УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„20" лютого 2007 р.                                                               м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого              Бойчука І.В.

суддів                          Мелінишин
Г.П., Ясеновенко Л.В.

секретаря                    Юрків
І.П.

з участю:       сторін:                           представника ДП
"Теплокомуненерго";

представника
ОСОБА_1-ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Богородчанського державного
підприємства "Теплокомуненерго" на рішення Богородчанського районного
суду від 27 грудня 2006 року,-

встановила:

Рішенням Богородчанського районного суду від 27 грудня 2006
року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1.

Визнано неправомірними дії Богородчанського ДП
"Теплокомуненерго", що виразилися у відключенні квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого
опалення.

Зобов"язано Богородчанське ДП "Теплокомуненерго" підключити
дане житлове приміщення до мережі централізованого опалення.

У задоволенні зустрічного позову ДП "Теплокомуненерго" до ОСОБА_1
про розірвання договору від 22.03.2003
р. про надання послуг централізованого опалення відмовлено.

В апеляційній скарзі Богородчанське ДП "Теплокомуненерго"
вказало, що рішення підлягає скасуванню.

За заявою ОСОБА_1 рішенням комісії виконкому Богородчанської селищної ради
від 07.07.2006 р.
останній видано дозвіл на від"єднання від централізованого
тепловодопостачання та встановлення у квартирі індивідуального опалення.

На підставі цього її було виготовлено технічні умови на встановлення такого
опалення.

У ОСОБА_1 станом на 01.10.2006 р. рахувалася заборгованість за надані послуги в сумі 202,33 грн.

09.10.2006
р. заборгованість нею погашено і заявлено їм, що
вона має намір дальше користуватися централізованим опаленням.

Проте, в даній акції будинку де проживає ОСОБА_1 від такого опалення
від"єдналося 94,5 %
споживачів, тому для приєднання лише 5,5
% навантаження необхідно розробити проект реконструкції даної системи
опалення та виконати під"єднання згідно даного проекту, інакше може
виникнути загрозлива для життя та здоров"я аварійна ситуація.

Справа №22-ц-249/2007 р.                                       Головуючий
у І-інстанції Гутич П.Ф.

Доповідач
Бойчук І.В.

Просить рішення
суду скасувати, відмовивши ОСОБА_1 у задоволенні її позову, а зустрічний позов
задовольнити, ухваливши пове рішення.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта
підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_1-ОСОБА_2 доводів апеляційної скарги не визнав і пояснив,
що рішення суду є обгрунтованим, тому його слід залишити в силі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами існував договір від 22.03.2003 р. про надання
послуг центрального опалення та гарячого водопостачання, який прологувався
щорічно.

На час закінчення строку дії договору, тобто на 23.03.06 р. сторони не
мали наміру внести до нього зміни або
розірвати його, тому строк його дії продовжено до 23.03.2007 р. Всупереч вимог ст. 629
ЦК України та умовам договору, ДП "Теплокомуненерго" в
односторонньому порядку відмовилося від виконання договору, відключивши
квартиру позивачки від теплопостачання.

Умов для розірвання договору з інших підстав у ДП
"Теплокомуненерго" не було, оскільки ОСОБА_1 не допустила істотного
порушення умов договору.

Суд доводам апелянта у рішенні дав належну правову оцінку, тому апеляційна
скарга не спростовує законності та обгрунтованості судового рішення, яке
постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення з мотивів,
наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Богородчанського ДП "Теплокомуненерго"
відхилити, а рішення Богородчанського районного суду від 27 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців у касаційному
порядку.