РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 січня 2007р..                                                                             м.Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої:                                 Павлишиної А.Т.

суддів:                                          Бойчука
І.В., Мелінишин
Г.Л.

секретаря :                                  Гаран Н.І.

з участю:       адвоката ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги станції швидкої та
невідкладної медичної допомоги м.Івано-Франківська, відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в
м. Івано-Франківську, ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду
від   4 травня 2006р. та додаткове рішення від 5 жовтня 2006р., -

встановила:

17.09.1999р. ОСОБА_2. звернулася в суд з позовом до
Івано-Франківського АТП -
12629 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров"я. Мотивувала
вимоги тим, що працювала ІНФОРМАЦІЯ_1 Івано-Франківської станції швидкої
допомоги і ІНФОРМАЦІЯ_2під час виїзду службовою машиною на виклик сталася
дорожно-транспортна подія, винним в якій визнаний вироком суду визнаний водій
ОСОБА_3., працівник відповідача, і під час якої вона отримала тілесні
ушкодження , внаслідок
яких за висновком МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_3. вона визнана інвалідом III
групи з 40%- ною втратою
працездатності . Просила
суд у відповідності до ст..440, 440-1,
450, 457 ЦК України стягнути з відповідача щомісячне відшкодування
втраченого заробітку, за мінусом пенсії, призначеної їй в зв"язку з
інвалідністю, за період з вересня 1996р. в сумі 5 519.28 грн та 125
000 грн. моральної шкоди.

27.05.2003р.
ОСОБА_2. звернулася в суд з позовом до ВАТ „Івано-Франківський автобусний
парк", Івано-Франківської станції швидкої медичної допомоги та ВВД ФСС в м.Івано-Франківську
про відшкодування шкоди в зв"язку з трудовим каліцтвом, мотивуючи тим, що
нещасний випадок , в
результаті якого вона стала інвалідром, стався з нею під час виконання нею
трудових обов'язків, а тому просила суд стягнути зі станції швидкої допомоги
одноразову допомогу в сумі 22
052.80 грн. та щомісячне відшкодування втраченого заробітку з 1996р.
в сумі 11 247.03 грн., а
з фонду - 9 222.26 грн. за
період з 1.01.2001р. та по 220.53
грн. щомісячно до переосвідування. З ВАТ „Івано-Фрвнківський автобусний
парк" -125 000 грн.
моральної шкоди.

Справа № 22-8 /2007р.                                 Головуючий у 1 інстанції : Попович С.С.

Категорія 21                                                   Доповідач
: Павлишина А.Т.

2

21.04.2004 p. ОСОБА_2.
звернулася в суд з позовом до СШНМД та ВВД ФСС про відшкодування шкоди, та
просила суд стягнути зі СШНМД 22052
грн. одноразової допомоги, 12129
грн. щомісячного відшкодування, 3000
грн. моральної шкоди 890.61
грн. витрат на ліки, а з фонду -
477.96 грн. за лікування ,
7277.49 грн. щомісячного відшкодування одноразово та по 220.53 грн. до
наступного переосвідування.

3.02.2005р. та
12.05.2005р. ОСОБА_2 звернулася в суд з додатковими позовними заявами про
збільшення позовних вимог в частині позову до СШНМД та просила стягнути з неї 384 586 грн. одноразової
допомоги, 161 683 грн.
щомісячних виплат, 50
831.92 грн. компенсації в зв'язку з порушенням термінів виплати
відшкодування, 7893 грн. моральної
шкоди та 1368.74 грн
витрат на ліки.

13.02.2005р.Івано-Франківська
СШНМД звернулася в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2. та Івано-Франківської
МСЕК про визнання незаконним висновку МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_3., яким ОСОБА_2.
визнано інвалідом III групи по причині трудового каліцтва та визначено 40 % втрати
професійної працездатності, мотивуючи тим, що акт форми Н-1 від ІНФОРМАЦІЯ_4. , який був
підставою для визначення позивачці трудового каліцтва, є незаконним.

Ухвалою
Івано-Франківського міського суду від 6.04.2006
р. залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2. в частині позову до ВАТ
„Івано-Франківський автобусний парк".

