Справа № 22ц- 569 Категорія-21
Головуючий в 1 інстанції-Каніщєва Н.О. Доповідач-
РІШЕННЯ

іменем        України

16 січня 2007 року Апеляційний суд Донецької
області в складі: головуючого- судді Пономарьової О.М.

суддів- Бабенка П.М., Бондаренко Л.І.
при секретарі - Баранові
В.В. за участю представника відповідача
Шашкова В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку
справу за позовом ОСОБА_1   до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань України в м. Селидове Донецької області( далі - відділення
Фонду) про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року
позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, спричиненої каліцтвом на виробництві та
втратою ним професійної працездатності. Просив стягнути на його користь 28 000 грн.

Рішенням Селидівського міського
суду Донецької області від 14 листопада 2006 року вказаний позов задоволений частково. На користь позивача,
стягнуто з відділення Фонду 12
000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві в задоволенні позову,
зазначаючи що рішення постановлене з порушенням
норм матеріального та процесуального права.

Зазначив ,що суд невірно застосував норми матеріального права, не врахував
,що моральна шкода позивачеві може бути
відшкодована лише на підставі висновку МСЕК, що відповідач не надав судові
доказів про заподіяння йому моральної шкоди.

Суд відмовив в задоволенні клопотання про призначення МСЕК для встановлення
факту спричинення позивачеві моральної шкоди.

Крім того, суд надав неналежну оцінку наданим
доказам у справі, стягуючи на користь позивача вказану суму компенсації,
не навів мотивів, за яких він надійшов до висновку про саме таку суму
відшкодування.

Також, зазначив, що Законом України «Про державний
бюджет України на 2006 рік» зупинено на 2006 рік дію
ст..ст.21,34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" ,але суд на цей закон не звернув уваги і ухвалив рішення
,невірно застосувавши норми матеріального права.

Крім того, суд не врахував вимог ст. 237-1
КЗпП України про те ,що моральна шкода повинна бути відшкодована власником
підприємства, де потерпілий отримав каліцтво. Також суд не врахував ступінь вини підприємства у нещасному випадку з
позивачем.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги
підтримав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню,
рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 1,21,28,34
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" на
Фонд соціального страхування від нещасних випадків   на
виробництві   та   професійних
захворювань   України   покладено
обов'язок

2

відшкодовувати
застрахованим особам моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я, заподіяну
умовами виробництва.

Відповідно до ст..23 ЦК України, п.З Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" особа має право на
відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно
від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації,
ступеня вини особи, яка завдала моральної
шкоди ,якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне значення, при визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції встановив ,
що позивач перебував в трудових відносинах з ДП „Селидіввугілля", працюючи гірничим
майстром підземним у ВП шахта „Україна".

31.08.04 року при
виконанні трудових обов'язків він отримав закриту черепно-мозкову травму,
забиту рану обличчя, перенісся, струс головного мозку.

За висновком МСЕК від 21.12.04 року йому вперше встановлено втрату професійної працездатності
в розмірі 25% через
вказане каліцтво , а за
висновком МСЕК від 12.01.06
року вказаний ступінь втрати професійної працездатності підтверджено.

У зв'язку із втратою працездатності позивач зніс фізичні
,та зносить душевні

страждання, пов'язані з негативними наслідками каліцтва,
оскільки він не може       вести

повноцінну
трудову діяльність за станом здоров'я, його переведено на іншу роботу , вимушений
докладати додаткових зусиль для утримання себе та своєї родини та для
повноцінного і своєчасного лікування і організації свого життя.

Встановлені судом першої інстанції обставини втрати
професійної працездатності та спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджені як
письмовими доказами (даними
трудової книжки, актами розслідування профзахворювання висновками Донецької
ОКБП та МСЕК, виписками з лікарняних
карток) ,так і поясненнями сторін в судовому засіданні .

За вказаних обставин суд першої інстанції правильно вважав доведеним факт
заподіяння потерпілому моральної шкоди.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд урахував конкретні обставини
справи, характер та ступінь моральних страждань позивача, вплив на його
душевний стан, неможливість жити повноцінним життям, наявність інвалідності , ступеню втрати працездатності й з дотриманням вимог ч.З
ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" визначив таке відшкодування в сумі 12 000 грн.

При встановленні зазначених фактів і
постановленні рішення судом не було порушено норм
процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права. Суд
всебічно, повно і об'єктивно дослідив надані сторонами докази, дав їм належну
оцінку та дійшов до правильного висновку про підставність вимог позивача, та
щодо розміру відшкодування.

Доводи представника відповідача про те ,що оскільки
Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» зупинено на 2006
рік дію ст..ст.21,34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", тому судові слід було
відмовити в задоволенні позову , не заслуговують на увагу, оскільки
спірні правовідносини і право позивача на відшкодування виникли
до набрання чинності вказаним законом і цей
закон зворотної сили не має, останнім законом не передбачений строк позовної давності
за вимогами про відшкодування моральної шкоди.

Крім того, до Закону, який
передбачає право потерпілого на відшкодування моральної шкоди, не
внесено відповідні зміни і не скасована відповідальність відповідача перед
позивачем в частині відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої
інстанції, оскільки   вони не ґрунтуються на законі, тому
апеляційний суд не приймає їх до уваги.

3

Виходячи з вказаного, апеляційний
суд не вбачає підстав для задоволення апеляції та скасування рішення суду
першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду-залишити
без змін.

Керуючись
ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307 , ч.1 ст.308,-313-315 ЦПК України, апеляційний

суд,-

УХВАЛ ИВ:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Селидове Донецької
області відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької
області від 14 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з
моменту набрання нею законної сили.

Головуючий:          (підпис)