АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №
22ц/189/2007 р.                                                     Головуючий
про                                                                          Стародуб
шкоди                                                             Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31
" січня 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                Храпко В.Д.

суддів                            Бородійчука В.Г., Трюхан Г.М.

при секретарі               Петренко
СП.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13
грудня 2006 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди. Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, посилаючись на те, що 24.03.2004 р. її малолітній син ОСОБА_3
грався на вул. Піонерській, м. Умані, неподалік домоволодіння НОМЕР_1 , разом з
іншими дітьми. Під час гри виникла
суперечка між її сином та сином відповідача, ОСОБА_4, в ході якої ОСОБА_4
штовхнув її сина, в результаті чого останній впав, отримавши тяжкі
тілесні ушкодження. Таким чином, в діях малолітнього ОСОБА_4 вбачається склад
злочину, передбачений ст. 128 КК України, але так як на момент вчинення
суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 не досяг віку , з якого для нього мала
наступити Кримінальна відповідальність, відповідно до ст. 1178 ЦК України,
шкода, завдана малолітньою особою, відшкодовується її батьками. Батьком
малолітнього ОСОБА_4 , є ОСОБА_1 - відповідач по справі, який в добровільному
порядку не бажає відшкодовувати заподіяну матеріальну та моральну шкоду, а тому
звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Уманського міськрайонного суду від 13 грудня
2006 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 3550 грн. 87 коп., витрати на правову допомогу
- 300 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір
в сумі 36 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 15 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Черкаського обласного бюро СМЕ витрати по
проведенню судово-медичної експертизи в сумі 19 грн. 70 коп.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Уманського
міськрайонного суду від 13 грудня 2006 року як незаконне та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 також просить
його скасувати і постановити нове судове рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до
відхилення.

Судом встановлено , що 24.03.2004 р. малолітній ОСОБА_3 грався з іншими
дітьми на вулиці, серед яких був і син відповідачки ОСОБА_5. Під час гри між
ОСОБА_3 і
ОСОБА_5 виникли бійка, в ході якої ОСОБА_5 виліз на купу дерев'яних колод, які
були поруч. ОСОБА_3 намагався стягнути його з колод, але ОСОБА_5 з метою, щоб
його не стягнули з колод, ударив ногою ОСОБА_3 по голові.

В результаті удару ОСОБА_3 покотився з колод і ударився головою об камінь,
отримавши тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя.

Дані обставини підтверджуються даними постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи, а також висновком судово-медичної експертизи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув 1/2
частину матеріальних збитків, оскільки відповідно до ст. 1178 ЦК України шкода,
завдана малолітньою особою відшкодовується
її батьками або опікуном чи іншою фізичною особою , яка на правових підставах
здійснює виховання малолітньої особи, якщо вони не доведуть, що шкода не
є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання
та нагляду за малолітньою особою.

Судом І інстанції встановлено, що діти як позивача так і відповідача
знаходились на вулиці без нагляду батьків. Батьки як ОСОБА_3 так і ОСОБА_1 були
відсутні в момент виникнення бійки між дітьми, в зв'язку з чим і настали такі
тяжкі наслідки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов до висновку, що вина як відповідача так і позивача є
обопільною, а тому матеріальна шкода підлягає частковому задоволенню.

Обґрунтовано у відповідності до вимог ст. 1167 ЦК України суд першої
інстанції відмовив у стягнення моральних збитків, оскільки є обопільною вина
обох сторін у спричиненні матеріальної шкоди.

Колегія суддів вважає, що судове рішення ґрунтується на наявних по справи
доказах і відповідає вимогам діючого законодавства. Доводи апелянтів не є
суттєвими, були предметом дослідження суду і не дають підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.
307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення
Уманського міськрайонного суду від 13 грудня 2006 року без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України в 2
місячний строк з моменту проголошення.

Головуючий

ВІРНО: суддя апеляційного суду Черкаської області

В.Г.Бородійчук