Апеляційний суд
Справа № 22-217  2007 рік                                         Головуючий
Н.Г. Доповідач: Бєлка В.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 січня 2007 року                                                                   м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів:             Кримської О.М.

Онищенко
Е.А. При секретарі: Винник І.С. Розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 7 листопада 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особаОСОБА_5 про усунення
перешкод в користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2006 року
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні жилим приміщенням та стягнення моральної шкоди.

У позові зазначав, що у спірній квартирі АДРЕСА_1проживають він, відповідачі та їх неповнолітній син.

Після розірвання шлюбу, за усною домовленістю усіх членів
родини, він займав кімнату площею 10,5 кв.м.

У 2003 році спірна квартира була приватизована на 6 чоловік: на нього,
відповідачів по справі та їх неповнолітнього сина, що підтверджується
свідоцтвом про право власності від 17.09.2003 року НОМЕР_1 і знаходиться у їх
спільній сумісній власності.

Через декілька місяців після приватизації, відповідачі
вигнали його з вказаної

вище кімнати і поселили в ній свого сина ОСОБА_6.

Знов таки ж за усною домовленістю у добровільному порядку, щоб уникнути
конфліктні ситуації, було вирішено поділити особові рахунки по квартирі, згідно
якої один особовий рахунок було виписано на третю особу ОСОБА_5 на кімнату
площею 14,01 кв.м., а
другий на його ім'я на кімнати площею 10,50
кв.м. та 20,76 кв.м.

Але і після цього відповідачі продовжують чинити перешкоди у користуванні
ним кімнатою площею 10,50 кв.м.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд усунути перешкоди, що
чиняться відповідачами йому у здійсненні права користування спірною квартирою,
зобов'язати відповідачів звільнити кімнату площею 10,50 кв.м. та
передати йому ключі від вказаної кімнати, стягнути з відповідачів на йог
користь моральну шкоду у сумі 1500
гр.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 7 листопада 2006 року позов
задоволено частково.

Усунені перешкоди, що чиняться ОСОБА_1, ОСОБА_2 у здісненні права
користування та розпорядження ОСОБА_4 спірною квартирою.

2

ОСОБА_1, ОСОБА_2 зобов'язані
звільнити кімнату площею 10,50
кв.м. у спірній квартирі та передати від неї ключі.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку
на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 25 гр. та витрати на правову допомогу
у сумі 580 гр.

В іншій частині позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначають, що рішення
суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки таке рішення порушує їхні права, як
власників квартири. Просять рішення суду скасувати та постановити нове рішення
про відмову у задоволенні позову.

Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін,
вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з слідуючих підстав.

З матеріалів справи_вбачається, що виконавчим комітетом Запорізької міської
ради ОСОБА_4 було 1.032002
року видано ордер НОМЕР_2 на сім'ю з 6
чоловік: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_7, на право зайняття квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до технічної характеристики вказана квартира є окремою і складається з 3 жилих кімнат площею 20, 76 кв.м., 10,50 кв.м., 14,1 кв.м.

На підставі свідоцтва про власністьНОМЕР_1 від 17
вересня 2003 року, виданого Жовтневою районною адміністрацією
Запорізької міської ради, вказане жиле приміщення набуло статусу
спільної сумісної власності: ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Суд, зробивши висновок про те, що між сторонами склався
певний порядок користування квартирою, а
саме, що позивач проживав у кімнаті площею 10, 50 кв.м., а відповідачі у
двох інших кімнатах і встановивши, що у зазначеній кімнаті знаходяться речі відповідачів по справі, зобов'язав їх
звільнити цю кімнату та передати ключі від неї позивачу і одночасно
усунув перешкоди у користуванні позивачем всією квартирою. Фактично таки
рішенням суд взагалі не вирішив питання де ж повинен проживати ОСОБА_5, який
теж є співвласником квартири.

Тому, з таким рішенням у вказаній частині колегія
погодитись не може, оскільки позивач, як і інші особи по справі має рівні права
у користуванні спірною квартирою, а встановлений порядок порушує права
інших власників у користуванні квартирою, оскільки
у такому випадку позивачу у одноособовому користуванні належить четверта частина
квартири з шести її власників, тому рішення суду в цій частині підлягає
скасуванню, а у задоволенні цих вимог слід відмовити.

В іншій частині рішення суду не оспорюється є
обгрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону, тому колегія вважає, що
воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 317 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від
7 листопада 2006 року по цій справі в
частині забов'язання ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3 звільнити кімнату площе. 10,50 кв.м. в квартирі
АДРЕСА_1 скасувати та постановити нове рішення в цій частині та постановити нове рішення в цій частині
наступного змісту: "У задоволенні позову в частині забов'язання
ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3 звільнити кімнату площе. 10,50 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1
відмовити."

3

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути
оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його
проголошення.