Справа № 22ц/197                                    Головуючий в суді 1 інст.: Ваховський В.Л.
Категорія 21                                                   Доповідач: Павицька Т.М.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
січня 2007
року апеляційний суд Житомирської
області у складі:

головуючого Головчук С.В.
суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі Калинець Т.Л.

розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
в  м. • Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Овруцької  центральної
районної  лікарні  про
відшкодування моральної шкоди

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Овруцької центральної районної лікарні

на рішення Овруцького районного
суду Житомирської області від 13

листопада 2006
року, -

встановив:

В
червні 2005
року ОСОБА_1 пред'явив позов до Овруцької ЦРЛ про відшкодування моральної шкоди. Зазначав, що в липні 2001 року його батько захворів і звернувся за медичною
допомогою до відповідача. Лікарі Овруцької центральної лікарні спочатку поставили батьку діагноз захворювання
двохстороння пневмонія, а потім бронхіт, пієлоніфрит. Тільки в березні 2002
року було виявлено онкологічне захворювання,
внаслідок якого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Позивач вважав, що внаслідок надання неналежної медичної допомоги лікарями відповідача, помер його батько
ОСОБА_2 та з цим пов'язував свої моральні страждання.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області
від 13 листопада
200 6 року позов частково задоволено.
Постановлено стягнути з Овруцької ЦРЛ на користь
ОСОБА_1 700 грн.
на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати це рішення суду і ухвалити нове - про задоволення позову. Посилається на те, що суд не врахував в належній
мірі характер та ступінь його
моральних страждань і безпідставно зменшив розмір моральної шкоди до 700 грн.

В апеляційній скарзі Овруцька ЦРЛ просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що суд ухвалюючи рішення
послався на норми ЦК України 2003 року,
які не діяли той час, не застосував трьохрічний
строк позовної давності. На думку апелянта, суд, задовольнивши позов, у рішенні послався на норми Конституції та Закону України "Основи законодавства України
про охорону здоров'я", однак не
вказав як ці норми були порушені, зробив висновок про заподіяння позивачу моральної шкоди та її розмір хоча позивач не надав доказів про те, що йому таку
шкоду заподіяно та не обґрунтував її
розмір. Крім того зазначає, що суд
при ухваленні рішення не врахував висновок спеціалістів -лікарів Житомирської обласної лікарні.

Розглянувши
справу в межах доводів, викладених в апеляційних
скаргах, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга Овруцької ЦРЛ -задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої
інстанції виходив з того, що невжиття лікарями Овруцької ЦРЛ всіх можливих та необхідних заходів по своєчасному
виявленню онкологічного захворювання
у ОСОБА_2, вірогідність виявлення
якого існувала, призвело до передчасної смерті ОСОБА_2 У зв'язку з цим відповідачем заподіяна моральна шкода
позивачу.

Проте з таким висновком погодитись
не можна.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років, внаслідок ракової інтоксикації.

Згідно  висновку    обласної
клінічної  лікарні  ім.
0.,Ф. Гербачевського від 23.11.2005
р.     медична допомога  хворому ОСОБА_2 надавалась в Овруцькій ЦРЛ методично правильно. Можливість
виявити онкологічне захворювання у ОСОБА_2 на більш ранньому етапі
вірогідно існувала в разі виконання ним в серпні 2001
року рекомендованих йому контрольних
рентгенограм в прямій та правій проекції після
лікування, призначеного лікарем ОСОБА_3.
Однак  ОСОБА_2 на контрольний  огляд після призначеного лікування
до Овруцької центральної лікарні не з'явився.

Доказів на спростування зазначеного висновку ОСОБА_1 не надав, клопотання про призначення
судово-медичної експертизи не заявляв.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч  названої  норми
закону ОСОБА_1  не  надав докази, які б підтвердили, що лікарі Овруцької ЦРЛ могли виявити в серпні 2001 року у ОСОБА_2 онкологічне захворювання, коли він не зробив рекомендованих йому контрольних
рентгенограм та фібробронхоскопію.

Тому суд першої інстанції прийшов до помилкового
висновку, що з вини лікарів Овруцької
центральної лікарні своєчасно не виявлено
онкологічне захворювання у ОСОБА_2. Тому підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу не було.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 з наведених вище мотивів.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309,
313, 314, 316 ЦПК України суд

вирішив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу Овруцької центральної районної лікарні задовольнити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області
від 13 листопада
2006 року скасувати, ухваливши нове
рішення.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Овруцької центральної районної лікарні про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців  з дня набрання ним
законної сили.