У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

25 травня 2007 року                                                                                   м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі :

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М., Берднік І.С., Григор'євої
Л.І., Гуменюка В.І., Данчука В.Г.,

Костенка А.В.,               Левченка Є.Ф.,                   Лихути Л.М.,   Лященко Н.П.,                               Охрімчук Л.І., Патрюка М.В.,

Прокопчука Ю.В., Пшонки М.П., Романюка Я.М., Сеніна
Ю.Л.,                   Шабуніна В.М.,
-

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд у
зв'язку з винятковими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Полтави
від 11 жовтня 2001 року, ухвали апеляційного суду Полтавської області від 08
січня 2002 року та ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 09 лютого 2004 року у справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Полтавського міського управління УМВС України в Полтавській області
про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2000 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом про відшкодування моральної
шкоди, заподіяної діями органів досудового слідства. Посилаючись на те, що
винесена в.о. старшого слідчого Полтавського міського управління МВС України
постанова від 06 серпня 1997 року про накладення арешту на їхню
поштово-телеграфну кореспонденцію та її виїмку порушує їхні права, гарантовані
Конституцією та актами законодавства України, просили стягнути з відповідача
завдану їм моральну шкоду в розмірі відповідно 30 і 50 тис гривень.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11
жовтня 2001 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 08 січня 2002 року та ухвалою колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України від 09 лютого 2004 року, у
задоволенні зазначеного позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

У заяві про перегляд
судових рішень у зв'язку з винятковими обставинами ОСОБА_1 посилається на
рішення Європейського суду з прав людини від 02 листопада 2006 року (справа
ОСОБА_1проти України) і просить скасувати оскаржувані судові рішення,
постановити нове рішення про стягнення з відповідача у справі на його користь
30 тис гривень.

Заява про перегляд судових рішень у зв'язку з винятковими
обставинами підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України судові рішення у
цивільних справах можуть бути переглянуті у зв'язку з винятковими обставинами
після їх перегляду у касаційному порядку, якщо вони оскаржені з мотивів
неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одного і того ж
самого положення закону; визнання судового рішення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана Україною, таким, що порушує міжнародні
зобов'язання України.

Рішенням
Європейського суду з прав людини від 02 листопада 2006 року (справа
ОСОБА_1проти України) встановлено факт порушення ст. 13 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод та присуджено заявниці та заявнику по 1
тис. євро як відшкодування моральної шкоди. При цьому Європейський суд з прав
людини дійшов висновку про обмеження гарантій захисту громадян від свавілля при
застосуванні заходів спостереження, а також наявності правового механізму
відшкодування такої шкоди лише в Законі України “Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду”.

Зі змісту норм законодавства України, чинного на час
розгляду справи, яким урегульовані правовідносини, що виникли між сторонами,
вбачається, що, відмовивши в позові за безпідставністю, судові інстанції
належним чином не перевірили доводів позивачів щодо порушення їхніх особистих
прав та не застосували норми матеріального права, що підлягали застосуванню.

Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України
(ст. 9 Конституції України).

Статтею 31 Конституції
України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов,
телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом
у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з'ясувати
істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами
одержати інформацію неможливо.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та
інші нормативно-правові акти приймаються та основі Конституції України та
повинні відповідати їй (ст. ст. 56, 8 Конституції України).

Законом України від 23 лютого 2006 року “Про виконання
рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” передбачені,
крім інших, додаткові заходи індивідуального характеру у зв'язку з необхідністю
усунення порушення Україною Конвенції про захист прав і основоположних
свобод.  Зокрема, ст. 10 указаного Закону
передбачено відновлення попереднього юридичного стану громадян шляхом
повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі.

За таких обставин постановлені судові рішення не можуть
залишатися в силі та підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 354 ЦПК
України.

Керуючись ч. 2 ст. 354, п. 2 ч. 1 ст. 358 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11
жовтня 2001 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 08 січня
2002 року та ухвалу колегії суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 09 лютого 2004 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

М.І. Балюк   В.М. Барсукова  І.С. Берднік   Л.І. Григор¢єва  В.І. Гуменюк   В.Г. Данчук   А.В.Костенко  Є.Ф. Левченко  Л.М. Лихута   Н.П. Лященко   Л.І. Охрімчук  М.В. Патрюк
Ю.В. Прокопчук  М.П. Пшонка                    Я.М.Романюк  Ю.Л. Сенін
В.М. Шабунін