Справа № 22ц/51                                      Головуючий
Категорія 42                                               Доповідач
Рішення Іменем
України

23 січня 2007 року                                                     м.
Житомир

Апеляційний суд                                                          Житомирської
області

в складі:                         головуючого                              Омельчука
М.І.

суддів :                                    Кашапової
Л.М.

Плотіциної Н.А.

при секретарі   Константіновій
І.А.

з участю прокурора Чирко Н.В.,
позивачки ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до
Житомирського міськвиконкому, філії ДП МО України « Укрвійськбуд» 75 Управління
Начальник Робіт про визнання права на користування жилим приміщенням,

за апеляційною
скаргою прокурора Богунського району м. Житомира в інтересах ОСОБА_1 на рішення
Богунського райсуду м. Житомира від 1
липня 2005 року,

встановив :

в червні. 2004 року ОСОБА_1 звернулась з
вказаним позовом до відповідачів, зазначила, що у лютому 1998 року разом з
чоловіком отримала квартиру, АДРЕСА_1, була
включена до ордеру виданого в/ч НОМЕР_1.

В ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловік
помер. Оскільки у реєстрації в спірній квартирі паспортною службою КВЖРЕП №14 позивачці
відмовлено, просила визнати за нею право на користування спірним житлом.

Рішенням
Богунського райсуду м. Житомира від 1
липня 2005 року у
позові ОСОБА_1 відмовлено
за недоведеністю вимог.

В апеляційній
скарзі прокурор, що діє в інтересах позивачки просить скасувати рішення
райсуду, ухвалити нове про задоволення її позову. Посилається на те, що рішення
ухвалено з порушенням вимог матеріального, процесуального права. Суд не
врахував тих обставин, що ОСОБА_1
відповідно ст.ст. 71,72
ЖК України не визнана такою, що втратила право на користування спірною
квартирою. Відносно неї такого судового рішення не приймалось.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Згідно діючого
житлового законодавства у члена сім'ї наймача, включеного до ордера на
заселення жилого приміщення, право користування останнім виникає у зв'язку із
включенням до ордеру, а не у зв'язку із вселенням до цього приміщення. Тому в
разі невселення в приміщення без поважних причин у строки, передбачені ст. 71 ЖК України, ця
особа визнається судом такою, що втратила, а не набула право на користування
жилим приміщенням. Відсутність реєстрації члена сім'ї наймача   у жилому приміщенні та несплата коштів за
користування

ним
не являються підставами для визнання його таким, що втратив право на
користуванням житлом.

Особа може бути
визнана такою що втратила право на користування жилим приміщенням лише в
порядку передбаченому ст.ст. 71,72,107
ЖК України на підставі судового рішення. У судовому порядку ОСОБА_1 такою не
визнана. Тому у суду не було підстав для відмови їй у позові.

Оскільки             спірна    квартира
передана    до    комунальної    власності

Житомирської міської ради, перебуває на балансі ВЖРЕП № 14 м. Житомира (рішення
виконкому від 12.03.1998
та 16.10.1998 року
а.с. 42,43) відноситься
до загальнодержавного житлового фонду, рішення районного суду в частині вимог
ОСОБА_1 до
Житомирського міськвиконкому про відмову у позові слід скасувати. В цій частині
ухвалити нове рішення про задоволення позову, в решті рішення залишити без
змін, приймаючи до уваги те, що філія ДП МО України «Укрвійськбуд» 75 Управління
Начальника Робіт не являється належним відповідачем по справі.

Керуючись
ст.ст.303,304,309,316,209,218,
ЦПК України, апеляційний суд,

вирішив :

апеляційну
скаргу прокурора Богунського району м. Житомира задовольнити частково.

Рішення
Богунського райсуду м. Житомира від 1
липня 2006 року в
частині відмови ОСОБА_1
у задоволенні позову до Житомирського міськвиконкому скасувати. Ухвалити в
цій частині нове рішення.

Визнати за
ОСОБА_1 право на користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення

і може бути оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох місяців з
дня

набрання рішенням законної сили.