Справа №22ц-174/07                Суддя 1 -ї інстанції: Алейніков В.О.
Категорія 22                               Доповідач апеляційного суду: Буренкова К.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2006
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої Буренкової К.О., суддів Довжук Т.С., Козаченка В.І.,

при секретарі судового засідання  Гапєєвій Т.В., за участю ОСОБА_1 - представника позивача,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою

представника Державного казначейства України

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2006 p.,
ухвалене за позовом ОСОБА_2 до Державного казначейства України,
Харківського міського управління МВС України в Харківській області про відшкодування
шкоди,

встановила:

В червні 2006 р.
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного казначейства України,
Управління карного розшуку Харківського міського управління МВС України в
Харківській області про відшкодування матеріальної шкоди.

Позивач
зазначав, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 червня
2005 р. було визнано факт незаконного вилучення у нього автомобіля ВАЗ-2110 д/н
7НОМЕР_1 та правовстановлюючих документів на нього.
Це майно йому до теперішнього часу не повернуто. Вартість автомобіля на момент
його вилучення складала 28500 грн.

Внаслідок таких
неправомірних дій відповідача йому (позивачу) також спричинена моральна шкода,
компенсацію якої він оцінив в 7000 грн.

Посилаючись на
наведені обставини та положення ст.
ст. 41, 56 Конституції України, ст. 1173 ЦК, ст. 35 Закону України «Про державний бюджет України
на 2006 p.», позивач просив стягнути на його користь з державного
бюджету 28500 грн. матеріальної шкоди і 7000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою
Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2006 р. проведена
заміна неналежного відповідача Управління карного розшуку Харківського міського
управління МВС України в Харківській області на Харківське міське управління
УМВС України в Харківській області (далі -Харківське МУ УМВС України в
Харківській області).

Рішенням
Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2006 р. позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Постановлено
стягнути на користь ОСОБА_2 з Державного бюджету України 28 500 грн. матеріальних
збитків і 7000 грн. моральної шкоди.

2

В іншій частині позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Державного казначейства України просить рішення суду скасувати і в задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовити. Апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням вимог матеріального
і процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2002 p., зареєстрованого на товарній біржі, придбав у власність автомобіль ВАЗ - 2110 державний номер
НОМЕР_2, який був зареєстрований в Миколаївському МРЕВ
ВДАІ УМВС України в Миколаївській області (а.с.9). Перед оформленням
цього договору купівлі-продажу були проведені
відповідні експертизи НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області
(а.с.13).

16 травня 2003 р. працівниками Харківського МУ УМВД України в Харківській області, при проведенні оперативно -
розшукових заходів в зв'язку з розслідуванням кримінальної справи по факту
крадіжки автомобілів, вказаний автомобіль та правовстановлюючі документи на
нього (договір купівлі-продажу, технічний паспорт, ключі) було
вилучено у ОСОБА_2 (а.с. 10). На момент вилучення вказаного автомобіля його
вартість складала 28500 грн.(а.с.5). Разом з тим Харківським МУ МВД України в Харківській області не
надано суду доказів стосовно того, що позивач має
будь-яке відношення до крадіжки автомобіля.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 червня 2005 р.
вказані дії Харківського МУ МВД України в Харківській області по
вилученню у ОСОБА_2 автомобіля і правовстановлюючих
документів на нього визнані неправомірними, а на це управління
покладено обов'язок повернути ОСОБА_2 автомобіль та документи на нього. Рішення набрало
законної сили, але до цього часу не виконано, про що
свідчать матеріали архівної цивільної справи №2-5-1248/05 за скаргою ОСОБА_2 до Харківського МУ МВС України в Харківській області на неправомірні
дії посадових осіб.

Крім цього, договір купівлі -продажу даного автомобіля у встановленому законом порядку недійсним не визнано. Позивач не має
можливості порушити питання про визнання цієї угоди
недійсною та відшкодування матеріальних збитків в зв'язку з незаконним
вилученням у нього оригіналів правовстановлюючих документів на даний
автомобіль.

За таких обставин, суд першої інстанції суд дійшов правильного висновку, що
позивач вправі порушити питання про відшкодування вартості незаконно вилученого автомобіля та моральної шкоди за рахунок
держави, оскільки внаслідок вказаних неправомірних дій
працівників Харківського МУ УМВД України в Харківській області при
проведенні оперативно - розшукових заходів порушені конституційні права позивача щодо власності на вказане майно.

Враховуючи обставини даної справи, колегія вважає правильним висновок суду
і щодо розміру моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_2.

Такі висновки
суду відповідають положенням статей 1, 2, 4 Закону України від 1 грудня 1994 р. «Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства, прокуратури
і суду» (далі - Закон), статей 1173, 1174, 1176 ЦК України

Доводи апелянта про відсутність передбачених законом підстав для відшкодування спричинених позивачеві матеріальних збитків
та моральної шкоди з Державного бюджету, колегія не може прийняти до уваги,
оскільки вони спростовуються наведеними положеннями Закону та ст. 1176 ЦК України.

3

За наведеного
колегія судців не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Державного казначейства України відхилити, а рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 15 листопада 2006 р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня її проголошення.