Справа
№22-ц-229/2007р.                                   Головуючий
УХВАЛА ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 січня 2007 року колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеля­ційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді:    Дралло І.Г.

Суддів:    М'ясоєдової Т.М. Берзіньш B.C. при
секретарі      Дермоян Т.Ю., Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в М.Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ЖКП „Побутфон", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зміну умов
договору    житлового    найму,
усунення    перешкод    у
користуванні    нежилими
приміщеннями, визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним,
визнання недійсним договору купівлі-продажу кімнат НОМЕР_1,НОМЕР_2, визнання
недійсним рішення міськвиконкому
про  приватизацію  житлового
приміщення  в  частині
приватизації кімнати НОМЕР_2,
стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Центрального районного суду
м.Сімферополя  Автономної
Республіки Крим від 27 червня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ЖКП „Побутфон", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про зміну умов договору житлового найму, усунення перешкод у користуванні
нежилими приміщеннями, визнання свідоцтва про право власності на житло
недійсним, визнання недійсним договору купівлі-продажу кімнат НОМЕР_1, НОМЕР_2, визнання
недійсним   рішення міськвиконкому про
приватизацію житлового приміщення в частині приватизації кімнати НОМЕР_2, стягнення
моральної шкоди. Вимоги   мотивовані тим,
що вона з сім'єю у складі 4-х чоловік
проживає в кімнаті
НОМЕР_3    будинку,      розташованого      за
адресою:      АДРЕСА_1. У
зазначене жиле приміщення вона вселилася на підставі ордеру НОМЕР_4 від 23.03.2001 року, згідно
якого їй було виділено кімнату площею 18кв.м. в двохкімнатній секції, яка не
має кухні, і  в загальне користування 4,85 кв.м.  Даним місцем загального користування, на
думку позивачки, є санвузол в двокімнатній секції, позивачка з сім'єю також
продовжує користуватися кухнею 24
кв.м., як і користувалася до укладення договору найму, і побутовим
приміщенням 9 кв.м.
спільно з іншими особами, що проживають на їх поверсі. Позивачка не згодна з
тією обставиною, що в її особовий рахунок не внесено в графу „місця загального
користування" кухня 24
кв.м. і 9 кв.м.
підсобних приміщень. Крім того, позивачка вказує на ту обставину, що на їх
поверсі, окрім комунальних квартир, є Ленінська кімната, хол і балкони, які
раніше використовувалися  всіма
мешканцями.   Відповідачка  ОСОБА_2
на  підставі постанови адміністрації
і профспілкового комітету відповідача ЖКП „Побутфон" НОМЕР_6 від
12.05.2003 року зайняла хол 32 кв.м., а також
без будь-якого дозволу зайняла 10 кв.м. коридора, оскільки перенесла
стіни холу і збільшила його площу. Вказану

2

постанову позивачка вважає незаконною у
зв'язку з тим, що хол це місце загального користування та постанова винесена
без необхідних узгоджень. Відповідачка ОСОБА_3 зайняла Ленінську кімнату на підставі протоколу спільного засідання
адміністрації і профспілкового комітету ЖКП
„Побутфон" НОМЕР_5 від 23.10.2000 року, оформила заяву на приватизацію. У зв'язку з вказаними обставинами
позивачка просила суд визнати протоколи спільного засідання
адміністрації і профспілкового комітету НОМЕР_5 від 23.10.2000 року і НОМЕР_6
від 12.05.2003 року
незаконними і скасувати їх. Зобов'язати
відповідача ЖКП „Побутфон" змінити умови договору найму житла НОМЕР_4 від 23.03.2001 року, збільшивши кількість місць
загального користування, включивши в договір
найму кухню, побутове приміщення, Ленінську кімнату, хол з вказівкою кількості квадратних метрів. Зобов'язати ОСОБА_2
і ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні холом і Ленінською
кімнатою.

В ході розгляду справи позивачка
доповнила позовні вимоги, мотивуючи тим, що їй стало
відомо про ту обставину, що ОСОБА_3 17.05.2005 року незаконно приватизувала
Ленінську кімнату, зазначену під НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1. Відповідачка ОСОБА_3 продала належну їй кімнату НОМЕР_1 і НОМЕР_2 (Ленінську
кімнату)ОСОБА_4 У зв'язку з вказаними обставинами
позивачка просила суд визнати свідоцтво про право власності, оформлене приватизаційним бюро М.Сімферополя на ім'я
ОСОБА_3 недійсним. Визнати недійсним
договір купівлі-продажу від 11.06.2005 року, визнати недійсним рішення
міськвиконкому про приватизацію спірної кімнати, а також стягнути з
відповідачів солідарно на користь
позивачки 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного
суду М.Сімферополя Автономної Республіки Крим від 27 червня 2006 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення про задоволення її
позову, посилаючись на те, що рішення незаконне, ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що суд не в повному обсязі
з'ясував обставини справи та посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу ЖКП „Побутфон"
вважає доводи апеляційної скарги необгрунтованними, просить
рішення суду залишити без змін.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1. підтримав доводи апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на неї, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.303,309ч.1п.4 ЦПК України підставами
для скасування ~. рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або процесуального
права. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено порушення норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою
для скасування рішення.

