Справа №22ц-275/2007 р.                            Головуючий
у першій інстанції- Гордійко Ю.Г.
- цивільна                                                              Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

02  лютого 2007 року                                                                                       місто
Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Хромець
Н.С. суддів - Острянського
В.І., Редьки А.Г. при секретарі -
Мехед Т.О.

з участю
- представника
позивача ОСОБА_1, відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду
м. Чернігова від 08 грудня 206 року по справі за позовом Чернігівської
виправної колонії №44 Управління Державного Департаменту України з питань
виконання покарань в Чернігівській області до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості по квартирній платі та комунальним послугам,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2006 року Чернігівська виправна колонія №44
звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості по
оплаті комунальних послуг та квартирної плати, і уточнивши позовні вимоги,
просила стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 за період з 01 січня 2003 року
по 01 червня 2006 року заборгованість в сумі 460 грн. 68 коп., обґрунтовуючи
тим, що відповідачі, проживаючи в квартирі АДРЕСА_1, не сплачують платежі за
надані послуги в повному розмірі і заборгували вказану суму.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2006 року позов
Чернігівської виправної колонії №44
задоволено частково. Стягнуто

3  ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно
320 грн. 40 коп. в

рахунок погашення боргу за квартирну плату та комунальні послуги та по
45грн.

50 коп. судових
витрат з кожного на користь Чернігівської виправної колонії

№44.

2

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить
скасувати рішення місцевого суду як необгрунтоване в зв'язку з порушенням норм
матеріального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних
вимог. Апелянт вважає таке рішення незаконним, посилаючись на те, вона як
пенсіонер органів внутрішніх спав має право на 50% знижку по оплаті житлової
площі та комунальних послуг, а ОСОБА_4 є її донькою, тобто членом сім"ї, а
тому також має 50% пільги. Апелянт зазначає, що заборгованість по квартплаті та
комунальним послугам за 2003
рік, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 17.03.2004 року
призупинення пільг в 2003
році визнано неконституційним. Також, пільги, встановлені Законом України
„Про міліцію" є соціальними гарантіями професійної діяльності окремих
категорій громадян, а тому посилання позивача на статті Державного бюджету
України є безпідставними. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що судом невірно
проведено розрахунок стягнутих з відповідачів судових витрат, оскільки вимоги
позивача були задоволені частково.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи скарги, суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, встановив, що
відповідачі мешкають в квартиріАДРЕСА_1, і позивач в установленому порядку
надає послуги, а тому зобов'язані сплачувати за спожиті послуги. Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3. є пенсіонерами органів внутрішніх справ і відповідно до
ст.22 Закону України "Про міліцію" мають право на 50-відсоткову
знижку плати за комунальні послуги.

Даний висновок грунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам
закону.

Законами України „Про Державний бюджет" на відповідний рік визначено
категорії осіб, які належать до членів сім"ї пільговика і користуються
пільгами разом з ним. Відповідачка ОСОБА_4 до категорії цих осіб не
відноситься, а тому не має права на користування 50% пільгою при оплаті квартирної плати та комунальних
послуг.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано визнав борг
відповідачів перед позивачем і стягнув суму заборгованості в межах 3-річного строку
позовної давності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновку суду щодо наявності у відповідачів заборгованості перед позивачем і
необхідності її стягнення.

Проте, вирішивши правильно спір по суті, суд допустив
порушення процесуального закону в частині вирішення питання про судові витрати.
Тому, в цій частині доводи скарги підлягають задоволенню.

Згідно з правилами ч.І ст.88 ЦПК України у разі часткового задоволення
позову судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру
задоволених вимог. Отже, в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає
зміні, з визначенням що до стягнення підлягають судові витрати з кожного з
відповідачів в користь позивача по 31 грн. 39 коп. замість стягнутих судом по
45 грн. 50 коп.

3

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317,319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
-задовольнити частково. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від
08 грудня 2006 року - змінити в частині вирішення
питання про судові витрати, стягнувши з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь Чернігівської виправної
колонії №44 по 31 грн. 39 коп. з кожного.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набуває чинності з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України впродовж
двох місяців з дня набуття ним законної сили.

Головуючий:              Судді: