АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ
Справа №22 ц/221                                       Головуючий у суді 1-ої інстанції Борташевич В.Ф.
Категорія  41                                               Доповідач Зарицька Г.В.
РІШЕННЯ Іменем  України

14
лютого 2007 року апеляційний суд
Житомирської області в складі: головуючого Зарицької Г.В. суддів: Балашкевича С.В. Олексієнка М.М. при секретарі
Войтюк В.І. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1    до
Бердичівської    районної    державної адміністрації про стягнення
заборгованості по заробітній платі за апеляційною скаргою   відповідача
на   рішення   Бердичівського   міськрайонного   суду Житомирської області від 13 листопада 2006
року

встановив:

У січні 2006
року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Бердичівської
районної державної адміністрації про стягнення заборгованості по заробітній платі. Зазначав, що працював з 13.01.2003
року по 21.01.2004
року ІНФОРМАЦІЯ_1. Заборгованість по заробітній платі на час звільнення становить 3211 грн.50 коп. Просив стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості по
заробітній платі та компенсацію.

У судовому засіданні від позовних вимог про. стягнення компенсації позивач
відмовився і відмова прийнята судом.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 листопада 2006
року позов задоволено. Стягнуто з Бердичівської районної
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 3211,90 грн. заборгованості по
заробітній платі та 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи.

У апеляційній скарзі Бердичівська районна державна адміністрація просить
рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що сторони перебували у
трудових відносинах, а тому вважав, що відповідач зобов'язаний виплачувати
позивачу заробітну плату.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна.

Статтею 21
КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угодою
між працівником і власником підприємства, установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується
виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому
розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату
і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством
про працю, колективним договором і угодою сторін.

Апеляційним судом встановлено, що розпорядженням голови Бердичівської
районної державної адміністрації від 13.01.2003 року НОМЕР_1ОСОБА_1 було призначено на
посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2) з 13 січня 2003
року з оплатою згідно штатного розпису.

Розпорядженням голови Бердичівської
районної державної адміністрації від 22.03.2004 року НОМЕР_2 позивача було звільнено з роботи з 21.03.2004 року за власним бажанням.

Повноваження щодо призначення керівника управління та його звільнення у
відповідності з розділом 1У Положення про ІНФОРМАЦІЯ_2 делеговані голові
районної державної адміністрації рішенням 16-ої сесії Бердичівської районної
ради XXI11 скликання від 08.06.2001 року.

Згідно з розділом 1
цього ж Положення вказане управління є юридичною особою,
має самостійний баланс, круглу печатку, штампи, фірмовий бланк, розрахунковий
рахунок в банку.

Фінансування та матеріально-технічне забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету,
коштів, які відраховуються юридичними особами, розташованими на
території району в розмірі 0,1 відсоток від основних
та оборотних коштів, 3%
коштів, що виділяються на нове будівництво, відрахувань
платежів з майнових видів страхування на фінансування запобіжних заходів, а
також за рахунок пожертвувань юридичних і фізичних осіб, про що зазначено в
розділі 1
Положення.

Згідно з розділом 4
Положення про порядок відрахувань коштів підприємствами,
установами та організаціями району на утримання сільських пожежних команд
вказані кошти сплачуються на розрахунковий рахунок ІНФОРМАЦІЯ_2.

За таких обставин, коли ОСОБА_1 працював ІНФОРМАЦІЯ_1, яке являється
юридичною особою, має свою печатку та розрахунковий рахунок в банку, його
посада передбачена штатним розписом цього управління, отримував у цій
організації заробітну плату, апеляційний суд вважає, що позивач перебував у
трудових відносинах саме з ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на це уваги не
звернув та безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача
заборгованість по заробітній платі.

З огляду на вищенаведене, рішення суду у відповідності до
п.З ч.1 ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307,
309, 313, 314, 314 ЦПК України, ст. 21
КЗпП України, апеляційний суд

вирішив:

Апеляційну скаргу Бердичівської районної державної
адміністрації задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської
області від 13 листопада
2006 року
скасувати, ухваливши нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж часу може бути
оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.