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 4.05.2006
р. позов ОСОБА_2. задоволено частково :
стягнуто з СШНМД м. Івано-Франківська на користь позивачки за період з
вересня 1996 р. по
січень 2005 р. - 21832.47 грн. втраченого
заробітку, 12 794.28 грн.
компенсації частини виплат в зв"язку з порушенням термінів виплати .а
зобов"язано СШНМД передати в місячний строк до ВВД ФСС особову справу
ОСОБА_2.

В задоволенні
решти позовних вимог ОСОБА_2. до СШНМД та ВВД ФСС , а також в
задоволенні позову СШНМД до ОСОБА_2. та Івано-Франківської МСЕК відмовлено.

Додатковим
рішенням Івано-Франківського міського суду від 5.10.2006р. на користь ОСОБА_2.
зі СШНМД стягнуто 1368.74
грн. витрат на ліки, в задоволенні таких вимог до ВВД ФСС відмовлено.

На судові
рішення ОСОБА_2., СШНМД та ВВД ФСС подали апеляційні скарги . ОСОБА_2. в своїй
апеляції посилається на те ,
що суд при постановленні рішення допустив порушення норм матеріального
права. Зокрема, суд безпідставно відмовив в задоволенні її позову до Фонду,
оскільки в зв"язку з прийняттям Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві..."
саме на останнього покладено обов'язок по виплаті потерпілим страхових сум.
Безпідставно не вирішено позитивно ї її вимогу про стягнення одноразової
допомоги та моральної шкоди. Просила рішення в частирі часткового задоволення
позову до СШНМД та в частині відмови до фонду скасувати, постановити нове та
задовольнити позов повністю.

ВВД ФСС в м.
Івано-Франківську в своїй апеляції посилається на те, що суд неправильно
визначив розмір відшкодування втраченого заробітку ОСОБА_2., застосував
неправильну методику проведення розрахунків страхових виплат, оскільки
неправильно прийняв за основу розрахунків середній заробіток позивачки станом
на червень 2003р., тому просила змінити рішення суду в частині визначення
розміру страхових виплат.

СШНМД в м.
Івано-Франківську в апеляційній скарзі просила рішення суду від 4.05.2006р. та
додаткове рішення суду від 5.10.2006р. скасувати , а в задоволенні вимог ОСОБА_2. відмовити, мотивуючи тим,
що є суттєві недоліки в оформленні акту форми Н-1 від ІНФОРМАЦІЯ_4. , який підтверджує
факт трудового каліцтва ОСОБА_2. ;
що суд не дав належної оцінки їхнім доводам про те, що інвалідність
ОСОБА_2.  безпідставно  пов"язана     МСЕК
з  нещасним  випадком,
який  мав  місце

з

11.01.1981р.; що
суд безпідставно поклав на СШНМД обов'язок по виплаті ОСОБА_2 відшкодування з
1996р., хоч до 2003р. вона мала претензії до винної особи -АТП, а також
безпідставно суд стягнув на користь позивачки кошти на лікування -1368.74
грн., оскільки довідка лікарні не є
доказом понесення таких витрат позивачкою, а нею суду
платіжних документів не представлено.

Вислухавши
доповідача, доводи ОСОБА_2. та її адвоката, представників СШНМД
м.Івано-Франківська та ВВД ФСС
в м.Івано-Франківську, які вимоги своїх апеляційних скарг підтримали,
перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає,що апеляційні скарги   підлягають до часткового задоволення з таких
підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, суд, задовольняючи частково позов ОСОБА_2. до СШНМД, та
стягнувши з останньої щомісячне відшкодування втраченого заробітку за період з
1996р. по січень 2005р. та витрати на лікування, а також, відмовляючи в
задоволенні позову до ВВД ФСС ,
посилався на те, що в 1981р. під час роботи у відповідача з позивачкою
стався нещасний випадок, в результаті якого вона стала інвалідом III
групи , а тому
власник зобов'язаний виплатити позивачці відшкодування втраченого заробітку та
витрат на лікування згідно законодавства, що діяло на момент нещасного випадку,
однак, не зобов'язаний виплачувати одноразову допомогу та моральну шкоду, оскільки
відсутня його вина в нещасному випадку.

Такий висновок
суду суперечить вимогам закону, а тому рішення в цій частині не може залишатися в силі і підлягає до
скасування з постановлениям нового
рішення з наступних підстав.

Судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2з позивачкою, лікарем швидкої допомоги ОСОБА_2.,
стався нещасний випадок під час виконання нею трудових обов'язків -виїзду на виклик
хворого, про що ІНФОРМАЦІЯ_4. складено акт форми Н-1, і винним в цьому
нещасному випадку вироком Івано-Франківського міського суду від 8.04.1981р.
визнано працівника Івано-Франківського АТП - 08021 ОСОБА_3 Внаслідок нещасного випадку ОСОБА_2. висновком
МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_3. визнана інвалідом III групи по
трудовому каліцтву з 40%
- ною втратою працездатності.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України „Про охорону
праці"(введений в дію з листопада 1993р.) та Правил відшкодування власником
підприємства , установи
організації або уповноваженим ним органом шкоди заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'Язаним з виконанням ним трудових
обов"язків"(затверджені постановою КМУ від 23.06.1993р.)
працівникові, всі виплати за шкоду, заподіяну його здоров"ю під час
виконання ним трудових обов'язків джерелом підвищеної небезпеки, належним іншій
особі, відшкодовуються власником підприємства, установи, організації за умови
його вини в цьому нещасному випадку.

Суд вважає, що
вина СШНМД в нещасному випадку відсутня, що не заперечує і жодна із сторін, а
тому при наведених обставинах претензії позивачки про стягнення їй
відшкодування в зв'Язку з нещасним випадком з власника - СШНМД,
працівником якої вона була на час нещасного випадку, у визначеному згаданими
нормативними актами порядку, є безпідставними . Матеріальна відповідальність для винних осіб в такому
випадку може наступати в порядку, передбаченому ст.ст.450, 455,457 ЦК України
(ред.1961р.) і з матеріалів справи вбачається, що позивачкою пред'являвся такий
позов до Івано-Франківського АТП, однак, за заявою позивачки він залишений без
розгляду.

В той же час з
введенням в дію з 1.04.2001р. Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" встановлення вини
потерпілого чи відсутності вини роботодавця не може бути підставою для відмови
потерпілому у таких виплатах чи зменшенні їх розміру, а тому позивачка має
право на отримання страхових виплат, передбачених даним законом.

Що стосується
видів таких виплат, то відповідно до Закону Про охорону праці" та
Правил..., потерпілий, нещасний випадок з яким стався після введення в дію цих
нормативних актів   або стійка втрата
працездатності  по нещасному випадку, що
мав

4

місце раніше, встановлена вперше після введення в дію цих
нормативних актів, має право на отримання виплат, передбачених цим Законом, а
так як позивачці стійка втрата працездатності внаслідок нещасного випадку, що
мав місце в 1981р., вперше встановлена в 1996р., то вона набула право на
отримання таких виплат як втрачений заробіток, одноразова допомога, моральна
шкода та витрати на лікування .

Що стосується
періоду відшкодування, то відшкодування (страхові виплати), як передбачено
Законом „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування...",
присуджується з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного
випадку, однак , при поданні заяви про відшкодування шкоди після
закінчення трьох років із дня втрати працездатності - з дня звернення з такими вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2. вперше на підставі Закону

„Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на

виробництві..."звернулася до ВВД ФСС
в м.Івано-Франківську в грудні 2003р. та

11.12.2003р. отримала відмову в призначенні таких виплат з підстав
наявності спору в

суді, а в суд за відшкодуванням такої шкоди вона звернулася, заявивши
позовні

вимоги до СШНМД та ВВД ФСС ще 27.05.2003р. Таким чином, позивачка
звернулася

за присудженням страхових платежів після минування трирічного строку з дня
втрати

працездатності, , а
тому    такі    виплати        позивачці
слід присудити з травня

2003р.(ст.40 Закону).

Оскільки на час
звернення з даним позовом обов"язок по виплаті страхових сум відповідно до
Закону „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві..." належить Фонду соціального
страхуванні від нещасних випадків на виробництві, то страхові виплати, а саме : щомісячне
відшкодування втраченого заробітку, одноразову допомогу, витрати на лікування
та моральну шкоду, слід стягнути з ВВД ФСС
в м. Івано-Франківську.

