У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 травня  2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Головуючого

Григор'євої Л.І.,

Суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М.,
Берднік І.С.,

Данчука В.Г.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в
Луганській області про  відшкодування
матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2004 року ОСОБА_1 звернулася  до суду з позовом до управління Міністерства
внутрішніх  справ України в Луганській
області про відшкодування матеріальної шкоди, яка була заподіяна їй незаконним
притягненням до кримінальної відповідальності.

Ухвалою
Свердловського міськрайонного суду від 3 березня 2005 року позовну заяву  залишено без
розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 13
жовтня 2005 року зазначена ухвала суду скасована,  а провадження в справі  закрито.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу
суду  скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального
права, і  постановити рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги.

Касаційна скарга підлягає
частковому  задоволенню.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачкою недотриманий встановлений для  даної категорії справи порядок позасудового
вирішення справи й можливість застосування цього порядку не втрачена; ОСОБА_1
роз'яснено право спочатку звернутися до слідчого відділу Свердловського УМВС
України в  Луганської області.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції й закриваючи
провадження в справі, апеляційний суд виходив з того, що справа не підлягає
розгляду в суді, оскільки ОСОБА_1 всупереч вимогам ст. 12 Закону України “Про
порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів
дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду” не  зверталася
із заявою про відшкодування матеріальної шкоди до слідчого відділу Свердловського
МВ УМВС України в Луганській області й постанова з цього приводу не виносилася.

Проте з такими висновками
судів погодитися не можна.

Статтями 1,2 Закону України ”Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду” передбачено право ОСОБА_1 на  відшкодування шкоди, завданої незаконними
діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Статтями 3,4 зазначеного Закону України передбачено
порядок і розмір такого відшкодування.

Пленум  Верховного
Суду України у  п. 8 Постанови № 9 від 1
листопада  1996 року “Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя” роз'яснив, що з урахуванням конституційного положення про
те, що  правосуддя в Україні здійснюється
виключно судами, юрисдикція яких
поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124
Конституції), судам підвідомчі всі  спори
про захист прав  і  свобод громадян. Суд не  вправі відмовити  особі
в  прийнятті позовної  заяви
чи  скарги лише з тієї підстави,
що її вимоги можуть бути розглянуті  в
передбаченому  законом досудовому
порядку.

Суд першої  та
апеляційної  інстанції при розгляді
справи зазначених  вимог закону не
врахував, і позов ОСОБА_1 по суті не вирішив.

За таких обставин
ухвали суду підлягають скасуванню із передачею справи до суду першої
інстанції для розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 336,338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу Свердловського міськрайонного суду від 3 березня
2005 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 13 жовтня 2005
року скасувати, справу направити на новий розгляд  до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                 Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                             М.І. Балюк

В.М. Барсукова

І.С. Берднік

В.Г. Данчук