Справа
року                                        Головуючий
Категорія -43                                                              Доповідач
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:
суддів
Кочегарової Л.М., Козлова О.М.
при секретарі Фік К.В. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства „Укртелеком" про захист прав споживача,
відшкодування матеріальної і моральної шкоди за апеляційною скаргою позивачки
на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2006 року,-
встановила: Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 20
листопада 2006 року  у задоволенні позову ОСОБА_1 про захист прав
споживача, відшкодування
матеріальної   і   моральної
шкоди   відмовлено   за
необґрунтованістю позовних вимог.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати і прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам
справи.
Заслухавши суддю-доповідача,,. заперечення проти доводів
апеляційної скарги представника відповідача, пояснення свідка ОСОБА_2, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 901
ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності,
дії, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Відповідно до ст.ЗЗ Закону України "Про телекомунікації"
споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та
отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України,
зокрема: п.5 виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг, у
тому числі своєчасно оплачувати отримані телекомунікаційні послуги.
Відповідно до п.61 "Правил користування місцевим телефонним
зв"язком (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів
України №385 від 22.04.1997 року, які діяли під час виникнення спірних
правовідносин, абонентна плата за користування телефоном, погодинна оплата
місцевих розмов, плата за міжміські та міжнародні телефонні розмови та інші
послуги, надані по телефону, повинні вноситись споживачем в десятиденний строк
після одержання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця , що настає після
повного розрахункового періоду.
Пунктом 63 Правил передбачено,
що у разі несплати заборгованості понад один місяць підприємство зв"язку
надсилає абоненту письмове попередження про зупинення надання послуг, якщо
заборгованість не буде погашено протягом місяця.
Якщо попередження вручити неможливо через відсутність
абонента, підприємство зв"язку має право тимчасово відключити телефон до
звернення абонента до бюро ремонту але не більш ніж на місяць.
Якщо абонент в місячний строк після одержання попередження або тимчасового
відключення телефону через відсутність абонента не погасив заборгованості,
підприємство зв"язку має право призупинити надання йому послуг.
У разі якщо протягом місяця з дня відключення телефону з
вини абонента підтвердження про погашення заборгованості та внесення плати за
включення телефону не надійшло, підприємство в односторонньому порядку за
рішенням керівника підприємства зв"язку припиняє дію договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що фактично між
позивачкою і ВАТ "Укртелеком" існували договірні зобов'язання,
відповідно до яких відповідач встановив у квартирі позивачки телефон, а вона
оплатила його установку і оплачувала надані послуги до 1.04.2005 року. Після
цього договірні відносини з відповідачем були зупинені з вини позивачки - через
несвоєчасну сплату абонентської плати і міжміських і міжнародних розмов, а тому
претензії позивачки щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди є
необгрунтованими.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив всі обставини справи, дав наданим по справі доказам правильну оцінку
і обгрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Висновки суду з цього приводу є вичерпними, ґрунтуються на досліджених в
судовому засіданні доказах та вимогах закону.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що на підставі
заяви ОСОБА_1 цехом №5 центра
електрозв'язку №2 ВАТ
„Укртелеком" у грудні 2004
року в її квартирі був встановлений телефон з підключенням до №НОМЕР_1. Письмовий
договір про надання послуг електрозв'язку з позивачкою укладений не був. Однак,
позивачка оплатила послуги установки телефону, користувалася ним та оплачувала
рахунки відповідача за надані послуги, що свідчить про фактичне існування між
сторонами договірних відносин.

27 травня 2005 року позивачку
звернулася до відповідача з заявою про відключення телефону з 1.06.2005 року на
невизначений строк у зв"язку з виїздом.(а.с. 4).

Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_2, який звертався з
заявою дружини до відповідача 31.05.
2005 року, в абонентському відділі йому роз"яснили, що відключення можливе
після погашення заборгованості, однак перевірити її наявність неможливо, і
треба прийти у червні 2005
року. У зв"язку з необхідністю термінового виїзду з сім"єю вони
не перевірили чи був відключений телефон і виїхали 1.06.2005року за межі
України. Попередня абонентська плата ними не вносилася. 23.06.2005 року вони
повернулися , а потім
знову виїхали і повернулися у вересні 2005
року. Заборгованість ними на сплачувалася.

З копії попередження від 9.06.2005 року позивачка, як абонент Донецької філії ВАТ
"Укртелеком" була попереджена, що станом на 1.05.2005 року
заборгованість за послуги електрозв"язку становить 18,93 грв. і у разі
несплати заборгованості на протязі місяця з часу одержання попередження надання
послуг буде припинено, а ще через місяць технічні засоби будуть зняті (а.с. 33,34). Свідок ОСОБА_2 не заперечував
проти наявності заборгованості.

23.08.2005 року Центр
електрозв'язку №2 припинив
надання послуг шляхом тимчасового відключення телефону. На момент відключення
заборгованість становила 73,12
грв., в тому числі абонентська плата і
міжміські та міжнародні переговори з 1 по

3

23.06.2006 року.   У листопаді 2005 року телефонний номер був знятий, оскільки борги
позивачкою протягом місяця сплачені не були. (а.с. 30,31,32).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд прийшов до обгрунтованого
висновку про правомірність розірвання умов договору відповідачем з позивачкою,
шляхом відключення телефону, оскільки в результаті несвоєчасної оплати послуг
відповідача у позивачки утворилася заборгованість, яка не була нею погашена,
при подачі заяви на відключення телефону заборгованість та попередня оплата
абонентської плати за весь період відключення у відповідності з п.47 Правил
позивачкою також здійснена не була. З урахуванням викладеного суд обгрунтовано
відмовив у задоволенні позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що фактично заборгованості у позивачки не
було, про що на заяві про відключення телефону була зроблена відповідна
резолюція; що попередження про необхідність оплати заборгованості вона не
отримувала, оскільки знаходилася у Москві; що переговори з її квартири не могли
вестися з тих же підстав не приймаються судом до уваги, оскільки суперечать
фактичним обставинам справи, встановленим на підставі досліджених у суді
доказів і наведених у рішенні суду .

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду.

Ніяких нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді
першої інстанції та могли б вплинути на рішення суду позивачем не надано.

Оскільки рішення суду постановлене у відповідності з вимогами матеріального
і процесуального права воно є законним і обгрунтованим і підстав для його зміни
або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.303, 307,308, 313-314
ЦПК України, колегія суддів,-УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців
з дня набрання законної сили безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуюча Судді