УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 року                                                                            м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого:              Меленко О.Є.

суддів:                         Бойчука І.В., Мелінишин Г.П.

з участю :      секретаря                       Пилипчук Н.Б.

сторін:                        ОСОБА_1,ОСОБА_2 Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист
честі, гідності та відшкодування моральної шкоди за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного
суду від 29 листопада 2006 року, -

встановила:

ОСОБА_2 оскаржує рішення Долинського районного суду від 29 листопада 2006 року в частині зобов"язання
спростувати недостовірну інформацію, що поширена
нею відносно ОСОБА_1 і міститься у скарзі НОМЕР_1 від 3.05.2006 року шляхом подачі до управління юстиції письмового спростування та вибачення в присутності працівників. Цим же судовим
рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 600 гривень моральної шкоди.

В апеляційній скарзі на зазначене судове рішення ОСОБА_2 ставить питання про його скасування у цій частині, ухвалення
нового рішення, яким в позові ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю
її вимог. Апелянт вказує на неповне з"ясування судом першої інстанції обставин, що мають істотне значення, рішення суду
вважає однобічним і таким, що ґрунтувалося
на поясненнях протилежної сторони.

Так, на думку апелянта поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_1 зустрічалася з її (ОСОБА_2) чоловіком ще за час їхнього
шлюбу і зазначене підтвердили суду ряд свідків. Однак
це не знайшло своєї оцінки у судовому рішенні. Вказуючи на підрив її ділової репутації, ОСОБА_1 не зазначила в чому такий
полягає, адже в присутності колег ОСОБА_2 її
не ображала. Крім цього, вважає доведеним факт втручання ОСОБА_1 у справу про поділ майна між ОСОБА_2 та її колишнім
чоловіком- ОСОБА_3 Вважає, що жодної моральної шкоди вона ОСОБА_1 не заподіяла,
а сума до відшкодування визначена судом без врахування її майнового стану, наявності
утриманців та стану здоров"я.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 вимоги підтримала з тих же мотивів, що
викладені в апеляційній скарзі, просить про їх задоволення.

ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги заперечила. Рішення суду вважає таким, що ухвалено з дотримання вимог матеріального та
процесуального закону, просить

Справа №22-ц-167/2007 р.                                            Головуючий у 1 інстанції Андрусів І.М.

Категорія 27                                                                Доповідач Меленко О.Є.

2 залишити його без змін.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довела суду, що поширені
нею відомості щодо ОСОБА_1, а саме про те, що остання розбила
її (ОСОБА_2 Т.А.) сім"ю, знущалася над її неповнолітніми дітьми, поширювала негативну інформацію про саму ОСОБА_2 та зловживала
своїм службовим становищем відповідають дійсності.

Колегія суддів, вислухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 277, ч. 1 ст. 1167 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї
недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї
інформації. Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як встановив суд першої інстанції ( і зазначеного не спростовувала ОСОБА_2) остання 3.05.2006 року звернулася до управління юстиції
в Долинському районі з скаргою, в якій вказала на те, що
ОСОБА_1 розбила її сім"ю, розлучила дітей з батьком, оселилися в її (ОСОБА_2) квартирі, заволоділа її майном, негативно
висловлюється про ОСОБА_2, знущається над її дітьми та
зловживаючи своїм службовим становищем впливає на
виконання судового рішення про стягнення аліментів зОСОБА_3. При цьому сама ОСОБА_2 вказала, що скаргу аналогічного змісту
направлено нею до управління юстиції в Івано-Франкфвській області (а.с. 4).

Викладені у скарзі факти не знайшли свого підтвердження в ході її розгляду начальником Долинського управління юстиції, однак з цього
приводу ОСОБА_1 змушена була надавати пояснення.

Крім цього судом встановлено , що аналогічні звинувачення в усній
формі були висловлені ОСОБА_2 на адресу
ОСОБА_1 в присутності колег по роботі.

Зважаючи на те, що в суді ОСОБА_2 не довела правдивості поширеної нею інформації, суд першої інстанції підставно задовольнив
позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині та зобов"язав відповідача спростувати її.

На думку судової
колегії сума, що визначена судом першої інстанції до відшкодування є адекватною
заподіяній моральній шкоді, тривалості страждань ОСОБА_1

Перевіривши всі доводи апеляційної скарги, колегією суддів порушення норм матеріального і процесуального права не встановлено, а
тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Долинського районного суду від 29 листопада 2006 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців
з дня її проголошення.