РАЙОННИЙ   СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
Справа
№2-312/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19  січня  2007  року
Ленінський  районний  суд  м.
Севастополя  в  складі:

головуючого  -  судді  Проценко О.І

при  секретарях
-  Дерепаско  Л.В.,   Приходько  К.С.,   Дусь
Н.О., розглянувши   у   відкритому
судовому   засіданні   в
залі   суду   в
м.    Севастополі цивільну   справу
за   позовом   ОСОБА_1 до
ОСОБА_2
про   розірвання   шлюбу
та   розподіл   спільно
нажитого   подружнього майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася
до суду з вимогами до відповідача ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та розподіл спільно нажитого подружнього майна перелік та
вартість якого, зазначені у позовній заяві та опису майна доданому до позовної
заяви (арк.с.6), при цьому виділивши їй меблі,
пральну машину „INDEZIT", телевізор,
садову ділянку у СТ „Таврія", гараж металевий у ГК „Старт" та
виплатити на її користь 1/2 частину вартості автомобілю „DAEWOO Lanos",
за відповідачем просила визнати право власності на автомобіль „DAEWOO Lanos",
гараж кам'яний НОМЕР_1 у ГК „Моряк", мотивуючи свої вимоги тим, що вони з
відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, у період шлюбу ними
придбалося спірне майно, у зв'язку з чим, позивач просить провести його
розподіл та стягнути з відповідача на його користь судові витрати, оплачені
нею  при
подачі  позову  до
суду.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні
вимоги уточнили, просили виключити з переліку майна, яке підлягає розподілу
земельну ділянку у СТ „Таврія" у зв'язку з тим, що вона не є сумісною
власністю, а знаходиться у користуванні, вимоги про розірвання шлюбу мотивували
тим, що з 30 січня 2006 року вони з відповідачем сумісно не проживають, до
цього, ще більш ніж 2,5 років не підтримували шлюбні стосунки, основною
причиною того, що сумісне життя з відповідачем не склалося з'явилася зміна
інтересів відповідача, що призвело до зміни поглядів на життя, відсутності
взаєморозуміння у вирішенні основних життєвих питань і проблем, втрати
відчуттів любові та пошани, на думку позивача подальше сумісне життя і
збереження сім'ї неможливе, на примирення вона не згодна. Витрати по розірванню
шлюбу просила покласти на відповідача.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не
заперечував проти розірвання шлюбу, погоджуючись із обставинами викладеними
позивачем у обґрунтування вимог, що стосується вимог про розподіл подружнього
майна, подав заяву, якою доповнив перелік подружнього майна, включив до нього
садовий інвентар, персональний комп'ютер, кондиціонер повітря, холодильник,
газовий водонагрівач та газовий лічильник, газову плиту, два баки
водонагрівальні, обручки, не заперечував проти залишення у користуванні
позивачки речей, зазначених нею у позові, залишивши йому автомобіль, металевий
гараж, садовий інвентар та телевізор, що стосується кам'яного гаражу у НОМЕР_1
у ГК „Моряк",
пояснював, що він не належить йому на праві власності, а був проданий ним іншій
особі, яка зараз є членом кооперативу
та  користується  цім
гаражем.

Суд, вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши письмові матеріали
справи та висновки експертів, враховуючи домовленість сторін по визначенню
вартості майна, яке підлягає розподілу, знаходить уточнені вимоги позову
такими,   що  підлягають
частковому  задоволенню  з
наступних  підстав.

У судовому засіданні
встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.11.1985 року, від шлюбу
мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, на утримання якого стягнути аліменти у судовому порядку.
Сторони не проживають спільно, з січня 2006
року шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть,
загального бюджету не мають, сім'я розпалася внаслідок напружених відносин,
обумовлених взаємним непорозумінням, відчуженням, різними поглядами на вирішення
основних життєвих питань, втрати відчуттів любові і пошани один до одного.
Відповідач позовні вимоги у цієї частині визнач повністю, погодився на
розірвання шлюбу, витрати по розірванню
шлюбу  не  заперечував
нести  самостійно.

Суд   вважає,    що
сім'я   повністю   розпалася,
зберегти   її   не
можливо,    шлюб

існує
формально,   а  тому
підлягає  розірванню.

Відповідно до ч.І ст.60 Сімейного Кодексу України, Майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної
власності..., згідно зі ст.69 ч.1
Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають  право
на  поділ  майна,
що  належить  їм  на
праві  спільної  сумісної
власності.

