Головуючий: 1 інстанції
Донець О.В. Доповідач:    Даниленко В.М
Справа № 22-ц- 254 / 2007 р
УХВАЛА ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

9 січня 2007 року                                                                           м. Харків

Судова
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в
складі: Головуючого -
Борової С.А.,
суддів      -        ДаниленкаВ.М., ЯциниВ.Б., при
секретарі:   Макарові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні
суду цивільну справу за апеляційною скар­гою голови правління Відкритого
акціонерного товариства «ІМТОКС» Цацкіна Р.А. на ухвалу судді Ки­ївського
районного суду м. Харкова-від 20
листопада 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «ІМТОКС» (далі
ВАТ «ІМТОКС») про спону­кання до виконання зобов'язання та стягнення грошових
коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказу­вав на те, що він є
акціонером ВАТ «ІМТОКС», власником цінних паперів.

Основним
напрямком діяльності ВАТ «ІМТОКС» було виконання будівельно-монтажних робіт та
виготовлення металевих конструкцій нестандартного обладнання. Подібна продукція
користається від­повідним попитом і є
конкурентоспроможною в Харківському регіоні. Однак, не зважаючи на це, протя­гом
останніх років Товариство порушує вимоги Закону України «Про господарські
товариства» й не сплачує дивіденди своїм акціонерам, мотивуючи таку ситуацію
відсутністю прибутку.

При цьому ВАТ «ІМТОКС» ухиляється
від проведення необхідного аудиту річної фінансової звіт­ності та надання
позивачеві для ознайомлення річних балансів, звітів Товариства про свою
діяльність, а також протоколів загальних зборів.

Посилаючись на
зазначені обставини, позивач просив суд зобов'язати відповідача провести
чергові загальні збори акціонерів ВАТ «ІМТОКС», стягнути з відповідача на його
користь 170000 грн.
дивіден­дів, а також зобов'язати відповідача вчинити дії, спрямовані на виплату
вказаної грошової суми.

Крім того, з метою забезпечення заявлених позовних вимог позивач подав до
суду заяву, в якій про­сив вжити заходи забезпечення позову й накласти арешт на
нерухоме майно та грошові кошти відпові­дача, а також заборонити останньому
проводити емісію векселів та укладати господарські договори.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2006 року клопотання пози­вача про
забезпечення позову задоволено частково.

Суд вжив заходи
забезпечення заявленого позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ВАТ «ІМТОКС» в межах суми заявлених позовних
вимог, а також на нерухоме майно, що належить То­вариству.

В іншій частині
клопотання позивача щодо забезпечення позову залишено судом без задоволення.

Не погоджуючись
із таким судовим рішенням, Голова правління ВАТ «ІМТОКС» в апеляційній скарзі
просить скасувати зазначену ухвалу судді районного суду, посилаючись при цьому
на її необґру­нтованість та порушення суддею норм процесуального права при
вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову по справі.

Зокрема, апелянт вказує на те, що позивач став акціонером Товариства лише
за три дні до звернення до суду і є власником лише 21 акції ВАТ «ІМТОКС», загальна вартість яких становить 10,5 грн., що складає
всього 0,03529 % від
загального статутного капіталу.

Крім того,
безпідставний, на думку апелянта, арешт грошових коштів та нерухомого майна ВАТ
«ІМТОКС» може фактично призвести до повного припинення господарської діяльності
Товариства

Перевіривши
законність і обгрунтованість ухвали судді районного суду відповідно до вимог
ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона
підлягає частковому

задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 151 ЦПК
України, суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити за-ходи
забезпечення позову.

Під
забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які
створюють реальну можливість для виконання в майбутньому рішення по справі.

Частина 3 вказаної статті
прямо визначає підстави для забезпечення позову. Це обставини, які свід­чать
про можливе утруднення чи неможливість виконання рішення суду.

Забезпечення
позову спрямовано, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може
схо­вати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Разом із тим,
цивільне процесуальне законодавство при забезпеченні позову в однаковій мірі
захи­щає інтереси як позивача, так і відповідача, оскільки безпідставне вжиття
заходів забезпечення позову в будь-якому випадку обмежує права відповідача і
порушує його інтереси.

В зв'язку з цим,
вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен перевірити обгрунтова­ність
наведених позивачем підстав для вжиття заходів забезпечення й приймати до уваги
не тільки ті несприятливі наслідки, що можуть наступити для позивача у випадку
незабезпечення позову, але й ті негативні наслідки, які можуть наступити для відповідача
при забезпеченні позову, оскільки обмеження його прав по розпорядженню майном
чи грошовими коштами може завдати йому неоправданої шкоди.

Як вбачається ж
із заяви позивача ОСОБА_1 (а.с. 7-8),
його клопотання про вжиття судом захо­дів забезпечення позову, в даному
випадку, носить виключно формальний характер і грунтується лише на припущеннях
самого позивача стосовно того, що невжиття цих заходів може утруднити або
зробити неможливим виконання рішення суду.
При цьому, як в заяві позивача, так і в матеріалах справи відсутні будь-які
фактичні дані чи інші докази, що підтверджують необхідність вжиття по справі
заходів забез­печення позову.

Таким чином,
приймаючи до уваги наведене, а також те, що вжиття судом заходів забезпечення
по­зову «на всяк випадок», за відсутності такої необхідності є неприпустимим,
ухвала судді Київського ра­йонного суду м. Харкова від 20 листопада 2006 року не може
бути визнана цілком законною і обґрунто­ваною, а тому судова колегія вважає за
необхідне змінити цю ухвалу, відмовивши позивачеві ОСОБА_1 в задоволенні його
заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

При цьому судова
колегія вважає доцільним зазначити, що позивач у всякому разі не позбавляється
права повторно звернутися до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення
позову, надавши необхід­ні докази на підтвердження необхідності такого
забезпечення, а суд, допускаючи це забезпечення, за­пропонувати позивачеві
забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловжи­ванню
забезпеченням позову.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. 303,
304, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова коле­гія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу голови правління
Відкритого акціонерного товариства «ІМТОКС» Цацкіна Р.А. - задовольнити
частково.

Ухвалу судді
Київського районного суду м. Харкова від 20
листопада 2006 року - змінити.

В задоволенні
заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмо­вити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно й оскарженню не
підлягає, оскільки вона не перешкоджає подальшому провадженню у справі.