Справа №2-87/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

22 січня 2007 року Полтавський районний суд Полтавської
області в складі головуючого судді-Рябішина А.О. при секретарі-Луговій Є.В. з
участю адвоката-Гонжак І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Полтава справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ЗАТ
"Український мобільний зв"язок" , Полтавської РДА , Гожулівської
сільської ради Полтавського району про припинення дій , що порушують право,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулась до суду з позовом в якому просить заборонити відповідачам ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ЗАТ "Український мобільний зв"язок" вчиняти дії
пов"язані з використанням електроопори ВЛКС-22 , що розташована при
земельній ділянці ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 для розміщення і використання телекомунікаційного
обладнання та його демонтування.

Позовні вимоги
обґрунтовуються тим , що телекомунікаційне обладнання встановлюється з
порушенням законодавства і його використання шкідливе для мешканців с.Гожули
Полтавського району.

В судовому
засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала , просила задовільнити і
дала свідчення аналогічні тим , що викладені в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали
і пояснили , що ними не допущено ніяких порушень законодавства. Свою вежу ,
яка не є капітальною спорудою вони передали в оренду ЗАТ "Український
мобільний зв"язок".

Представник ЗАТ
"Український мобільний зв"язок " в судовому засіданні позовні
вимоги не визнала та пояснила суду , що встановлення телекомунікаційного
обладнання здійснене з дотриманням законодавства і воно не несе ніякої загрози
для здоров"я мешканців які проживають поруч.

Представники Полтавської РДА та Гожулівської сільської ради в судове
засідання не з'явились та надали заяви в яких просили розглядати
справу за їх відсутності.

Представник третьої особи- Санітарно-епідеміологічної станції Полтавського
району будучи допитаним в судовому засіданні пояснив , що
телекомунікаційне обладнання ніяким чином не загрожує життю або здоров"ю
мешканців розташованих поруч будинків оскільки допустимі норми випромінювання
значно більше ніж випромінювання базової станції.

Представник
третьої особи-Полтавського сектору контролю за дотриманням природоохоронного
законодавства в судове засідання не з"явився , повідомивши телефонограмою
суд про неможливість явки і просив справу розглядати за його відсутності
підтвердивши при цьому інформацію яку надавала їх установа раніше.

2 Заслухавши пояснення сторін ,
міркування адвоката , вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку , що
в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю з наступних підстав:

Статтею 41
Конституції України встановлено право кожного володіти , користуватися та
розпоряджатися своєю власністю.

Як встановлено в
судовому засіданні і це підтверджується матеріалами справи відповідачу ОСОБА_3
на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,15 га , що
розташована в АДРЕСА_1 на якій він встановив електроопору ВЛКС-22 яку придбав
12.08.1999 року згідно договору купівлі-продажу .(а.с.40,41). 15 червня 2006
року вказану електроопору ВЛКС-22
відповідач ОСОБА_3 передав в оренду З AT "Український мобільний
зв"язок" строком до 01 червня 2007 року.(а.с.44-48). На вказаній
електроопорі ВЛКС-22 ЗАТ "Український мобільний зв"язок"
встановлено з метою розширення мережі мобільного зв"язку стандарту DCS
-1800 встановлена базова станція KHA POL GOJ.

За змістом ст..ст.. 10,11,60 ЦПК
України , якими встановлені принципи змагальності сторін та диспозитивності ,
суд розглядає справи на підставі доказів наданих сторонами які зобов'язані
довести перед судом ті обставини на які вони посилаються як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Звертаючись до
суду з позовом та обґрунтовуючи свої позовні вимоги як у позовній заяві так і в
судовому засіданні позивачка та її адвокат як на підставу його задоволення
посилаються на порушення з боку відповідачів порядку встановлення
телекомунікаційного обладнання та його шкідливість для здоров"я мешканців
навколишніх будинків як села Гожули так і м.Полтава.

Між тим вказані твердження
позивачки не ґрунтуються на законі та не відповідають фактичним обставинам по
справі, що були встановлені в судовому засіданні.

