Справа №
22-256/2007 р                       головуючий у 1 інстанції - Власик Н.М.
доповідач - Григоренко М.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року                                                                                м.Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

головуючого судді - Собіни І.М.,
суддів : Григоренка
М.П., Оніпко О.В., при секретареві Сеньків
Т.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2. -адвоката ОСОБА_3. на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2006 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення вартості
неповерненого майна, яке було передано
у позичку, вартістю 4590 грн. та відшкодування заподіяної моральної шкоди, в розмірі 6000 грн., за участю позивача, його представника та відповідача,

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1. задоволено частково, із
стягненням з відповідача на користь позивача 2533 грн. 20 коп., в рахунок відшкодування
вартості неповернутих автомобільних коліс, які
було передані в позичку, а в задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішення, представник відповідача в своїй апеляційній скарзі зазначає, що вважає його
незаконним, через неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права, так як позивачем не було
надано достатніх і належних доказів на підтвердження
своїх позовних вимог, насамперед договору позики, який, відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України, мав бути укладений лише у письмовій формі, а тому, відповідно до ст. 218 ЦПК України,

недодержання
письмової форми позбавляє сторони посилатись на покази свідків, як на підставу своїх вимог, в зв'язку із чим просить рішення
суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог.

В ході апеляційного розгляду даної цивільної справи відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали повністю
і, наполягаючи на їх задоволенні, дали пояснення, які збігаються із змістом
самої апеляційної скарги.

Позивач в судовому засіданні, заявив, що апеляційну скаргу вважає безпідставною і необгрунтованою, а тому просить
апеляційний суд її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно статті 827 ЦК України за
договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або
зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування
протягом встановленого строку.

Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути
укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо
форми договору не встановлені законом.

Стаття 828 ЦК України передбачає, що договір
позички речі побутового призначення між фізичними
особами може укладатися усно.

Суд першої
інстанції на підставі досліджених в судовому засіданні
матеріалів перевірки Сарненського РВ УМВС в Рівненській області під № НОМЕР_1, постанови про відмову в порушенні кримінальної справи ( а.с. 5), показів свідка ОСОБА_4 дійшов обгрунтованого висновку, що в
березні 2005 року між ОСОБА_1і ОСОБА_2мав місце договір позички 4 автомобільних коліс від автомобіля „Ауді", який був укладений в усній формі, в зв'язку із чим, на підставі
ст. 836 ЦК України, правильно ухвалив
рішення про стягнення з відповідача на користь позивача їх вартості.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем,
мають застосовуватись правила ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, є безпідставними, оскільки по справі встановлено, що ОСОБА_1позичав колеса ОСОБА_2 безоплатно, крім того, на відміну від ст. 827 ЦК України, ст. 1046 того ж Кодексу передбачає, що позичальник має повернути не ту ж саму річ, яку позичив, а іншу, але того ж роду та такої ж якості.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені     обставини,  якими
обґрунтовувались  вимоги  позивача,

характер правовідносин, які виникли між
сторонами та застосовано правові норми, які підлягали
застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із
чим рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2006 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2- адвоката ОСОБА_3., відхилити, а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21 грудня 2006 року 2006
року залишити  без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Сторони
мають право оскаржити ухвалу апеляційної інстанції і рішення місцевого суду до Верховного Суду України протягом двох місяців
починаючи з дня набрання законної сили цим рішенням, з подачею касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.