Відповідно до ч.1 ст.70
Сімейного Кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що у період шлюбу ними було придбане у власність майно
зазначене позивачем та відповідачем у позовних заявах, у судовому засіданні між
сторонами досягнута домовленість, щодо розподілу сумісного подружнього майна,
відповідно до якої, суд визнає за позивачем ОСОБА_1 право власності
на наступне майно: меблевий гарнітур вартістю - 6 500 грн., пральну машину „INDEZIT"
вартістю - 1 000 грн.,
персональний комп'ютер вартістю 1 858 грн., кондиціонер моделі SH09ZS8X/SER,
НОМЕР_2 -1 856,5 грн., холодильник - 600 грн., газовий водонагрівач та газовий
лічильник - 1 350 грн., газову плиту - 700 грн., два баки водонагрівальні
нержавіюча - 1 100 грн. усього на суму - 14 964,5 грн., за відповідачем суд
визнає право власності на автомобіль „DAEWOO Lanos D4LM500"
держави.номерний знак НОМЕР_3 вартістю 22
659,39 грн., садовий інвентар вартістю 400 грн., металевий
гаражний бокс у ГК „Старт"
вартістю 1 000 грн.,
телевізор вартістю 200 грн.
усього на суму - 24
259,39 грн., вартість речей визначена за домовленістю сторін та
шляхом проведення судових експертиз та не спростовується  сторонами.

На час розгляду справи в суді ані власником ані членом гаражно-будівельного
кооперативу „Моряк" не є відповідач по справі, згідно пояснень відповідача
гараж був проданий ним у березні 2006
року за 7 000 грн., у
зв'язку з чим, враховуючи ті обставини, що він проданий під час роздільного
проживання сторін по справі, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача
грошову суму у розмірі 12 частки його вартості, яка складає 3 500 грн.

За таких обставин у власності позивача залишається майно на загальну суму 14 964,5 грн., у
відповідача залишається майно на загальну суму 24 259,39 грн., та
з урахуванням компенсації вартості 1/2 гаражу у ГК „Моряк" з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 підлягає стягненню компенсація різниці 1/2 вартості майна у
розмірі 8 147,44 грн.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України якщо позов
задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї
частини  позовних  вимог,
у  задоволенні  яких
позивачеві  відмовлено.

Відповідно до ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь
позивача витрати, понесені нею у
зв'язку  із  сплатою
державного  мита  у
розмірі  196,11  грн.

На підставі ст.ст.69,70
ч.1 71,
104, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10,11,209, 212, 214-215, Цивільного
процесуального Кодексу України,   суд

ВИРІШИВ:

Позов  задовольнити
частково.

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 16 листопада 1985
року відділом ЗАГС Севастопольського
міськвиконкому  по  актовому
запису  НОМЕР_4 -  розірвати.

Стягнути при
реєстрації розірвання шлюбу з ОСОБА_2
державне мито на користь держави у розмірі 17 грн., ОСОБА_1
від витрат звільнити.

Розподілити
спільно нажите майно подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на : меблевий
гарнітур вартістю - 6
500 грн., пральну машину „INDEZIT" вартістю - 1 000 грн.,
персональний комп'ютер вартістю 1 858 грн., кондиціонер моделі SH09ZS8X/SER, Я» НОМЕР_2 - 1
856,5 грн., холодильник - 600 грн., газовий водонагрівач та газовий лічильник -
1 350 грн., газову плиту - 700 грн., два баки водонагрівальні нержавіюча - 1
100 грн. усього на суму - 14 964,5 грн., за ОСОБА_2 визнати право власності на:
автомобіль „DAEWOO Lanos D4LM500" держави.номерний знак НОМЕР_3 вартістю 22 659,39 грн., садовий
інвентар вартістю 400 грн.,
металевий гаражний бокс у ГК
„Старт" вартістю 1 000 грн., телевізор вартістю 200 грн. усього  на
суму  -  24
259,39     грн.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості Ч частини вартості гаражу у ГК
„Моряк" у розмірі 3 500 грн. та компенсацію вартості Ч частини подружнього
майна у розмірі  4   647,44   грн.,
а  усього  стягнути
суму  у  розмірі
8  147,44  грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 суму у відшкодування витрат по оплаті судового збору у розмірі 231,11  грн.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати на
інформаційне забезпечення  судової  діяльності
у  розмірі  30
грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду
міста Севастополя через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції  або
в  порядку  ч.4  ст.295  ЦПК  України.