Так з метою
розширення мережі мобільного зв"язку ЗАТ "Український мобільний
зв"язок " був замовлений та виготовлений робочий проект оцінки впливу
на навколишнє середовище джерела випромінювання електромагнітної енергії згідно
якого для запроектованої базової станції сумарна максимальна густина потоку
електромагнітної енергії є безпечною , не несе загрози здоров"ю населення
та не вимагає введення санітарно-захисної
зони.(а.с. 10-31). Гожулівська сільська рада Полтавського району своїм рішенням
НОМЕР_1 від 14 вересня 2006 року дала згоду на проектування та будівництво
базової станції мобільного зв"язку за адресою АДРЕСА_1.(а.с.35).
ТОВ "Ризаліт" ТОВ "Ескедра" своїм висновком № 643 від 19
грудня 2006 року погодили розширення мережні мобільного зв"язку та
встановлення базової станції за адресою АДРЕСА_1. (а.с.77,78). Відповідно до
висновку Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 9 від 24.11.2006
року базова станція мобільного зв"язку за адресою АДРЕСА_1 відповідає
вимогам санітарного законодавства.(а.с.79). Аналогічні висновки встановлені за
результатами Державних санітарно-епідеміологічних експертиз № 11050 від 14.03.2006
року та № 26477 від 08.06.2006 року .(а.с.80,81). Український науковий
гігієнічний центр своїм листом за НОМЕР_2 від 09.02.2001 року повідомляє , що
обладнання не створює електромагнітного випромінювання , що може негативно
впливати на стан здоров"я людини і відповідає вимогам "Державних
санітарних норм і

3

правил захисту населення від впливу електромагнітних
випромінювань" та дозволив його ввоз на територію України, (а.с. 83).
Державне управління екології та природних ресурсів своїм листом від
02.06.2006 року повідомляє , що будівництво базової станції мобільного
зв"язку запропонованого стандарту не підлягає обов"язковій
екологічній експертизі.(а.с.84). Міністерство будівництва , архітектури та
житлово-комунального господарства України (Державна архітектурно-будівельна
інспекція України) у своєму листі адресованому ЗАТ "Український мобільний
зв"язок" також наголошує , що монтаж обладнання не потребує
експертизи і додатково повідомляє , що дозвіл на виконання проектних робіт від
районної ради , роботи із установки засобів мобільного зв"язку від органів
архітектурно-будівельного контролю не потребується і вказані об"єкти не
підпадають під поняття "об"єкти містобудування" , а відносяться
до поняття "обладнання".(а.с.85,86). Гожулівська сільська рада Полтавського
району своїм рішенням від 18 грудня 2006 року № 10 надала дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.(а.с.94).

За таких
обставин суд вважає , що встановлення обладнання базової станції здійснено з
дотриманням процедури і відсутність згоди мешканців оточуючих будинків , за
наявності висновків компетентних органів про відсутність негативного впливу
електромагнітного випромінювання для здоров"я людини , не може бути
підставою для задоволення позову.

Стаття 27 ч.З
ЦПК України передбачає обов'язок сторін добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

В той же час
позивачкою не надано суду переконливих доказів які давали б суду підстави для
задоволення позову. При цьому суд констатує , що позивачкою не було заявлено жодного клопотання про проведення
повторної екологічної експертизи та нею не було взагалі поставлено під
сумнів наявні у справі докази , що були надані відповідачем-ЗАТ "
Український мобільний зв"язок".

Що стосується
того факту , що ЗАТ "Український мобільний зв"язок" не було
проведено громадських слухань відповідно до ст..20 ЗУ
"Про охорону навколишнього природного середовища" ,
Наказу Міністерства екології та природних ресурсів України" № 168 від
18.12.2003 року суд вважає , що сам по собі цей факт не може бути підставою для
задоволення позову з огляду на те , що вказані норми передбачають проведення
громадських слухань за наявності або можливості негативного впливу на довкілля
, а цього судом не встановлено.

На підставі
викладеного та керуючись ст..ст..
10,11,27 4.3,60,208-215 ЦПК України , ст..41
Конституції України , ст..
13 ЗУ "Про
екологічну експертизу" , ст..29 ЗУ "Про планування і
забудову територій " , ст..20 ЗУ "Про охорону
навколишнього природного середовища" , Постановою КМУ НОМЕР_154 від
27.07.1995 року , суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за недоведеністю.

Судові витрати покласти на позивачку.

4

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Полтавської області через

Полтавський районний суд на протязі 10 днів з моменту
проголошення шляхом подачі

заяви  про намір
оскарження та подачі на протязі  10 днів
з моменту подачі заяви

апеляційної скарги.