Справа
№ 22-Ц-3298 2007 року                                                     Головуючий в 1
інстанції Сорочан Ю.О.
Категорія:                                                                                           Доповідач: Воронцова Л.П.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007 року січня місяця 18 дня колегія суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:                           Прокопчук Л. П.

Суддів:                                    Вадзінського И.О.,

Воронцової Л.П.

При секретарі:           Дибі Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Голопристанського районного суду від 16 листопада 2006
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Малокопанівської сільської ради про визнання спадкоємцем четвертої
черги та визнання права власності на будинок, позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Малокопанівської сільської ради про визнання прав власності на 1/2 часту будинку, визнання права
власності на 1/2 частину за померлим ОСОБА_3, позовом ОСОБА_2 до Малокопанівської сільської ради про
встановлення факту володіння будинком на праві власності, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2005
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Малокопанівської сільської ради про визнання спадкоємцем четвертої черги за
законом та визнання права власності на будинок, в обґрунтування якого
посилалася на те, що з 1958
року з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках до дня його
смерті. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті чоловіка, відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами.

Для прийняття нею спадщини після смерті чоловіка, просить визнати її
спадкоємцем четвертої черги за законом, як за особою, що проживала із
спадкоємцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

За життя ОСОБА_3 не оформив право власності на будинок, що перешкоджає їй
оформити спадщину та право власності на нерухомість, яка незалежно від часу
прийняття спадщини належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 подала до суду додаткову позовну заяву до
ОСОБА_2 та Малокопанівської сільської ради про визнання права власності на
1/2 частину будинку та майна та визнання померлого ОСОБА_3 власником 1/2
частини будинку, в обґрунтування якого посилалася на те, що проживаючи з
ОСОБА_3 однією сім'єю вони разом за спільні кошти, спільними трудовими
зусиллями побудували спірний будинок, у якому проживали разом з дітьми з 1958 року, тому цей будинок, відповідно до ст.74 Сімейного Кодексу України є
спільною сумісною власністю її та ОСОБА_3

ОСОБА_2 подала позов до Малокопанівської сільської ради Голопристанського
району у серпні 2005
року про встановлення факту володіння житловим будинком
на праві власності, в обґрунтування якого посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її сестра ОСОБА_5, яка склала заповіт на все належне їй майно на
її ім'я.

Державна нотаріальна контора для оформлення свідоцтва про право власності
за заповітом витребувала у неї правовстановлюючі документи на будинок АДРЕСА_1, у якому жила до дня смерті ОСОБА_5, однак таких не виявилося, у зв'язку з
чим вона змушена звернутися з позовом до суду.

Ухвалою судді Голопристанського районного суду від 01.12.2005 року позовні заяви об'єднанні в одне провадження (а.с.74).

Рішенням Голопристанського районного суду від 16 листопада 2006
року у задоволенні позовів ОСОБА_1 до Малокопанівської
сільської ради про визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права
власності до ОСОБА_2 та Малокопанівської сільської ради про визнання права
власності на 1/2 частину будинку та майна відмовлено за необґрунтованістю.

Позов ОСОБА_2 до Малокопанівської сільської ради про встановлення факту
володіння житловим будинком на праві власності задоволено.

Визнано ОСОБА_5, померлу ІНФОРМАЦІЯ_3, власником житлового
будинку з господарськими спорудами, що розташований АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить
його скасувати, постановити нове рішення про визнання за нею права власності на
1/2 частину будинку АДРЕСА_1 Голопристанського району Херсонської області на праві спільної сумісної
власності та про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Б судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 наполягає на задоволенні
апеляційної скарги з підстав, зазначених у ній.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, просить її відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Представник Малокопанівської сільської ради не з'явився, належним чином
повідомлений, що не перешкоджає розглядові у відсутність представника.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених
в суді першої інстанції позовних вимог, колегія
суддів вважає її підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що поскільки позивачка та ОСОБА_3 не перебували в
зареєстрованому шлюбі і ОСОБА_1 не надала доказів укладення між нею та ОСОБА_3
угоди про створення спільного майна, то це майно - АДРЕСА_1 слід вважати особистою власністю померлого ОСОБА_3.

Оскільки ОСОБА_1 не проживала на момент смерті ОСОБА_3 у спірному будинку
та не вчинила дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини, вона не є
спадкоємицею ОСОБА_3,
тоді як син останнього - ОСОБА_6 разом зі своєю дружиною - ОСОБА_5 після
смерті батька продовжували проживати у будинку АДРЕСА_1, а після смерті ОСОБА_6 у 1998 році у цьому будинку
продовжувала проживати дружина померлого - ОСОБА_5, то вони
прийняли спадщину і були власниками спірного будинку, яким правомірно
розпорядилася ОСОБА_5, склавши заповіт на належне їй майно на ім'я ОСОБА_2.

Однак такого висновку, суд першої інстанції прийшов внаслідок неправильного
застосування норм матеріального права і такі висновки суду не відповідають
обставинам справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних стосунках з 1950 року і до дня смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Від цього шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-7, 9).

У період спільного проживання, у 1956-1958 роках, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 побудували будинок АДРЕСА_1 Голопристанського району, що підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с.126,127).

Як вбачається з матеріалів справи і також встановлено судом,
правовстановлюючі документи на будинок АДРЕСА_1 - відсутні, хто є його власником - невідомо.

Записи в погосподарських книгах Малокопанівської сільської ради за період з
1958 року по 2005
рік про осіб, що проживали у спірному будинок не є
доказами його належності на праві власності цим особам (а.с.45).

Відповідно до ч.З п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справі за позовами про захист права приватної власності», при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної
власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була
більшою або меншою -
частки визначаються рівними.

З огляду на вище зазначене, будинок АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і їх частки є рівними,
тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину будинку підлягають задоволенню, як і задоволенню
її вимоги про визнання права власності на 1/2 частину спірного будинку за ОСОБА_3.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом
задоволенню не підлягають, оскільки на момент відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_3, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1, діявший на момент виникнення спірних правовідносин ЦК 1963 року редакції, не передбачав визнання осіб спадкоємцями четвертої черги, а
до спадкоємців першої черги, а до спадкоємців першої та другої черги (ст.529, 530 ЦК 1963
року) ОСОБА_1 не відносилася.

Разом з тим, на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, його син - ОСОБА_6 являється спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст.529
ЦК України (1963року), який відповідно до
п.1 ч.1 ст.549
ЦК України (1963
року), проживаючи у спірному будинку та фактично вступивши в його управління та володіння, прийняв
спадщину.

ОСОБА_5 - дружина ОСОБА_6, після
смерті чоловіка, 29.10.1998
року, відповідно до положень діявшої на момент виникнення
спірних правовідносин ст.549 ЦПК України (1963 року), також
прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, якою законно розпоряджалася, склавши заповіт на ОСОБА_2

Оскільки відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок
унеможливлює прийняття ОСОБА_2 спадщину, її позов підлягає задоволенню.

Поскільки судом першої інстанції повно та всебічно
досліджені обставини даної справи, колегія суддів вважає можливим
ухвалити по справі нове рішення.

На підставі ст.ст.525, 529, 530, 549 ЦК України (1963 року), керуючись
ст.ст.ЗОЗ, 307, 309,314 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Голопристанського районного суду від 16 листопада 2006
року скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Малокопанівської ради про визнання права
власності на 1/2 частину будинку, задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами, розташованого АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5, померлу ІНФОРМАЦІЯ_3 власницею 1/2 частини будинку з надвірними господарськими спорудами,
розташованого АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити за їх необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного суду України
протягом двох місяців.