерел та причинного зв'язку
між шкодою і їх (чи його) протиправною поведінкою.

Зазначені юридичні факти суд повинен встановити і обґрунтувати доказами,
одержаними у визначеному законом порядку за допомогою передбачених ч. 2 ст. 57
ЦПК України засобів доказування і перевіреними у судовому засіданні.

Суд відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінює належність, допустимість,  достовірність кожного доказу окремо, а також
достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вимог ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду має містити
чіткі вичерпні і безумовні висновки щодо доведеності чи недоведеності юридичних
фактів, що мають значення для справи, на підставі оцінки доказів відповідно до
вимог ст. 212 ЦПК України.

Усупереч зазначеним процесуальним нормам права суд, дослідивши надані
сторонами докази, не дав оцінки у їх сукупності і взаємозв'язку, не зробив
чіткого і безумовного висновку щодо наявності чи відсутності вини відповідача у
заподіянні шкоди і таким чином не встановив юридичного факту, який підлягав
встановленню судом у даних правовідносинах.

За таких обставин суд першої інстанції допустив порушення норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, що
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду.
Оскільки зазначені порушення залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції,
підлягає скасуванню й ухвала апеляційного суду з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції згідно із ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого
акціонерного товариства “Кіровоградобленерго” задовольнити.

Рішення
Кагарлицького  районного  суду
Київської   області   від 30 травня 2006 року та ухвалу
апеляційного  суду  Київської
області  від 12 грудня 2006 року
скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                 М.І.
Балюк

І.С.
Берднік

В.М.
Барсукова

В.Й.
Косенко