Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 2-9/2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 лютого 2007 року. Машівський районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого - судді                                                 Кравець С.В.

при секретарі                                                            Кульчицькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1
доОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про розірвання мирової угоди,
стягнення пені та грошового зобов'язання,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з значеним позовом.

В позовній заяві
позивач вказує, що по рішенню суду від 21
червня 2005 року він
з відповідачкою уклали мирову угоду, відповідно до якої він, позивач,
відмовляється від апеляційного оскарження вказаного рішення Машівського
районного суду, а відповідачка добровільно виконує рішення суду на суму 3626, 5 грн. та виплачує суму
компенсації за відмову позивача від апеляційного оскарження в розмірі 2373, 5 грн. Мирова угода
судом затверджена не була, оскільки такий порядок її укладення дозволявся діючим ЦПК. Відповідачка мирову угоду не виконує,
а тому позивач просить суд винести рішення, яким розірвати мирову угоду
та стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 1673, 5 грн., та пеню в розмірі 18 909 грн.

В судовому
засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, відповідач позов не визнала,
пояснивши, що всю суму боргу на виконання рішення Машівського районного суду
вона виплатила. Третя особа ОСОБА_3 повідомлення про згоду на участь у справі
не направив, а тому справа розглядається без нього.

Суд, заслухавши
показання сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами
докази, прийшов до наступного.

Судом
встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується
сторонами, що по цивільній справі№2-360  2005 p., 21 червня 2005
року рішенням Машівського районного суду Полтавської області частково
задоволений позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2 та стягнуто з останньої на користь позивача кошти на погашення
боргу в сумі 3558 грн. та
державне мито в сумі 68,
50 грн. ( а. с. 47
).

З наданої
позивачем копії мирової угоди від 18.10.2005
року укладеною між ним, ОСОБА_1,
та відповідачкою ОСОБА_2 видно, що умовою цієї угоди є те, що позивач
відмовляється від апеляційного оскарження рішення Машівського районного суду
від 21.06.2005 року, а відповідачка сплачує позивачу 6 000 грн., яка включає в
себе 3626, 5 грн., які стягнуті по вказаному рішенню суду та з суми 2373, 5
грн., яка є компенсацією за відмову позивача від позову.

З дослідженої
копії мирової угоди від 27.10.2005 року, яка долучена до матеріалів цивільної
справи№2-360 2005р. вбачається, що вона відрізняється від спірної угоди лише
датою укладення, тобто 27.10.2005р , та часом вступу в дію, а саме - з моменту
затвердження її судом ( а. с. 58 ). Сторони не заперечують, що вони відмовилися
від її затвердження судом.

Згідно
повідомлення голови Машівського районного суду мирова угода від 27.10.2005р. по
цивільній справі№2-360/2005р. судом не
затверджувалася, оскільки надійшла після винесення рішення судом. Разом
з мировою угодою надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги, а
тому суд своєю ухвалою залишив її без розгляду ( а. с. 45, 46 ). Зазначене не
заперечується і сторонами.

Позивач вказує,
що спірна мирова угода від 18.10.2005р., яка укладена після винесення рішення
суду від 26.06.2005р. відноситься до цивільно-правових угод, укладення яких
передбачено Цивільним кодексом, а тому вона
вступає в дію з часу, указаному в угоді, і затвердженню судом не підлягає.

Але, відповідно
до ч.І ст. 372 ЦПК
України - мирова
угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання
в процесі виконання рішення подається у письмовій формі державному виконавцеві,
який не пізніше триденного строку передачі її до суду за місцем виконання
рішення для визнання. Вказаних вимог закону сторони не виконали.

На заперечення від пред'явленого позову, відповідачка надала суду
повідомлення та постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.10.2006 року, які надійшли від ДВС у Машівському районі і згідно яких провадження з примусового виконання
виконавчого листаНОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 3558 грн. та держмита в сумі 68, 50 грн. закінчене в
зв'язку з погашенням боргу. ( а. с. 32, 33). Вказане підтверджується копією платіжного доручення
НОМЕР_2 ( а. с. 56 ).

Відповідно до ч.І ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у випадках - затвердження судом мирової угоди між стягувачем і
боржником про закінчення виконавчого провадження ( п.2 ) та фактичного повного виконання
рішення згідно з виконавчим документом ( п. 8
).

З дослідженої постанови про закінчення виконавчого провадження ( а. с. 33 ) вбачається, що вказане рішення прийнято в зв'язку з повним виконанням
рішення суду, тобто на підставі п.8 ч.І ст. 37 Закону України
«Про виконавче провадження».

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що рішення
Машівського районного суду від 21.06.2005р., яким вирішено
спір по суті між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набрало чинності, в
апеляційному порядку не оскаржувалося, а спірна мирова угода, на яку
посилається позивач, не може бути розірвана судом, так як вона укладена з
порушення вимог законодавства, а тому і не тягне юридичних
наслідків.

За вказаних обставини, суд
приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо
відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки йому в позові
відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215,
218, 372 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 доОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3 -відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Полтавської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: (підпис)