Справа № 22ц-102-2007 р.                                                         Головуючий у 1 -й
Бараненко С.М. Доповідач Школьний В.В.
19 січня 2007 року                                                                                                 м.Чернігів
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Апеляційний суд Чернігівської області у складі: Головуючого:
Іваненко Л.В. Суддів: Школьного
В.В., Страшного М.М. При секретарі Пац Т.М.

З участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
цивільної справи за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області на рішення
Новгород-Сіверського районного суду від 28
вересня 2006 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ Чернігівська ПМК-210 про спонукання
розслідування нещасного випадку на виробництві та складання акту за формою Н-1,
стягнення середньої заробітної плати на весь період до відновлення
працездатності або до встановлення стійкої втрати професійної працездатності та
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі третьої особи - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської
області ставиться питання про скасування рішення Новгород-Сіверського районного
суду та направлення справи на новий розгляд, посилаючись на те, що воно є
таким, що суперечить фактичним обставинам справи та прийнято з порушенням норм
матеріального права.

Зокрема апелянт стверджує, що між відповідачем та
позивачем трудовий договір не укладався, між ними було укладено договір підряду
на виконання певної роботи. Жодного доказу наявності трудових правовідносин
позивачем не надано, ця обставина також не знайшла свого підтвердження і вході
судового розгляду справи.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта скаргу
підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача в засіданні апеляційного суду
також підтримав скаргу, просив її задовольнити з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі.

Позивач та його представник в засіданні апеляційного суду
скаргу не визнали, просили її відхилити, вважаючи рішення суду законним та
обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду справи,
перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга третьої особи підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказом НОМЕР_1 ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Відкритого
акціонерного товариства „Чернігівська ПМК-210" на період ремонтно-реставраційних
робіт по Спасо-Преображенському монастирю в якості підсобного робітника 2-го розряду. Після
закінчення робіт по Спасо-Преображенському собору позивач наказом від 27
вересня 2004 року був звільнений з роботи в зв'язку з закінченням дії наказу
НОМЕР_2 ТОВ „Чернігівська реставраційна контора". Після звільнення позивач
продовжував працювати у відповідача в якості підсобного працівника на інших
об'єктах, проте як стверджував відповідач, ця робота здійснювалась на основі
цивільного договору.

19 березня 2005 року біля 9-ї години з ним
трапився нещасний випадок на виробництві. Під час виконання робіт він разом з
ОСОБА_6 ніс на ношах цемент, підсковзнувся на ожеледиці та впав на коліно,
пошкодивши. Про це було повідомлено керівника робіт ОСОБА_7 та викликана швидка
медична допомога, якою ОСОБА_1 було доставлено до хірургічного відділення
Новгород-Сіверської районної лікарні, де він знаходився на лікуванні по 27 вересня 2005 року.

Згідно довідки МСЕ-ЧНВ НОМЕР_3 Чернігівської міжрайонної медико-соціальної експертної
комісії від 27 вересня 2005 року ОСОБА_1
встановлено 3-ю групу
інвалідності загального захворювання.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що він з відповідачем перебував в трудових
відносинах, які належним чином оформлені не були, однак існували фактично,
оскільки позивач забезпечувався спецодягом, виконував обсяг робіт, табелювався
відповідачем, отримував заробітну плату і т.і.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції зробив правильні висновки щодо наявності між позивачем та
відповідачем трудових правовідносин.

Твердження відповідача про те, що між ним та позивачем
існували догововірні правовідносини по договору підряду на виконання окремих
видів робіт обґрунтовано не були взяті судом до уваги, оскільки згідно висновку
судової почеркознавчої експертизи від 21
серпня 2006 року
підпис в графі „Підрядник" на договорі підряду від 10 січня 2005 року виконаний
не ОСОБА_1, а іншою невстановленою особою.

В зв'язку з тим, що відповідач не надав довідку
розрахунку середнього заробітку позивача, суд вважав за необхідне стягнути з
відповідача на його користь неотриману заробітну плату в сумі 1881 грн. 22 коп. за період
втрати працездатності з 19
березня по 27 вересня 2005 року, яка розрахована
позивачем виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за відповідний
період. З цим висновком також погоджується апеляційний суд.

2

Рішенням суду зобов'язано ВАТ „Чернігівська ПМК-210"
провести розслідування нещасного випадку та скласти акт за формою Н-1 про нещасний
випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_1 19 березня 2005
року.

Проте з такою редакцією резолютивної частини рішення суду не може частково
погодитись апеляційний суд, оскільки встановивши, що нещасний випадок
пов'язаний з виробництвом, суд зобов'язує скласти та видати акт за формою Н-1.

Що стосується рішення суду в частині задоволення вимог позивача про
стягнення на його користь моральної шкоди в сумі 5000 грн., воно постановлено без урахування принципу розумності та
справедливості, не відповідає тяжкості заподіяних позивачу моральних страждань
неправомірними діями відповідача.

Виходячи з того, що моральне відшкодування пов'язувалось позивачем лише з
відмовою відповідача провести розслідування та видати акт за формою Н-1, а не з
моральними стражданнями через фізичний біль, апеляційний суд вважає за
необхідне розмір стягнутої на користь позивача моральної шкоди зменшити до 100
грн., що буде відповідати положенням ст. 237-1 КЗпП України та принципам
справедливості і розумності.

Також судом невірно вирішено питання про стягнення з
відповідача державного мита на користь держави в розмірі 551 грн. З відповідача
підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 59 грн. 50 коп., як то
передбачено ст. З Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито" (51 грн. за вимоги
майнового характеру та 8,50
грн. за вимоги немайнового характеру).

Апеляційний суд вважає, що зазначені помилки суду першої
інстанції можливо усунути шляхом зміни його рішення.

Керуючись ст.ст. 209,
218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області задовольнити частково.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду від 28 вересня 2006 року змінити в
частині зобов'язання ВАТ ПМК-210 провести розслідування нещасного випадку та
скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_1
19 березня 2005 року, в частині стягнення з ВАТ ПМК-210 на користь ОСОБА_1 5000
грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в частині стягнення з ВАТ ПМК-210
на користь держави 551 грн. держмита.

Викласти
резолютивну частину за вищевикладеними вимогами в такій редакції:

Зобов'язати ВАТ ПМК-210 скласти та видати акт форми Н-1
про нещасний випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_1 19 березня 2005 року.

3

Зобов'язати ВАТ ПМК-210 скласти та
видати акт форми Н-1  про нещасний
випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_1 19 березня 2005
року.

Стягнути з ВАТ
ПМК-210 на користь ОСОБА_1 100
гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ВАТ ПМК-210 на користь держави 59 грн. 50 коп. судового
збору. В іншій частиш рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржено до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:  Судді:

4