Категорія     26                                                     Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючої Краснощокової Н. С. суддів Маширо
О.П., Троценко
Л.І. при
секретарі Тимченко Г.В. розглянувши
у  відкритому  судовому
засіданні  в  м.Донецьку
цивільну справу по апеляції ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського
суду від 9 листопада
2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: відділ опіки та піклування
Краматорського міського виконкому, третя Краматорська державна нотаріальна
контора - про
визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та
визнання права власності на 1/2 частину квартири,

установив:

До апеляційного
суду звернувся ОСОБА_2 з апеляційною скаргою на рішення суду, яким були
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та визнане її право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Суд виходив з того, що вказана квартира була придбана ОСОБА_1 та її
чоловіком ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 17 березня 1994 року під час
перебування їх у зареєстрованому шлюбі. Договір купівлі-продажу був оформлений
на ім"я ОСОБА_3, який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

22 листопада
2002 року
ОСОБА_1,ОСОБА_3 розірвали свій шлюб.

Після смерті
чоловіка позивачка в інтересах неповнолітнього на той час сина звернулась до
нотаріальної контори із заявою про прийняття ним спадщини. Оскільки батьки
померлого відмовились від своєї частки спадщини на користь онука ОСОБА_2, 31 березня 2006 року нотаріусом було видане
свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді вказаної вище квартири на
ім"я ОСОБА_2, сина померлого.

Ця квартира була
придбана ОСОБА_1,ОСОБА_3 в період шлюбу, є спільного сумісною власністю подружжя, тому суд визнав за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 частину квартири.

У ході судового розгляду позивачка відмовилась від свого позову в частині визнання
частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на
ім"я її сина.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення
та відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог, оскільки батьки
розірвали шлюб ще 23 листопада
2002 року,
питання щодо розподілу майна ніколи між ними не виникало, квартира була
оформлена на ім"я батька.

Після смерті батька його матір звернулась до нотаріальної контори із заявою
в його інтересах про оформлення ним спадщини, оскільки він на той час був
неповнолітнім, однак своєї заяви про прийняття нею спадщини вона не подавала,
себе спадкоємицею не визнавала.

Заслухавши пояснення
сторін та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний
суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати та
відмовити позивачці у задоволенні її вимог, з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки позивачка та
її померлий чоловік придбали спірну квартиру під час зареєстрованого шлюбу, квартира є їхньою спільною сумісною власністю,
тому позивачка має право на 1/2 її частину.

Дійсно, подружжя
ОСОБА_1 під час шлюбу 17
березня 1994 року
придбало квартиру АДРЕСА_1.
Договір купівлі-продажу оформлений на ім"я ОСОБА_3 (а.с.8-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після його
смерті спадкоємцями були: його неповнолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12), та батьки.

З жовтня 2003 року позивачка звернулась до
нотаріальної контори із заявою від імені неповнолітнього сина про прийняття ним спадщини
(а.с. 16). Оскільки
батьки померлого відмовились від прийняття
спадщини на користь свого онука (а.с. 17), свідоцтво про право на спадщину за законом 31 березня 2006 року було видане
на ім"я ОСОБА_2, сина померлого (а.с.7).

Звертаючись з
даним позовом до суду, позивачка ОСОБА_1 ставила питання про визнання частково
недійсним вказаного свідоцтва та визнання її права власності на 1/2 частину спірної квартири. Однак у ході розгляду
справи 9 листопада 2006 року
позивачка відмовилась від своїх позовних вимог щодо визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім"я її сина (а.с.79). Ухвалою суду від
9 листопада 2006 року така
відмова була прийнята, провадження у цій частині справи закрите (а.с.77).

За таких
обставин суд першої інстанції не мав підстав для визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину
спірної квартири, оскільки лишається дійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом від 31
березня 2006 року,
видане держаним нотаріусом третьої Краматорської державної нотаріальної контори
ім"я ОСОБА_2 на всю спірну квартиру -
АДРЕСА_1 (а.с.7).

Виходячи з
наведеного, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення як таке, що
ухвалене з порушенням вимог матеріального права, слід скасувати та відмовити позивачці у задоволенні її позову про
визнання її права власності на 1/2 частину спірної квартири.

Керуючись ст.ст. 308. 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Краматорського міського
суду від 9 листопада 2006 року скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні її позову в частині визнання
її права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.