Справа 22-543                                                         Головуючий в 1 інстанції Блохін А.А.
Категорія 21                                                             Доповідач Біляєва О.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

25 січня 2007 року                              Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого       Висоцької B.C.,

суддів                     Біляєвої О.М., Осипчук О.В.,

при секретарі      Севастьяновій Л.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про стягнення з Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м. Горлівки
моральної шкоди, що заподіяна ушкодженням здоров'я.

Позивач зазначав, що він працював на вугільному підприємстві в шкідливих умовах. Згідно висновку МСЕК від 2002 року, йому встановлена
стійка втрата працездатності 35% за сукупністю:
вперше 25% в зв'язку з професійним захворюванням -хронічний бронхіт та 10% в
зв'язку з трудовим каліцтвом. При переогляді у МСЕК у 2005 році ступінь стійкої втрати професійної працездатності в
зв'язку з професійним захворюванням збільшений до 70%, за сукупністю
встановлено 80% втрати працездатності; він визнаний інвалідом 2 групи.

У відповідності із Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування..." він має право на відшкодування
моральної шкоди, яка заподіяна здоров'ю при виконанні трудових обов'язків.

Внаслідок ушкодження здоров'я він має складності у побуті. Він постійно відчуває фізичний біль; йому потрібні додаткові зусилля
для організації життя.

Позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 70000 гр.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 09 листопада 2006 року позов задоволений частково, на
користь ОСОБА_1 з відповідача стягнута моральна шкода у розмірі 18000 гр.

Сторони не погодились із зазначеним рішенням і подали апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції
і направити справу на новий розгляд, оскільки висновки суду не відповідають
обставинам справи.

ОСОБА_1 вважає, що суд необгрунтовано зменшив розмір моральної шкоди, без врахування всіх істотних моментів, які
негативно вплинули на його життя.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань в Центрально-Міському районі
м. Горлівки в апеляційній скарзі просило скасувати рішення, ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову, посилаючись
на те, що позивач не надав достовірних доказів в підтвердження своїх вимог; факт заподіяння моральної шкоди не встановлений
МСЕК. Крім того, Законом України „Про Державний бюджет
України на 2006 рік" зупинена норма Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим та членам їх сімей. Також вважають, що
відповідальність за моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я, повинно нести підприємство, на якому працював
позивач; останній пропустив строк звернення
до суду, встановлений статтею 233 КЗпП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив змінити судове рішення і стягнути на його користь в відшкодування моральної шкоди 70000 гр.
з викладених в апеляційній скарзі мотивів; скаргу Фонду вважає
такою, що не підлягає задоволенню.

Представник Фонду Сисоєва Н.М. підтримала доводи, наведені у сказі відповідача; просила її задовольнити, відхиливши скаргу
позивача.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до
висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, апеляційна
скарга Фонду підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої
інстанції зміні з наступних підстав.

Згідно статті 309 ч.1 пп.3, 4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального
права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював на вугільному
підприємстві в шкідливих умовах. Висновком МСЕК від 16 серпня 2002 року
позивачу вперше встановлений ступінь втрати
професійної працездатності 35% за сукупністю: 25% в зв'язку з професійним захворюванням - хронічний бронхіт та 10% в зв'язку
з трудовим каліцтвом. При переогляді у МСЕК 08
червня 2005 року, ступінь стійкої втрати працездатності
встановлений 80%, з яких 70% в зв'язку з професійним захворюванням -хронічний
бронхіт та 10% в зв'язку з трудовим каліцтвом; позивач визнаний інвалідом 2 групи. Ушкодження здоров'я спричиняє ОСОБА_1 моральні та
фізичні страждання, тому відповідно до Закону відповідач
повинен відшкодувати потерпілому моральну шкоду.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки він не
відповідає обставинам справи і порушені норми матеріального права.

Матеріалами справи встановлено, що втрата професійної працездатності 10% встановлена в зв'язку з нещасним випадком, який стався з
позивачем у 1986 році, таким чином, право на
відшкодування моральної шкоди в зв'язку з цим
виникло у потерпілого з дня травмування.

Судом першої інстанції не було враховано, що дія Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" розповсюджується на
страхові випадки, які мали місце після набрання чинності цим Законом,
тобто з 01.04.2001 року.

Щодо моральної
шкоди, завданої ушкодженням здоров'я в зв'язку з професійним захворюванням, яке вперше виявлено в 2002 році, то позивач має право на відшкодування
Фондом.

Відповідно до положень статей 21, 28, 34 ч.3 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності", саме на Фонд соціального страхування покладено обов'язок
своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду потерпілому
внаслідок ушкодження його здоров'я, зокрема, сплатити йому грошову суму за моральну шкоду при наявності факту заподіяння
шкоди. Сума страхової виплати за моральну шкоду визначається у судовому
порядку.

Вирішуючи
питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення, викладені у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України
„Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, згідно з якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та
обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня вини
відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої
травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При визначені суми моральної шкоди апеляційний суд враховує обставини справи, тривалість моральних страждань та обмеженість
життєдіяльності ОСОБА_1 в зв'язку з хронічним бронхітом.
Суд приймає до уваги те, що дихання потерпілого ускладнене, стан його здоров'я
погіршується, про що свідчить висновок МСЕК про збільшення ступеня втрати
професійної працездатності до 70%; істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, характер додаткових
зусиль для організації життя.

Апеляційний суд на підставі ст.309 ч.1 пп.3, 4 ЦПК України змінює рішення суду і стягує на користь позивача 16000 гр., визнаючи компенсацію в такому
розмірі справедливою сатисфакцією за
заподіяну моральну шкоду внаслідок професійного захворювання - хронічний
бронхіт.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що факт заподіяння моральної шкоди не встановлений МСЕК, безпідставні і не грунтуються
на законі, який не передбачає обов'язковість висновків
МСЕК в данному випадку. Ушкодження здоров'я, що потягло стійку втрату професійної працездатності, свідчить про наявність моральних страждань у
потерпілого.

Також непереконливі посилання на Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік", яким зупинена дія статей
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,   які   спричинили
втрату   працездатності"   в
частині   відшкодування моральної
шкоди   та   який
набрав   чинності   з   1.01.2006   року,   оскільки
спірні правовідносини виникли в 2002 році.

Крім цього, відповідно до статті 25 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні,
а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за
рахунок коштів цього Фонду.

Інші доводи відповідача також не
ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст.ст.307 ч. 1 п.3, 309,  316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м. Горлівки
задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 09 листопада 2006
року змінити.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Центрально-Міському районі м. Горлівки на користь ОСОБА_1 в
відшкодування моральної шкоди 16000
(шістнадцять тисяч) гр.

Стягнути з ОСОБА_1 та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи по 1 гр. 50 коп. з кожного (розрахунок 0992, ОКПО 02891428, МФО 824016 в УДК в Донецькій області, одержувач
- Апеляційний суд
Донецької області).

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції
протягом двох місяців з часу набрання законної сили.