АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа НОМЕР_1-ц-71-Ф/07                Головуючий суду першої інстанції Українець Л.І.
Суддя-доповідач Полянська В.О.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
січня 2007 року
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого   - Притуленко О.В.

суддів              - Полянської В.О.,

Іщенка В.І.,

при секретарі -
Піцик Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання угоди купівлі-продажу
квартири укладеною, визнання права власності на квартиру, за позовом представника
ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Виноградненської сільської Ради про
стягнення авансу та відшкодування затрат на проведення ремонту квартири; за
зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третьої особи - відділу
громадянства і реєстрації фізичних осіб Ленінського райвідділу ГУМВС України в
АР Крим про визнання недійсним договору житлового
найму, виселення і вселення, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_4 на
рішення Ленінського районного суду
Автономної Республіки Крим від 11 жовтня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

31
серпня 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і просив
визнати дійсною угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладену між ним та відповідачем
27 серпня 2002 року; визнати за ним право власності на вказану квартиру,
квартиру АДРЕСА_1.

Вимоги мотивовані тим, що між ним та відповідачем відбулася усна
домовленість про купівлю-продаж квартири, оскільки укласти договір у
нотаріальній конторі не було можливості за відсутності у ОСОБА_2 правовстановлюючих
документів на квартиру. Тому вони уклали
договір найму жилого приміщення, який зареєстрували у сільській раді. Позивач
передав відповідачу аванс у сумі 400 доларів США, поселився у спірну
квартиру, зробив ремонт, однак ОСОБА_2 відмовляється від нотаріального укладення
договору.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися із
зустрічним позовом до ОСОБА_1,

третьої особи
відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб Ленінського райвідділу

ГУ МВС України в АР
Крим, і просили визнати недійсним договір жилого найму НОМЕР_1

від 27
серпня 2002 року на
квартиру АДРЕСА_1,  укладеного
між  ОСОБА_2  та

ОСОБА_1,
оскільки під час укладення договору вони не були власниками квартири; виселити
ОСОБА_1. з
квартири, і вселити позивачів з неповнолітніми дітьми у спірну квартиру.

31
липня 2006 року представник позивача за
довіреністю ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1. звернулась до ОСОБА_2, Виноградненської
сільської ради з уточненим позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 аванс в сумі 2000 грн. та у
відшкодування витрат на проведення ремонту квартири 7239 грн., судові
витрати, а всього 9739 грн.

Рішенням
Ленінського районного суду АР Крим від 11 жовтня 2006 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання угоди купівлі-продажу квартири дійсною, визнання права власності
на квартиру було відмовлено; позовні вимоги про стягнення авансу та
відшкодування затрат на проведення ремонту квартири задоволені частково: стягнено
з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 2000 грн.
повернення авансу.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3
задоволено повністю.

В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_1 -
ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати,
направити справу на новий судовий розгляд, оскільки на думку апелянта
воно постановлене з порушенням норм діючого законодавства і суперечить
фактичним матеріалам справи.

Апелянт не
погоджується з висновком суду про відсутність правових підстав для задоволення
позову.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по
справі, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.
1 ст. 303 ЦПК України під.
час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання угоди купівлі-продажу
квартири укладеною, визнання права власності на квартиру, суд першої інстанції
виходив з того, що сторонами були порушені вимоги закону. З таким висновком
суду погоджується судова колегія.

Відповідно до ч.
1 ст. 48 ЦК України (1963 р.) недійсним є
правочин який не відповідає вимогам закону.
За змістом ст. 225 ЦК України в редакції 1963 року, право продажу майна, крім випадків примусового продажу,
належить власникові.

Судом першої
інстанції з додержанням норм цивільного процесуального закону встановлено, що
ОСОБА_2 на час
укладення угоди про продаж квартири не мав права власності на спірну квартиру.
Це право він отримав тільки 23
березня 2006 року про що свідчить рішення суду від 25 листопаду 2005 року та витяг про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (а.с. 61,62).

За таких
обставин суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок про відсутність
правових підстав для визнання угоди дійсною, оскільки передача майна позивачу та сплата ним певної грошової суми з
укладенням договору найму жилого приміщення не свідчать про укладення договору
купівлі-продажу квартири, та визнання за ОСОБА_1 права власності на цю
квартиру.

З урахуванням
наведеного, доводи апелянта про те, що угода між ним та ОСОБА_2 про продаж квартири
є дійсною з посиланням на вимоги ст. 224
ЦК України в редакції 1963
року, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_1 і про стягнення 7239 грн. витрат на
проведення ремонту квартири не є правомірними, оскільки позивач ОСОБА_1,

всупереч вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не
надав суду доказів, щодо погодження ремонтних робіт в квартирі з власниками
житла.

А згідно ч. 5 ст. 778 ЦК України якщо
наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без
шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на
підставі ретельно досліджених доказів, яким надана належна правова
оцінка. Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер спірних правовідносин і постановлене правильне
рішення.

Керуючись   ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст.   307,
309, 313, 314, 315, 319   ЦПК
України колегія суддів судової палати у цивільних справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду АР Крим від 11
жовтня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення,
однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з
дня набрання законної сили.