РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24   січня  2007  року
Вишгородський  районний  суд
Київської   області  в
складі

головуючого  -
судді                                           Чіркова
Г.Є. ,

при  секретарі                                                                   Замно
Н.М. ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про  зміну  розміру
аліментів,

встановив:

Ніжнік звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що зміни його
матеріального та сімейного стану є підставою для зменшення розміру аліментів,
які присуджено до сплати на користь його неповнолітньої дитини в розмірі Ч  частини
всіх  доходів.

Розмір аліментів просить зменшити до твердої грошової суми в розмірі 150
-  200  грн.

В судовому засіданні позивач підтримав висунуті вимоги й послався на
складне матеріальне становище, викликане народженням та утриманням двох
неповнолітніх дітей - ОСОБА_3
та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно), а також з огляду
на чималі комунальні  платежі  й
необхідність  проведення  ремонту
житла.

Відповідачка в судове засідання не прибула й, подавши свої заперечення
та  докази,   просила
про  розгляд  справи
за  її  відсутності.

Як убачається з матеріалів справи та викладеного позивачем, той з 1995 року сплачує на
користь відповідачки 1/4 частину доходів на утримання свого  неповнолітнього  сина  -
ОСОБА_5,   ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з обставин, які слід враховувати при
визначенні розміру аліментів, що передбачено вимогами ст. 182 СК України.

Так, з поданих відповідачкою документів, убачається, що вона та її
неповнолітній син - ОСОБА_5,
також зазнали змін, які є визначальними для розміру  аліментів.

Зокрема,      згідно
довідки     Дитячого     санаторію     ім.
М.К.      Крупської м.   Євпаторія
від     3     квітня
2004     року    та
медичного     висновку    №
34     від 28   квітня
2005       року       ОСОБА_5       постановлено       діагноз консолідований     компресійний     перелом
тіла     хребця      (травма     2004
року), больовий  синдром  з
порушенням  функції,   вегето-судинна  дистонія.

Крім того, відповідачка також має на утриманні малолітнього сина -ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, а з 1 січня 2005 року отримала другу групу  інвалідності
й  працювати  в
звичайних  виробничих  умовах
не  може.

Зважаючи на дані обставини й суттєве погіршення стану здоров'я дитини, які
мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суд вважає, що
вирішення цієї справи так, як про це просить позивач, не можна визнати
справедливим.

У
той же час, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 180 СК України,
відповідач зобов'язаний утримувати свого сина до досягнення ним
повноліття,   тобто  до  2
вересня
поточного  року.

До того ж
зменшення розміру аліментів із їх визначенням у твердій грошовій сумі, як це
врегульовано ст. 184 СК
України, позивачем не обґрунтовується.

Таким  чином,   дані
позовні  вимоги  задоволенню
не  підлягають.

На  підставі  викладеного
та  керуючись   статтями
209-215  ЦПК  України,

вирішив:

в  задоволені  позову
ОСОБА_5  відмовити.

Рішення набирає
законної сили протягом 10
днів з дня його проголошення і може бути оскаржено в апеляційному порядку
шляхом подання в зазначений строк заяви про її оскарження та протягом 20 днів після цього
апеляційної скарги  або  в
порядку  ч.   4   ст.   295  ЦПК  України.

Суддя