АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА Іменем   України

„28" лютого 2007 року

Апеляційний
суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді              Франовської К.С.

суддів                                     Широкової Л.В.

Товянської О.В.

при секретарі судового

засідання    Забеліній О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі циві­льну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири за неможливістю спільного проживання та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
встановлення порядку користування квартирою та відкриття окремого
розрахункового рахунку

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 24 листопада 2006
року,

встановив:

У червні 2002
року позивач звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_2 про розподіл приватизованої квартири АДРЕСА_1. Просила виділити їй в користування спірну квартиру
повністю, стягнути з неї на користь відповідача половину вартості
квартири.

В подальшому в березні 2005 року ОСОБА_1 змінила
свої вимоги і просила суд позбавити
відповідача права власності на 1/2 частини спірної квар­тири мотивуючи
це тим, що відповідач своєю неправомірною поведінкою ство­рив неможливі
умови проживання.

В червні 2005
року позивач знову змінила позовні вимоги та просила суд
визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим при­міщенням.

В квітні 2006
року ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги і просила суд
виселити відповідача зі спірної квартири за неможливістю спільного про­живання.

В травні 2004 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом про встановлення   порядку   користування   спірною
квартирою   та   зобов'язання

Справа № 22ц/370                                                                                          Головуючий у суді 1-ї
інстанції:Коломіець О.С.

Категорія 30                                                                                                     Суддя-доповідач:Товянська О.В.

ВЖРЕП
№ 6 відкрити на його ім'я окремий рахунок.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24
листопада 2006
року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позову в
частині розподі­лу квартири та визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на
користування жилим приміщенням. Провадження по справі в цій частині за­крито.

Рішенням цього ж суду від 24 листопада 2006 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з
квартири за неможливістю спільного проживання відмовлено за безпідставністю.
Позов ОСОБА_2 задоволе­но частково. Встановлено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, за яким виділено ОСОБА_2 у корис­тування житлову кімнату площею 11,7 м.кв., а ОСОБА_1
- житлову кім­нату площею 14,5 м.кв. Коридор, кухню,
ванну кімнату, лоджію залишено у спільному користуванні сторін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішен­ня та
ухвалити нове, яким задовольнити її позов про виселення ОСОБА_2 з квартири за неможливістю спільного проживання,
посилаючись на не­правильне застосування судом норм матеріального та процесуального
права. Суд не звернув уваги, що спірні правовідносини про встановлення порядку
ко­ристування жилим приміщенням вже вирішені судом і судові рішення вступили в
законну силу.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстан­ції в межах доводів, викладених в апеляційній
скарзі, апеляційний суд, вважає , що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право
власності на житло НОМЕР_1 від 27.08.1993р.
квартира АДРЕСА_1 нале­жить сторонам по справі на праві
спільної сумісної власності (а.с. 16).

Конституція України (ст.41), ст. 150,155
Житлового кодексу та ст.4 Закону України «Про власність» передбачають, що власник на свій розсуд володіє, ко­ристується
та розпоряджається належним йому майном. Всім власникам забез­печуються рівні
умови здійснення своїх прав. Право приватної власності є не­порушним. Оскільки
право власності складається з таких його невід'ємних складових як право володіння, користування та розпорядження ,
то позбавлення особи хоча одного з них ущемить права власника, які охороняються законом.
Квартири, які є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено,
власника не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випад­ків, установлених законом. Крім того, ст. 116
ЖК України регулює правовідно­сини між наймодавцем, наймачем, членами його сім'ї або іншими особами, які
проживають разом з ним. Сторони шлюб розірвали у 1999 році. Тому підстав для виселення ОСОБА_2,
який є співвласником спірної квартири,
за не­можливістю спільного проживання без надання іншого житла,
немає.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги ОСОБА_2
про встановлення порядку користування квартирою, оскільки
кімнати є ізольо­ваними, іншого житла у нього немає. Посилання ОСОБА_1 на те,
що цей варіант неможливо застосувати,
оскільки будуть порушені та ущемлені права ОСОБА_2, суд правильно не прийняв до уваги -
відповідач (позивач) наполягає на такому варіанті.

Апеляційний суд вважає, що іншим шляхом вирішити цей
багаторічний конфлікт неможливо.

Є безпідставним посилання в апеляційній скарзі на те, що
спір між сторо­нами вже розглядався і судові
рішення набули законної сили.

Матеріалами справи доведено, що 22
червня 1999
року ОСОБА_2 було відмовлено у позові про розділ квартири, де він
ставив питання про виді­лення
йому у користування іншої кімнати площею 14,5 м 2, тобто спір між сто­ронами вирішувався з іншого предмету.

В решті вимог рішення сторонами не
оскаржується.

Керуючись ст. ст. 308,313-315,317
ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 відхилити. Рішення
Богунського районного суду м.Житомира Житомирської об­ласті від 24
листопада 2006
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного су-

ду.