Відповідно до
ст.34 Закону сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до
ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку,
визначеного в порядку, передбаченому Постановою КМУ №1266 від
26.09.2001р., тобто середнього заробітку, що потерпілий мав перед настанням
страхового випадку. Оскільки факт ушкодження здоров"я позивачки (страховий
випадок) мав місце в 1981р., то розрахунковою величиною для визначення суми
щомісячного відшкодування втраченого заробітку слід прийняти середній заробіток
ОСОБА_2., відкоригований відповідно до Постанови КМУ № 276 від 26.05.1992р. та
послідуючих постанов KM України та наказів МОЗ України про застосування
коефіцієнтів підвищення заробітної плати в даній галузі (а.с. 150), і який
становить на день звернення за виплатою страхових сум 477.74 грн. (а.с. 146). Виходячи з
наведеного, не можуть прийматися до уваги посилання позивачки на те, що за
основу розрахунку для визначення розміру відшкодування слід приймати її
заробітну плату станом на вересень 1996р., тобто на час звернення нею у МСЕК.
Зважаючи на те, що висновком МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_3., позивачці визначено втрату
професійної працездатності в зв"язку з трудовим каліцтвом в розмірі 40%,
така втрата працездатності підтверджувалась послідуючими висновками МСЕК, а
висновком від 1.06.2005р. визначена 50% втрати працездатності, яка з
25.07.2006р. визначена безстроково, то розмір щомісячної страхової виплати
повинен становити, починаючи з травня 2003р. - 191.10 грн,( 477.74 грн 40%), з
1.03.2004р. - 220.14 грн.( 191.10грн.
1.152 (коефіцієнт підвищення страхових виплат)), з 1.03.2005р. - 272.53
грн (220.14 грн 1.238), а з 1.03.2006р. - 327.86 грн.(272.53 грн* 1.203). Таким
чином, з часу звернення позивачки за виплатою (травень 2003р.) по січень 2007р.
включно позивачці належить, з врахуванням компенсації частини страхових виплат
в зв"язку з порушенням термінів виплати, відповідно до вимог ст.34 Закону
України „Про оплату праці" та ст.40 Закону „Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві...",
до виплати одноразово 13
534.50 грн. щомісячного відшкодування , а, починаючи з 1.02.2007 р. пожиттєво - по 327.86 грн. щомісячно.

5

Відповідно до ст. 34 Закону у разі
стійкої втрати працездатності потерпілий має право на отримання одноразової
страхової виплати, сума якої визначається з розрахунку середньомісячного
заробітку потерпілого за кожен відсоток втрати професійної працездатності, але
не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати(доходу), з якої
справляються внески до Фонду .
Сума страхової одноразової виплати, визначеної з розрахунку : середній
заробіток за кожен процент втрати працездатності становить 19 109.60 грн. ( 477.74 х 40%). Однак,
це суперечить нормі ст.34 Закону, оскільки позивачка звернулася до фонду за
виплатою страхових сум в грудні 2003р.,а граничний розмір заробітної
плати(доходу), з якої справляються внески до Фонду на даний період становив
2660грн (постанова КМУ №
605 від 26.04.2003р.), і чотирикратний розмір її становить 10 640 грн., то
позивачці до виплати одноразова допомога підлягає у вказаній сумі.

Відповідно до
ст.40 Закону одноразова допомога виплачується в місячний строк з дня звернення,
а своєчасно не визначена або не виплачена сума страхової виплати виплачується
без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню в порядку,
встановленому ст.34 Закону України „Про оплату праці", то відкоригована
сума одноразової допомоги становить 15
119.44 грн.( 10 640грн х 0.421 (коефіцієнт приросту споживчих
цін).

