спр.№2-89 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2007 року Автозаводський районний суд м. Кременчука
Полтавської області в складі:

головуючої - судді Сировєтнік Т. І. при секретарі - Кириченко О.В. з участю адвоката ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Кременчуці цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення в житло, та зустрічного
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання втратившою
право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3. про усунення перешкод в користуванні житлом, пояснивши, що в
серпні 1992 року вона отримала кімнату в гуртожитку сімейного типу по АДРЕСА_1 в м.
Кременчуці, куди прописала в 1995 році відповідача по справі, як свого чоловіка, з яким
обрала шлюб 22.12.1995
року.

Оскільки з 1998 року
відносини між нею та ОСОБА_3 погіршилися із-за нетактовної поведінки відповідача відносно неї, 7.03.2002 року після чергової бійки вона була змушена виїхати на деякий час - на 2 тижні, до своїх батьків. Але повернувшись за місцем свого проживання, ОСОБА_3 не впустив її в помешкання. Після розірвання шлюбу в червні 2002 року, не отримавши своїх речей, які
залишилися в спільному помешканні, вона змушена була найняти тимчасово житло.
На протязі всього часу - до подачі нею
позову вона вирішувала з відповідачем питання про можливість приватизування спірного житла та вирішення питання
про розділ майна шляхом сплати за половину житла. Але відповідач обіцяючи
вирішити дане питання, до даного часу так його не вирішив, змінив замки в
квартирі і не впускав її до житла. Свої вимоги позивачка ОСОБА_2
підтримала в судовому засіданні.

В свою чергу ОСОБА_3. звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_2. про визнання її втратившою права користування жилим
приміщенням, в однокімнатній квартирі
гуртожитку сімейного типу за адресою АДРЕСА_1 в м. Кременчуці. Суду пояснив, що після одруження з ОСОБА_2. в 1995 році він разом з нею проживав в спірній
кімнаті до 2002 року. Після розірвання шлюбу вона, забравши половину сумісно нажитих речей, перейшла
проживати в АДРЕСА_2 в м. Кременчуці разом з
співмешканцем. Оскільки ОСОБА_2 не проживає в спірному житлі з више 6 місяців без поважних причин, просив
суд визнати ОСОБА_2. втратившою право користування даним
житлом, відмовивши в поданому нею позові про вселення.

2

Позивачка, вона ж відповідачка
ОСОБА_2. позов ОСОБА_3 не визнала, вважаючи причини не проживання в спірній
квартирі поважними, оскільки їй були утворені неможливі умови проживання.

Представник зацікавленої особи
КГЖЕП "Автозаводське" Черкова Н.М. просила суд вирішити позови на
свій розсуд, підтвердивши факт складання представниками КГЖЕП 2-х актів про не
проживання ОСОБА_2. в спірному житлі.

Суд, заслухавши сторони, адвоката
ОСОБА_1., представника зацікавленої особи, допитавши свідків, дослідивши надані
докази та письмові докази, вважає, що позов ОСОБА_2. до ОСОБА_3. про вселення
повинен бути задоволений, а в позові ОСОБА_3. до ОСОБА_2. про визнання
втратившою право користування житлом повинно бути відмовлено.

Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України
передбачені випадки, перелік яких не є вичерпним, зберігання за тимчасово
відсутнім наймачем або його членами жилого приміщення і понад 6 місяців, які
можуть бути встановлені судом як поважні.

В судовому засіданні були допитані
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6., які підтвердили, що між подружжям ОСОБА_2
та ОСОБА_3на протязі їх сумісного проживання були присутні сварки, бійки, що
унеможливлювало їх сумісне проживання, внаслідок чого ОСОБА_2 змушена була піпи
проживати в зняту нею квартиру. ОСОБА_2 мала намір вирішити питання про можливу
приватизацію спірної квартири та вирішення питання про викуп її у ОСОБА_3 за
половину її вартості, тому суд вважає, що позивачка-відповідачка ОСОБА_2. не
втрачала зв'язок з спірним житлом, де в неї залишалися ще речі, меблі, які не
були поділені подружжям до кінця після розірвання шлюбу. Про це свідчить і
оглянутий відмовний матеріал №НОМЕР_1по заяві ОСОБА_2. від 18.02.2004 року, яка
зверталася до правоохоронних органів про можливість вселитися в отримане нею
житло за адресою АДРЕСА_1 в м. Кременчуці, у зв'язку з тим, що її колишнім
чоловіком ОСОБА_3. створені неможливі умови проживання, відібраний ключ від
кімнати. Цей факт підтвердив допитаний свідок ОСОБА_7, який як черговий, якому було
доручена перевірка по заяві ОСОБА_2. опитував мешканців -сусідів і встановив
факти перешкоди в користування заявницею помешкання в спірному житлі з боку
ОСОБА_3.

Суд критично оцінив покази свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, яким відомо що ОСОБА_2 не проживає в спірному житлі з липня
2002 року, але причину не проживання позивачки-невідповідачки фактично не
вказали, пояснивши, що їм відомо, що ОСОБА_2. мешкає окремо від ОСОБА_3. з
іншим чоловіком. Суд критично оцінює і складені КГЖЕП "Автозаводське"
акти про непроживання від 24.04.2004 року, 5.01.2005 року, де були присутніми в
якості осіб, які підтверджують не проживання ОСОБА_2. в спірному житлі особи,
які не проживають в будинку АДРЕСА_1 в м. Кременчуці, а являються мешканцями
інших будинків. Суд був позбавлений допитати свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, на яких посилався ОСОБА_3., як на осіб, які можуть підтвердити факт
не проживання ОСОБА_2. в спірному житлі, не забезпечивши явку своїх свідків в
судове засідання, не надавши таким чином докази за своїм позовом.

Таким чином, суд вважає причину не проживання
ОСОБА_2. у зв'язку з тим, що між колишнім подружжям склалися неприязливі
відносини, яку унеможливлюють сумісне проживання, поважною, яка дає змогу суду
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2. про вселення і відмовити ОСОБА_3. в
задоволенні його зустрічного позову про визнання ОСОБА_2. втратившою права
користування житлом.

з

Керуючись
ст.ст.209,212-215 ЦПК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, суд, -

Рішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні житлом та вселення в житло задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 в м. Кременчуці.

Відмовити в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування жилим
приміщенням за адресою м. Кременчук, АДРЕСА_1. На рішення суду може бути подана
заява про його апеляційне оскарження до Апеляційного суду Полтавської області
протягом 10 днів з дня проголошення, а апеляційна скарга протягом 20 днів після
подання цієї заяви через Автозаводський райсуд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не
було. Якщо була подана така заява, але апеляційна скарга не була подана у вище
зазначений строк, то рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя: