У х в а л а

іменем
україни

30 травня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Патрюка М.В.,

суддів:                  Пшонки М.П.,                       Костенка А.В.,

Лященко Н.П.,                       Прокопчука Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства (далі - АТ) “Українська
пожежно-страхова компанія” про виплату страхового відшкодування, за касаційною
скаргою АТ “Українська пожежно-страхова компанія” на рішення Ленінського
районного суду м. Луганська від 1 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного
суду Луганської області від 13 лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ним був укладений договір страхування
автотранспортного засобу НОМЕР_1 від 21 січня 2005 року з відповідачем строком
на один рік. Об'єктом страхування є автомобіль марки TOYOTA LANDCRUISER, номерний знак НОМЕР_2, 2003 року випуску, дійсна вартість якого на момент
страхування та страхова сума згідно з договором страхування складає 352 867
грн. Позивач зазначив, що 18 грудня 2005 року в період дії даного договору
стався страховий випадок, у зв'язку з чим ОСОБА_1 просив задовольнити позов.

Рішенням  Ленінського районного суду
м. Луганська від 1 листопада 2006 року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Луганської області від 13 лютого 2007 року, позов задоволено
частково. Визнано незаконними дії відповідача щодо відмови у виплаті страхового
відшкодування та стягнуто з відповідача на користь позивача страхове
відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку в розмірі 270 667 грн.,
штрафні санкції в розмірі 35 727 грн. 75 коп., судові витрати в розмірі 25 000
грн., 7 000 грн. моральної шкоди.

У
касаційній скарзі АТ “Українська пожежно-страхова компанія” ставить питання про
скасування постановлених у справі судових рішень та ухвалення рішення про
відмову в позові, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Вирішуючи спір, судові інстанції дійшли обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування,
оскільки в період дії договору страхування автотранспортного засобу з ним
стався страховий випадок.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку спеціаліста
автотехніка №НОМЕР_3 від 27 грудня 2005 року в умовах дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода
екстреним гальмуванням із зупиненням автомобіля до лінії руху пішохода та в
момент початку руху пішохода він знаходився в аварійних умовах, у результаті чого
його автомобіль було пошкоджено.

Згідно з висновком експерта №311 матеріальний збиток, завданий власникові TOYOTA LANDCRUISER, номерний знак НОМЕР_2, 2003 року випуску, у результаті пошкодження
складає 372 341 грн. 66 коп.

Постановою слідчого від 27 грудня 2005 року в порушенні кримінальної справи
за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 18 грудня 2005 року на
вул. Будьонного в м. Луганську, відмовлено за ст. 6 п. 2 КПУ України (за
відсутності складу злочину). У постанові зазначено, що в діях водія ОСОБА_1
порушень правил дорожнього руху, які б знаходилися в причинному зв'язку з
виникненням аварійної обстановки і її наслідками, не встановлено.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Що стосується рішення суду  в частині
стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 25 000
грн., то в цій частині рішення суду підлягає скасуванню.

Стаття 79 ЦПК України встановлює перелік судових витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Стягуючи з відповідача судові витрати в розмірі 25 000 грн., суд не
зазначив, з якого розрахунку та на підставі яких доказів він вирахував суму
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Апеляційний суду не звернув уваги на вищезазначені порушення й не
перевірив, чи відповідає рішення суду першої інстанції в цій частині вимогам
статей 84-88 ЦПК України та постанові Кабінету Міністрів України від 27 квітня
2006 року №590 “Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за розрахунок
держави”

За таких обставин, керуючись статтями 336, 338, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу акціонерного товариства “Українська пожежно-страхова
компанія” задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 1 листопада 2006 року й
ухвалу апеляційного суду Луганської області від 13 лютого 2007 року в частині
стягнення судових витрат у розмірі 25 000 грн. скасувати та в цій частині
направити на новий розгляд до суду першої інстанції. У решті - рішення судів
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

М.П. Пшонка

А.В. Костенко

Н.П. Лященко  Ю.В. Прокопчук