Відповідно до
вимог ст.34 Закону „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві..." позивачка вправі претендувати і на
отримання компенсації витрат, понесених на лікування внаслідок нещасного
випадку. Що стосується суми відшкодування, то вимоги позивачки слід
задовольнити на 289.36 грн, оскільки такі витрати визначаються на підставі
виданих лікарями рецептів та довідок або рахунків про їх вартість, і в
матеріалах справи присутня довідка Івано-Франківської міської клінічної лікарні
від 27.05.2003р. про придбання ОСОБА_2 медикаментів за листками призначень на
дану суму (а.с.93,94). Що стосується представлених позивачкою в апеляційному
суді товарних чеків на придбання медикаментів та довідок обласної клінічної
лікарні (а.с.96-100), то вони не приймаються судом до уваги, оскільки товарні
чеки свідчать про придбання медикаментів, крім зазначених у довідці від
27.05.2003р., призначення яких не підтверджується лікарем, як то серцеві
препарати, жовчогінні, протикашлеві, спазмолітики, мінеральні води, аптечний
посуд тощо, а в довідках ОКЛ наводиться тільки перелік медикаментів та
вказується про затрачені ОКЛ кошти на лікування ОСОБА_2.

Що стосується
вимог ОСОБА_2. про стягнення моральної шкоди в сумі 25 000 грн., то суд
приходить до висновку, що позивачкою внаслідок нещасного випадку та отриманих
травм, тривалого після них лікування перенесено як фізичні так і моральні
страждання і така моральна шкода підлягає компенсації, однак, на думку суду ,
достатнім розміром такої компенсації буде 3 000 грн, а тому вимоги про
стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення .

Таким чином
позовні вимоги ОСОБА_2. до ВВД ФСС в м.Івано-Франківську підлягають до
часткового задоволення і з відповідача на її користь слід стягнути 15 119.44
грн. одноразової допомоги, одноразово за період з травня 2003р. по січень
2007р. включно 13 534.50 грн. щомісячного відшкодування втраченого заробітку, 3
000 грн. моральної шкоди, 289.36 грн. витрат на лікування та щомісячно,
починаючи з 1.02.2007р. і по життєво по 327.86 грн., а в задоволенні решти
вимог та в задоволенні позову до СШНМД в м. Івано-Франківську слід відмовити за
їх безпідставністю.

Що стосується рішення суду в частині відмови в задоволенні позову СШНМД до ОСОБА_2.
та Івано-Франківської МСЕК про визнання незаконним висновку МСЕК від
ІНФОРМАЦІЯ_3., яким ОСОБА_2. визнано інвалідом III групи та
визначено 40 % втрати
професійної працездатності по причині трудового каліцтва внаслідок нещасного
випадку, що мав місце 11.01.1981р., ,
то воно є обґрунтованим, оскільки факту нещасного випадку з позивачкою
11.01.1981р., отримання нею середньої тяжкості тілесних ушкоджень при цьому, а
також факту врахування вказаних обставин

6

МСЕК у своему висновку сторони
не заперечують, а будь-яких доказів, що ставили б під сумнів висновок МСЕК від
ІНФОРМАЦІЯ_3. про причини інвалідності позивачки чи ступінь втрати нею
працездатності, суду позивачем не наведено. Тому колегія не знаходить підстав
для скасування в цій частині рішення суду .

Керуючись ст.ст.
307 , 309 , 313, 314 -
317 ЦПК України , апеляційний
суд

в и р і ш и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_2., СПІНМД в м.Івано-Франківську
та ВВД ФСС від нещасних випадків на виробництві в м.Івано-Франківську
задовольнити частково : рішення
Івано-Франківського міського суду від 4.05.2006р. в частині позову ОСОБА_2. до
СШНМД в м.Івано-Франківську та ВВД ФСС
в м.Івано-Франківську про стягнення відшкодування в зв"язку з трудовим
каліцтвом та додаткове рішення суду від 5.10.2006р. скасувати та постановити в
цій частині нове рішення .

Позов ОСОБА_2. задовольнити
частково : стягнути з ВВД ФСС від нещасних випадків
на виробництві в м.Івано-Франківську на користь ОСОБА_2. одноразову допомогу в
сумі 15 119.44 грн,
одноразово за період з травня 2003р. по січень 2007р. включно 13 534.50 грн. щомісячного
відшкодування втраченого заробітку, 289.36
грн. витрачених на лікування, 3000
грн. моральної шкоди, а всього 31
943.30грн. та, починаючи з 1.02.2007р. і по життєво, щомісячно по 327.86 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_2. до СШНМД в м.Івано-Франківську та в
задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2. відмовити.

В решті рішення Івано-Франківського міського суду від 4.05.2006р. залишити
без зміни.

Рішення набуває чинності негайно, однак може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з часу
набрання ним законної сили.

ВІРНО