Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 травня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

Головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в             м. Добропіллі
Донецької області про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі
Донецької області на рішення Добропільського міськрайонного суду від 14 листопада
2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 25 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2006 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі Донецької
області про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 30 червня 2006
року з ним трапився нещасний випадок на виробництві, який завдав йому моральних
страждань і призвів до встановлення 15 % втрати ним професійної працездатності.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 14 листопада 2006 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21 грудня
2006 року, позов задоволено частково. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Добропіллі Донецької області на користь
ОСОБА_1 6 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В касаційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Добропіллі Донецької області просить скасувати зазначені судові
рішення та ухвалити нове про відмову в позові, посилаючись на їх
необгрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд серед
іншого вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, як суд першої інстанції,
так і апеляційний суд виходили з того, що в результаті нещасного випадку на
виробництві позивачу завдано моральних страждань, які на підставі ст.ст. 21 та
28 Закону України «Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності» повинен відшкодувати відповідач.

Однак, погодитися з таким висновком не можна.

Відповідно до Закону України “Про загальнообов”язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” в разі стійкої втрати професійної
працездатності право на отримання потерпілим страхових виплат, в тому числі і
виплати за моральну (немайнову) шкоду, настає з дня встановлення йому МСЕК
стійкої втрати професійної працездатності.

Судом встановлено, що позивачу стійку втрату професійної працездатності
вперше встановлено висновком МСЕК 19 вересня 2006 року (а.с. 16).

На підставі п. 27 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на
2006 рік» зупинено на 2006 рік дію абзацу четвертого статті 1 Закону України
«Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам
їх сімей.

Суди на це уваги не звернули та не врахували, що зупинення Законом України
«Про Державний бюджет України на 2006 рік» норми закону, яка встановлює одним
із завдань страхування від нещасного випадку відшкодування моральної шкоди не
дає підстав для її застосування.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано
норми матеріального права, що відповідно до ст. 341 ЦПК України є підставою для
скасування судових рішень та ухвалення нового про відмову в позові.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 336, ст. 341, ч. 2 ст. 344 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Добропіллі Донецької області задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду від 14 листопада 2006 року та
рішення апеляційного суду Донецької області від 25 грудня 2006 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Добропіллі Донецької області про відшкодування
моральної шкоди відмовити за його безпідставністю.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                          А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін