Справа № 22ц - 99/07                                                    Головуючий у 1 інстанції Кухтей Р.В.
Категорія: 26                                                                  Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 p. січня 31                                                                                                                місто Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.Я.

суддів Свистун О.В., Подолюка В.А.

при секретарі Матюхіній О.Г.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_7.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_8

представника третьої особи -
Луцької районної державної нотаріальної контори - Гордійчук М.В.

третіх
осіб на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5      розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх
осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Луцької районної державної нотаріальної контори про визнання
недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права
власності на спадкове майно за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на
рішення Луцького міськрайонного суду від 22
, листопада 2006 року

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2,
третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - Луцької районної
державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право
власності на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що він та відповідач
є спадкоємцями після смерті спадкодавця ОСОБА_6, інші спадкоємці - діти їх рідного
брата ОСОБА_6, який помер, заяв про прийняття спадщини не подавали. Відповідач
ОСОБА_2 подав в нотаріальну контору

заяву    про
прийняття    спадщини    і отримав
свідоцтво    про    право
на спадщину лише на своє ім'я.

Позивач вважає, що він також прийняв спадщину, оскільки проживав з
спадкодавцем на час його смерті однією сім'єю, а тому просив суд визнати
недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на ім'я ОСОБА_2 та визнати за
позивачем право власності на спадкове майно і провести поділ спадкового майна.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 листопада 2006
року позов задоволено частково.

Постановлено визнати частково недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом, видане
державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори за
реєстровим номером НОМЕР_1 на ім'я
ОСОБА_2.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом,
видане державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори за
реєстровим номером НОМЕР_2
року на ім'я ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,72
га, яка знаходиться у селі Мстишин Луцького району Волинської області.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - 1/2 частину земельної
ділянки площею 3,75 га, яка
знаходиться на території Промінської сільської ради Луцького району Волинської
області.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку, який знаходиться у селі Мстишин Луцького району
Волинської області та на 1/2
частину грошових заощаджень, які знаходяться в підзвітній установі Луцького
територіального відокремленого безбалансового
відділення №10002/03
на рахунку НОМЕР_3 на суму 1312 грн. 32 коп.

Стягнуто з
відповідача на користь позивача 522
гривні судового збору.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2, покликаючись
на незаконність рішення суду із-за невідповідності висновків суду обставинам
справи і порушенням норм матеріального права, просить рішення суду скасувати з
ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_1 та зазначає, що
суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що позивач постійно
проживав разом із спадкодавцем, а тому після смерті спадкодавця прийняв
спадщину, навпаки, в судовому засіданні встановлено, що позивач був
зареєстрований в будинку АДРЕСА_1, який
належить йому на праві власності, в цьому ж жилому будинку проживає сім'я
позивача, а тому позивач після смерті спадкодавця не прийняв спадщину у
встановленому законом порядку.

В судовому засіданні відповідач, його представник
апеляційну скаргу підтримали і просили її
задоволити, позивач і його представник апеляційну скаргу заперечили,
треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_5 апеляційну скаргу заперечили, представник Луцької районної
нотаріальної контори апеляційну скаргу відповідача підтримала.

Судом             першої        інстанції встановлено,    що
позивач    постійно

проживав
із спадкодавцем в його будинку в с.Мстишин Луцького району, а тому вважається
таким, що прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6.

Апеляційну скаргу відповідача слід задоволити, а рішення
суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в
позові ОСОБА_1 з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач на час відкриття спадщини постійно
проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_6, а
тому прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6

Проте, такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи і
зроблені з порушенням вимог закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.7), проживала в жилому будинку АДРЕСА_2 району (а.с.42). В
цьому жилому будинку була зареєстрована лише ОСОБА_6

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачу
у селі Мстишин Луцького району на праві власності належить житловий будинок
АДРЕСА_1, в якій
зареєстрований як позивач по справі так і його подружжя (а.с.58).

Закон, а саме стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не
заявив про відмову від неї.

Отже, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час
прийняття спадщини, для прийняття спадщини не повинен вчиняти будь-який
правочин. Його бездіяльність (якщо він не заявив відмову від спадщини) є
юридичним фактом, що свідчить про прийняття ним спадщини.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч зазначеним вимогам закону позивач суду не довів, що постійно
проживав на час відкриття спадщини в одному жилому будинку із спадкодавцем
ОСОБА_6

Навпаки, судом встановлено, що позивачу на праві власності у селі Мстишин
Луцького району, де проживала спадкодавець, належить житловий будинок АДРЕСА_1 і в цьому
будинку зареєстрований як позивач так і члени його сім'ї. Також в судовому
засіданні встановлено, що позивач не подавав заяву про прийняття спадщини, хоч
державний нотаріус повідомив позивача, що на підставі заяви відповідача
заведена спадкова справа на майно ОСОБА_6 (а.с.20).

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до
висновку, що позивач на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_6
не проживав постійно разом із спадкодавцем у її жилому будинку, а тому не
може  вважатися      таким,       що
прийняв спадщину,   в   зв'язку
з   чим   позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом та визнання права
власності на спадкове майно до задоволення не підлягають.

Отже, із-за невідповідності висновків суду обставинам справи і порушенням норм матеріального права рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення, яким слід відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.60, 307, 309, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задоволити,
а рішення Луцького міськрайонного суду від 22 листопада 2006 року по даній справі
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Луцької районної державної
нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину та визнання права власності на спадкове
майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий /-/ Шевчук Л.Я.

Судді /-/ /-/       Свистун О.В., Подолюк В.А.

Оригіналу відповідає:

Суддя апеляційного суду                                                                                                        Л.Я.Шевчук

Друк.бсф.