Категорія    43                                                      Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2007 року Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючої Краснощокової Н. С. суддів Маширо
О.П., Ігнатової Л.Є. при секретарі Маслаковій М.Г. розглянувши  у відкритому
судовому засіданні в  м.Донецьку
цивільну справу по апеляції ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного
суду м.Макіївки від 15 листопада
2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Макіївгаз" про захист прав споживача,

установив:

До апеляційного
суду звернулась ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на рішення суду, яким були
частково задоволені її позовні вимоги: суд звільнив позивачку від сплати
заборгованості з газопостачання за період з квітня 1996 року по 4 березня 1997 року у сумі
156грн. 49коп.

Суд виходив з
того, що 4 березня 1997 року матір
позивачки ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбала у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 цю квартиру
успадкувала позивачка ОСОБА_1, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину
за законом від 20 липня 1999 року.

Власники цієї
квартири - спочатку
ОСОБА_3 з квітня
1996 року,
потім ОСОБА_2 з дня придбання квартири, а потім і ОСОБА_1 після прийняття
спадщини не оплачували послуги ВАТ „Макіївгаз", у зв"язку з чим з
квітня 1996 року
утворилась заборгованість у загальній сумі 852грн. 36коп.

Після
успадкування спірної квартири та її ремонту позивачка ОСОБА_1 поселилась там, у
квітні 2002 року
відкрила особовий рахунок на себе, однак відповідач зарахував на цей рахунок
усю суму заборгованості -
852грн. 36коп., починаючи з квітня 1996
року.

Суд першої
інстанції дійшов висновку, що на рахунок позивачки слід віднести заборгованість
у сумі 695грн. 87коп., яка утворилась за період з 4 березня 1997 року, тобто з
дня придбання квартири матір"ю позивачки, оскільки до ВАТ „Макіївгаз"
не надходила заява власниці квартири про припинення газопостачання.

Той факт, що матір позивачки та вона сама до квітня 2002 року фактично не користувались такими послугами, не
може бути підставою для звільнення від сплати вартості газопостачання у цей
період, бо письмової заяви щодо цього від позивачки або її матері до
підприємства не надходило.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги, оскільки вона вважає, що суд першої інстанції
порушив вимоги матеріального права.

Зокрема, вона
вважає, що, оскільки з часу придбання квартири її матір"ю до квітня 2002 року у спірній
квартирі ніхто не проживав, ані її матір, ані вона не повинні були платити
відповідачеві за надані, але не використані ними послуги. До того ж, між ними
та відповідачем не був укладений договір на споживання побутового газу, тому
постачальник не може вимагати від неї відповідної оплати.

Заслухавши
пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,
рішення суду - зміні, з
таких підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, 4 березня 1997 року матір
позивачки ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбала у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Цей факт
підтвердила в апеляційному суді і позивачка ОСОБА_1, тому твердження позивачки
у позовній заяві про те, що спірна квартира була надана її батькам як інвалідам
війни 1 групи,
не відповідає дійсності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Спірна квартира
перейшла у власність позивачки ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, яке було видане державним нотаріусом 20 липня 1999 року (а.с.43).

Згідно з п.6
Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України 9 грудня 1999 року №2246, газопостачання
припиняється у разі подання споживачем письмової заяви щодо цього. Про
припинення газопостачання складається акт у двох примірниках, один з яких
залишається у споживача (п.7 Правил).

Як пояснила в
апеляційному суді представник відповідача і це підтвердила позивачка, ані
ОСОБА_2, ані позивачка одразу після прийняття спадщини не звертались до
газопостачальної організації із заявою про припинення газопостачання, тому у
товариства не було законних підстав для припинення газопостачання та
перерахунок платежів.

За таких
обставин апеляційний суд не може прийняти довід позивачки про те, що, придбавши
квартиру, її матір, а потім і вона не могли там проживати, бо квартира
потребувала значного ремонту, про що було відомо усім, тому ВАТ „Міськгаз"
не повинно був нараховувати їм платежі, оскільки вони фактично послугами
товариства не користувались.

Апеляційний суд
вважає такий довід неспроможним, оскільки на такі випадки існує чіткий порядок
припинення газопостачання та перерахунку платежів, встановлений Правилами
надання населенню послуг з газопостачання, однак власники квартири
встановленого порядку не дотримались, заяви про припинення газопостачання
своєчасно не подали, тому газ у спірну квартиру продовжував подаватись і
платежі продовжували нараховуватись.

Ухвалюючи
рішення та розраховуючи суму заборгованості, суд першої інстанції виходив з
того, що спірна квартира була придбана матір"ю позивачки за договором
купівлі продажу від 4 березня 1997 року, тому суму
боргу слід розраховувати, починаючи з цього дня. Крім того, суд вказав, що з
червня 2001 року по
квітень 2002 року за
заявою позивачки газова плита у її квартирі була відключена, тому цей період
також не враховувався при розрахунку боргу. За вказаних обставин сума боргу
була зменшена місцевим судом на 156
грн. 49 коп.

Проте з
матеріалів справи вбачається, що із заявою про відключення від газопостачання
позивачка звернулась до відповідача 8
лютого 2001 року (а.с.67), тому відключення
подачі побутового газу у помешкання позивачки слід було провести з 9 лютого 2001 року.

За період з 9 лютого по
червень 2001 року
позивачці були нараховані платежі у сумі 18грн. 43коп. (а.с.ЗЗ):

з 9 лютого                  -
4,48 грн. :
28 дн. х 20 =   3,20 грн.

березень-травень
-    4,48 грн. х 3 міс.            =13, 44 грн.

червень                      -     1,79 грн.,

а усього:    3,20 + 13,44+1,79 = 18 грн. 43 коп.

Таким чином,
суму боргу по комунальних платежах слід зменшити ще на 18 грн. 43 коп. за період з
9 лютого по
червень 2001 року, а
загальна сума такого зменшення становитиме 174 грн. 92
коп. (156,49 грн. + 18,43 грн. = 174,92 грн.)

В іншій частині рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін. Керуючись ст.ст. 309, 313,316 ЦПК України, апеляційний
суд

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Центрально-Міського районного суду м.Макіївки від 13 листопада 2006 року в
частині звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості змінити та звільнити
ОСОБА_1 від сплати заборгованості по оплаті послуг з газопостачання за період з
3 квітня 1996 року по 4 березня 1997 року та з 9 лютого 2001 року по червень
2001 року у загальній сумі 174 грн. 92 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.