АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
ЧЕРКАСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Справа №    22ц-267
2007 р.                                              Головуючий по 1 інстанції
власності                                                                      - Льон О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції -
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"6" лютого 2007 року Судова палата в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                            Бурлаки В.О.

суддів                                       Василенко Л.І., Бабенко В.М.

при секретарі                           Пономаренко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення
Канівського міськрайонного суду від 22.12.2006 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення платежу,
сплаченого в рахунок виконання договору, -

Вивчивши матеріали справи, судова палата, -

встановила: 19.04.2006 року ОСОБА_3 звернулась
у Золотоніський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за договором позики в сумі 5300 грн., посилаючись
на письмову розписку відповідача від 30.04.2003 року.

У судовому засіданні позивач
змінила позовні вимоги та пояснила, що у квітні 2003 року між нею та
відповідачем була укладена усна домовленість про купівлю-продаж будинковолодіння
АДРЕСА_1 за ціною 10000 грн.. 30.04.2003
року вона в присутності ОСОБА_5, ОСОБА_6 передала ОСОБА_1 авансовий платіж в рахунок виконання договору в
сумі 5300 грн., що підтверджується власноручною
письмовою розпискою відповідача. За домовленістю з ОСОБА_1 нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу та
остаточний розрахунок було відкладено до кінця 2003 року у зв'язку з відсутністю технічної документації на будинок,
земельну ділянку. Але відповідач протягом 2003-2004 pp. не оформив технічну документацію та
не пропонував нотаріальне посвідчення договору. На її звернення про повернення
платежу, так як договір укладений не був відповідач категорично відмовив, тому
змушена була звернутись за захистом своїх прав до суду. Просила суд стягнути з
ОСОБА_4 на її користь платіж, сплачений в
рахунок виконання договору в сумі 5300 грн., судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 51 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30
грн., витрати, пов'язані з явкою до суду її та представника в сумі 152 грн.,
витрати на правову допомогу в сумі 1040 грн.

Рішенням суду від 22.12.2006 року
позов задоволений. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 платіж,
сплачений в рахунок виконання договору в
сумі 5300 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 51 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 30 грн., витрати, пов'язані з явкою до суду в сумі 152 грн.,
витрати на правову допомогу в сумі 1040 грн.

В апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1 та його
представник просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи в межах апеляції судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що згідно
письмової розписки вбачається, що 30.04.2003
року відповідач ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 гроші в сумі 5300 грн.

Допитані у суді свідки ОСОБА_5,
ОСОБА_6 підтвердили факт передачі ОСОБА_3 грошей в сумі 5300 грн. ОСОБА_1 за
купівлю будинку, про що відповідач власноручно
розписався. Допитана у суді в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що 30.04.2006
року дійсно передала відповідачу 5300 грн., як авансовий платіж в рахунок купівлі будинку, розташованого в с. Гельмязів. За
домовленістю з відповідачем до кінця року він підготує технічну документацію для нотаріального посвідчення угоди,
а вона сплатить остаточну суму за
будинок. З липня до жовтня 2003 р. у вказаному будинку проживала її дочка, а вона з двома дітьми не могла там проживати у
зв'язку з відключенням електроенергії та газу.
Свідок ОСОБА_7, у судовому засіданні підтвердила отримання у квітні 2003 року її
чоловіком ОСОБА_1 від позивачки коштів в сумі 5300 грн., як завдаток за
будинок, який домовились продати ОСОБА_3 за
ціною 10600 грн. і до кінця року нотаріально оформити договір. У зв'язку з тим, що позивачка остаточно не
розрахувалась за будинок, договір укладено не було. Свідок ОСОБА_8, допитаний
у суді за клопотанням відповідача, пояснив,
що у квітні 2005 року ОСОБА_1 оформив на його ім'я у нотаріальному порядку
довіреність на продаж будинкуАДРЕСА_1.
Підтвердив, що за вказаний будинок сплатив ОСОБА_1 кошти в сумі 2500
грн..

З огляду на викладене, судом першої
інстанції обґрунтовано встановлено, що 30.04.2003 року сторони домовились укласти договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 і позивач ОСОБА_3 сплатила відповідачу кошти в сумі 5300
грн. в рахунок виконання договору, але договір не був відповідно оформлений.

Відповідно до ч. 2 ст.195 ЦК в ред.
1963 p.
грошова сума, що видається однією з договірних сторін у рахунок належних з
неї за договором платежів другій стороні на підтвердження укладення договору й
на забезпечення його виконання (завдаток), залишається
у другої сторони, якщо укладений договір не був виконаний з вини сторони, що
дала завдаток. Коли ж відповідальною за невиконання укладеного договору є
сторона, яка одержала завдаток, вона повинна повернути його другій стороні у
подвійному розмірі.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, що посилання відповідача на залишення завдатку собі у
зв'язку з тим, що позивач не розрахувалась остаточно за будинок є безпідставними, поскільки, правила ч. 2 ст. 195 ЦК про залишення завдатку застосовується в тих випадках,
коли між сторонами було укладено договір, але він не виконується з вини якоїсь
із сторін.

За таких обставин судова палата вважає, що оскаржуване
рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим на зібраних по справі
доказах. Відповідає вимогам матеріального і
процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були
предметом судового розгляду, суд дав їм належну оцінку і вони не дають підстав
для його скасування чи зміни.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, судова палата, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 відхилити, а рішення Канівського
міськрайонного суду    від 22.12.2006
року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення платежу, сплаченого
в рахунок виконання договору залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку на протязі двох
місяців.