з

Ухвалюючи рішення про відмову в
позові, суд виходив із необгрунтованності заявлених вимог, в підтвердження
своїх висновків пославшись зокрема на те, що позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло на ім»я
ОСОБА_3 підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, в частині
вимог про визнання недійсним договору відчуження спірних кімнат відсутній
предмет суперечки.

Такі висновки суду не в повній мірі
узгоджуються з матеріалами справи та суперечать діючому законодавству.

Так із матеріалів справи слідує, що
з позовом про зміну умов договору найму житла та усунення перешкод у
користуванні ОСОБА_1 звернулась до Центрального райсуду М.Сімферополя у травні 2005 року. Додаткові позовні вимоги про
визнання недійсними: свідоцтва про право
власності на житло на ім»я ОСОБА_3 в частині приватизації Ленінської кімнати, рішення міськвиконкому в частині
приватизації кімнати НОМЕР_2, договору купівлі-продажу
від 11.06.2005р. в частині кімнати НОМЕР_2 - надійшли до суду першої
інстанції 06.07.2005 року(а.с.31).

Пунктами 6 і 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення»
ЦПК України в редакції 2004 року передбачено, що
заяви і скарги, подані до набрання чинності цим Кодексом, розглядаються у порядку, встановленому цим Кодексом. Заяви і
скарги, подані до набрання чинності цим Кодексом
за правилами, встановленими главами 29-32,36 Цивільного процесуального кодексу
України 1963 року, розглядаються в порядку, встановленому Адміністративним процесуальним кодексом
України. Цивільний процесуальний кодекс України в
редакції 2004 року набрав чинності з 01.09.2005 року.

Позов ОСОБА_1про зміну умов
договору найму житла та усунення перешкод у користуванні та додаткові
позовні вимоги про визнання недійсними рішення міськвиконкому, свідоцтва про право власності на житло та договору
купівлі-продажу від 11.06.2005р. в частині кімнати НОМЕР_2 - були заявлені в порядку позовного провадження, а не за правилами, встановленими главами 29-32,36 Цивільного процесуального кодексу України 1963 року; надійшли до суду першої
інстанції до набрання чинності ЦПК України в редакції 2004 року. Таким чином, всі позовні
вимоги ОСОБА_1підлягали розгляду в порядку, встановленому
чинним Цивільним процесуальним кодексом України.

Із матеріалів справи також слідує,
що ОСОБА_1 оспорювала договір відчуження ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_4 належної їм квартири в буд.АДРЕСА_1 від 11.06.2005 року. Висновки суду про відсутність
предмету суперечки в частині вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11.06.2005 року грунтуються лише на тій обставині, що фактично між ОСОБА_6
та ОСОБА_4 11.06.2005 року було укладено договір
дарування, а не купівлі-продажу; зроблені в порушення положень ст.10ч.4 ЦПК
України, якою передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення
або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції фактично не розглянуті позовні
вимоги про визнання недійсними: свідоцтва про право
власності на житло на ім»я ОСОБА_3 в частині приватизації Ленінської кімнати, рішення міськвиконкому в частині
приватизації кімнати НОМЕР_2, договору відчуження
ОСОБА_6квартири від 11.06.2005р. Крім того, спір судом розглянуто без притягнення до участі у справі ОСОБА_6, який є стороною за
договором відчуження квартири ОСОБА_4 в буд.АДРЕСА_1 від
11.06.2005р.

4

Таким
чином, суд вирішив питання про права та
обвязки осіб, які не брали участі у справі, та розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і
не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

Відповідно до ст.311ч. 1 п.п.4,5 ЦПК України рішення суду
підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, та розглянув не всі вимоги і
цей недолік не був і не міг бути усунений ухваленням
додаткового рішення судом першої інстанції. Ці обставини є обов'язковими підставами для скасування рішення суду першої
інстанції, у зв'язку з чим, відповідно до
ст.303ч.3, п.п.4,5 ч.Іст.311 ЦПК України суд виходить за межі апеляційної скарги і вважає, що рішення суду підлягає скасуванню в
повному обсязі з направленням справи на новий розгляд.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.303,309,311 Цивільного процесуального кодексу України,
колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду М.Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 27 червня 2006 року- скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України на протязі двох місяців.