УХВАЛА

іменем України

19 лютого 2007 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Кеміня М.П. суддів: Фазикош Г.В., Куштана Б.П. при
секретарі: Талпа С.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 та  її  представника
ОСОБА_2 на  рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 26 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації та Бабичівської
загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів про поновлення на роботі;

за участю: апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,
відповідачів по справі - начальника відділу освіти Мукачівської
райдержадміністрації - Тулюк О.І., представник Мукачівської
райдержадміністрації - Попович І.І., директор Бабичивської загальноосвітньої
школи І-ІІ ступенів - Маринець М.А..-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, подали апеляційну
скаргу на вищезазначене рішення Мукачівського міжрайонного суду, яким в
задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу освіти Мукачівської районної державної
адміністрації та Бабичивської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів про поновлення
на роботі відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись на необґрунтованість та
незаконність рішення суду просили таке скасувати і ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити в повному обсязі. Зазначають, що строковий трудовий договір
передбачає особливу форму його укладення, а саме, контракт який передбачає
письмову форму його укладення. В зв'язку з цим вважає, що судом першої
інстанції не дано оцінку, що відповідачем не було дотриманої письмової форми
строкового трудового договору, що в силу ст. 215 ЦК України тягне за собою недійсність такого правочину.
Крім того вважає, що суд безпідставно прийшов висновку, що з нею укладений
строковий трудовий договір, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України,
трудовий договір як такий, що не раз переукладався необхідно вважати таким, що
укладений на невизначений строк, в силу чого її звільнення за п.2 ч.І ст. 36
КЗпП України є незаконним. Апелянти у своїй скарзі наводить й інші доводи, з
яких, на їх думку, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

Колегія судців, перевіривши фактичні обставини справи на
предмет повноти їх встановлення та правильності юридичної оцінки судом першої
інстанції і заслухавши пояснення присутніх у засіданні сторін та їх
представників, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 1987 року працювала
вчителем Бабичивської ЗОШ І-ІІ ступенів за безстроковим трудовим договором,
укладеним на   невизначений   період.
В   подальшому   наказом
по   відділу   освіту
Мукачівської

Справа № 22ц-355/07

Доповідач  Кемень
М.П.

райдержадміністрації НОМЕР_1 така була звільнена з посади вчителя Бабичивсьої ЗОШ
І-ІІ ступенів згідно ст. 38
КЗпП за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію по віку з 31 серпня 2000 року (а.с.37).
За вказаних обставин було розірвано трудовий договір укладений на невизначений
строк.

В подальшому на протязі наступних навчальних років за
власно заявою ОСОБА_1, між відділом освіту Мукачівської райдержадміністрації та
нею у зв'язку з виробничою необхідністю та характеру наступної роботи яка
передбачала виконання цієї роботи на протязі визначеного строку роботи - один
навчальний рік, укладався строковий трудовий договір на посаду вчителя
ІНФОРМАЦІЯ_1 до кінця відповідного навчального року (а.с.4-7).

Так відповідно до заяви ОСОБА_1 від 2 вересня 2005 року
(а.с. 13) про її призначення вчителем ІНФОРМАЦІЯ_1 Бабичивської ЗОШ І-ІІ
ступенів з неповним тижневим навантаженням та у зв'язку з виробничою
необхідністю наказом начальника відділу освіти Мукачівської
райдержадміністрації від 30 серпня 2005 року НОМЕР_3 ОСОБА_1
-вчителя-пенсіонера призначено на посаду вчителя ІНФОРМАЦІЯ_1 з неповним
тижневим навантаженням Бабичивської ЗОШ І-ІІ ступенів з 1 вересня 2005 року по
31 серпня 2006 року у зв'язку з виробничою необхідністю.

У відповідності до ч. 2 ст. 23
КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках коли трудові
відносини не можуть бути встановленні на невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи тобто такої, що виконується на протязі визначеного
строку.

Як ствердили відповідачі в судовому засіданні в зв'язку з
тимчасовою відсутністю вчителя ІНФОРМАЦІЯ_1 у вказаній школі перед кожним
навчальним роком, приймалося відповідне рішення щодо можливості надати вчителю-пенсіонеру
ОСОБА_1 виконувати вказану роботу за її письмовою заявою на один навчальний
рік, з неповним педагогічним навантаженням.

Наказом відділу освіти Мукачівської райдержадміністрації НОМЕР_2 були припиненні
трудові відцосини з 31 серпня 2006 року згідно ст. 36 п. 2 КЗпП України з
ОСОБА_1 у зв'язку з закінченням строку договору.

В подальшому у зв'язку із прийняттям вчителем
ІНФОРМАЦІЯ_1 у вказану школу молодого спеціаліста відпала необхідність на
укладення строкового контракту із ОСОБА_1 на 2006-07 навчальний рік.

Доводи ОСОБА_1, про те, що укладений з нею трудовий
договір в силу ч.2 ст. 39-1
КЗпП України слід вважати таким, що укладений на невизначений строк, суд
першої інстанції відповідно до фактичних обставин справи правильно не взяв до
уваги, хоч у своєму рішення помилково послався'не на частину другу ст. 23 КЗпП а на п.2
ч.І вказаної статті, що в силу ч.2 ст. 308
ЦПК України не може бути підставою для скасування правильного по суті
рішення суду першої інстанції.

Крім того колегія судів констатує, що позивачка як на
підстав задоволення її позову щодо неправильності її звільнення від 31.08.2006 року посилається
на обставини, які по своїй суті, є самостійними позовними вимогами із
відповідними строками зверненнями до суду, з якими вона до суду не зверталася,
а не обставинами по даній цивільній справі, зокрема щодо незаконності
припинення  з нею строкового трудового
договору за її власним бажанням, а також незаконності наказів відповідача, щодо
укладення з нею строкових трудових договорів на певні навчальні роки за 2001-2005 роки.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить
висновку, що суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, що у
відповідності до ст. 308
ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Керуючись п.1 ч.І ст. 307, ст.308, п.1 ч. 1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 грудня 2006 року яким в
позові ОСОБА_1 до відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації
та Бабичівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів про поновлення на роботі
відмовлено, залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржене до Верховного Суду України, як суду касаційної інстанції,
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді