Категорія 21                                                               Доповідач
УХВАЛА Іменем    України

11 січня 2007 року Апеляційний суд Донецької області у складі Головуючого
Бугрим Л.М Суддів Зінов"євої А.Г..

Олейнікової Л.С.. При секретарі Іванові В.М.

Розлянувши у відкритому судовому засіданні у м.Донецьку
апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та профзахворювання України у
Центрально-Міському районі м.Горлівки на рішення Центрально- Міського районного
суду м. Горлівки від 3 жовтня 2006 року,постановленного
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
профзахворювання України у Центрально-Міському районі м. Горлівки про стягнення
моральної шкоди.

Заслухавши   доповідь
судді   Бугрим   Л.М.,вислухавши   пояснення
представника позивача
ОСОБА_2,перевіривши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Центрально- Міського районного суду м. Горлівки від 3 жовтня 2006 року були
частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювання України у Центрально-Міському районі
м.Горлівки / далі фонд/ про відшкодування
моральної шкоди. На його користь у відшкодування моральної шкоди з фонду було
стягнуто 13 тисячи
грн.

На зазначене судове рішення від фонду надійшла апеляційна скарга, у якій
ставиться питання про скасування судового рішення та про відмову у
позові, оскільки судом допущено порушення норм матеріального права. Суд не
звернув увагу на те, що позивач не надав
доказів з приводу спричинення йому моральної шкоди. Окрім того , було зупинено
дію абзацю четвертого ст. 1, пдп „ е" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. З ст.
28, ч. З ст. 34 Закону України „ Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання,
які спричинили втрату працездатності", а тому у суда не було підстав для
задоволення позову та стягнення з фонду моральної шкоди.

У судове
засідання представник фонду не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його
відсутності.

Позивач ОСОБА_1
також у судове засідання не з"явився. його представник ОСОБА_2 просила
рішення суду залишити без зміни.

Апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає відхиленню,в рішення
суду -залишенню
без зміни з наступних підстав.

Розглядаючи спір ,суд повно та
всебічно дослідив обставини справи,.надані докази, вірно визначив
характер спірних правовідносин та зробив вірний правовий висновок

-2 -Зокрема ,судом встановлено, що позивач знаходився у
трудових відносинах з шахтою їм Гаєвого з 1979
р по 2002 p.,
працював забійником з повним робочим днем під землею у шкідливих умовах,
його стаж підземної роботи складає 23
роки. У зв"язку з впливом шкідливих умов праці на стан здоров"я
позивача у нього 31 жовтня 2001 року клінічною лікарнею Київського НДІ гігієни праці
та профзахворювань було встановлено два професійних захворювання: вневмоконіоз
та вібраційна хвороба./ а.с. 11 /

Актом
розслідування хронічного професійного захворювання від 6 листопада 2003 року встановлено
факт впливу шкідливих умов праці на стан здоров"я позивача. Згідно висновку МСЕК від 12 грудня 2001 року у позивача вперше встановлено
втрату професійної працездатності у зв"язку з наявністю
профзахворювань: 25 % - вібраційна
хвороба, 15% -пневмоконіоз.

Із пояснень
позивача вбачається,що наявність профзахврювань обмежує його життєдіяльність , він вимушений
тривалий час лікуватись ,
застосовуватись до нових умов життя.

Зазначені факти та обставини не були спростовані відповідачем.

За таких
обставин, місцевий суд прийшов до обгрунтованного висновку про те,що у позивача
відповідно до вимог ст. ст. 21,28
Закону України „ Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та профзахворювання, які спричинили втрату працездатності"
виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Розмір моральної
шкоди судом визначенний з врахуванням конкретних обставин справи та в межах
передбаченних п.З ст.34 зазначенного закону.

Доводи
апеляційної скарги про ,те що позивач не довів факту спричинення йому моральної
шкоди та не надав відповідних доказів є непереконливими.

Також не можна
погодитись із доводами апелянта про те, що слід враховувати інші виплати ,які отримує позивач,зокрема щомісячні
виплати у відшкодування втрати працездатності,оскільки законом право на
відшкодування моральної шкоди не ставиться в залежності від інших виплат.

Не є підставою
для відмови у задоволенні позову посилка фонду на ст.77 п.27 Закону
України „Про державний бюджет України на 2006
рік" яким зупинена дія абз 4
ст.1,пдп „е" п.1 ч.1
ст.21,ч.З ст.28 та ч. З ст. 34
Закону України „ Про
загальнообов'язкове державне соціальне
страхуваня від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання України,які
спричинили втрату працездатності",оскільки фонд є самодостанього організацією, ,яка сплачує страхові виплати
потерпілим за рахунок внесків підприємств.

На дані правовідносини не поширюється строк позовної давності,що впливає зі
змісту ст. 268
ч.1 п. З ЦК України дому доводи апеляційної скарги про те, що позивач пропустив
строк позовної давності є непереконливими.

Рішення
суду    постановлено    з
дотриманням    вимог    матеріального    та процесуального закону. Підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст ст.
307 ч.1 п. 1,308, , 313,314 ч.1 п. 1, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та профзахворювання України у Центрально-Міському районі
м. Горлівки Донецької області
відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 3 жовтня 2006 року постановленного по цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на

виробництві та профзахворювання
України у Центрально-Міському районі м. Горлівки   про відшкодування моральної шкоди - залишити без
зміни.

Ухвала суду
набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного
Суду України на протязі двох місяців з дня набрання нею чинності.