Справа №2-167/2007
УХВАЛА

21
лютого 2007 року Суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області
Кузюра В.О.,  розглянувши матеріали
справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу,  -

встановив:

Позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом,  в якому
просять визнати договір купівлі-продажу,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідчений 24.02.2002 року
приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу
недійсним,  так як,  він вчинений під впливом обману і психічного
тиску та розірвати його.

Своє право
вимоги обґрунтовує тим,  що він є
спадкоємцем померлої сестри ОСОБА_3 і має право на частину будинку,  АДРЕСА_1,
відносно якої був укладений договір купівлі-продажу між сестрою позивача
та ОСОБА_1.

Відповідно до
поданих позивачем документів,  він дійсно
є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 і до нього перейшло на праві спадкування
майно,  яке належало їй,  а саме грошові вклади.

Стосовно
житлового будинку,  АДРЕСА_1 в лютому
2005 року Бобровицьким районним судом прийнято рішення по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу від 24.02.2002 року
недійсним з тих же підстав,  які зазначає
і позивач і даним рішенням позивачці ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні
позову.

Ухвалою апеляційного
суду Чернігівської області від 31 травня 2005 року рішення Бобровицького
районного суду від 07.02.2005 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним залишити без змін.

20 квітня 2006
року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України
своєю ухвалою в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_3 відмовлено,  а рішення Бобровицького районного суду від
07.02.2005 року залишене без змін ухвалою апеляційного суду від 31.05.2005
року,  залишила без змін.

Тобто рішення
вступило в законну силу,  а отже житловий
будинок,  АДРЕСА_1 до складу
спадщини,  отриманої ОСОБА_1,  не входить і жодних вимог щодо цього майна
позивач не вправі ставити як правонаступник,
так як,  воно належить на праві
власності ОСОБА_2.

Відповідно до
ст. З ЦПК України особа має право звернутися до суду за захистом саме своїх
прав. Отже,  особа не має права
звернутися до суду у разі,  якщо права,  за захистом яких вона звернулася,  їй не належать.

Відсутність
права на звернення до суду позивача ОСОБА_1 підтверджується також поданими ним
документами із яких видно,  що заповіт
ОСОБА_3 складений та посвідчений в установленому законом порядку 22.11.2005
року,  тобто після вступу рішення суду в
законну силу відповідно до ст.ст. 223,
319 ЦПК України,  а отже на

2

момент
оформлення та посвідчення заповіту будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не належав і не
міг входити до складу спадкового майна. Всі ці обставини добре відомі
позивачу,  так як він представляв
інтереси ОСОБА_3 в суді з моменту подачі заяви і до винесення рішення судом.

Вищезазначене
свідчить про відсутність у позивача права на звернення до суду,  його заява не може розглядатися в суді в
порядку цивільного судочинства,
провадження по справі не може бути відкрите.

Керуючись ст.ст.
3,  122 ч.2 п. 1 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в
відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу будинку з надвірними будівлями,  АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та розірвання
договору

На ухвалу може
бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом десяти
днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження,  яка подається протягом п"яти днів з
моменту проголошення через Бобровицький районний суд.