УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

6 лютого 2007 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого -
судді Леска В.В.
суддів - Панька
В.Ф., Готри Т.Ю. при секретарі - Карбованець М.В.

з участю позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката
ОСОБА_4, представника
відповідача ОСОБА_5, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою
позивачки ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 5 липня 2006 року та на
додаткове рішення цього ж суду від 16
листопада 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, відшкодування 69513
грн. матеріальної шкоди та 5000
грн. моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2005
року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, Ужгородського міського
району електромереж про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування
матеріальної і моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що згідно договору купівлі-продажу
від 17 березня 2005 року вона
придбала будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку розміром 0,06 га (600 кв. м.)АДРЕСА_1.
Під час проведення дозволених місцевою владою будівельних робіт вона виявила,
що паркан сусіда, відповідача по справі, проходить по території її земельної
ділянки на 0,6 м. від межі вглиб її земельної ділянки. Вирішити це питання по
добросусідськи відповідач відмовився.

Через неправомірні дії ОСОБА_2 розмір земельної ділянки
зменшився на 42,3 кв. м. і це призвело до фактичних змін плану будівництва та
завдано матеріальну й моральну шкоду.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 5 липня
2005 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про утримання 69,513 грн.
матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2400 грн. витрат на
оплату наданої правової допомоги.

Додатковим рішенням цього ж суду від 16 листопада 2006 року у позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушила питання про
скасування рішення та додаткового рішення як незаконного та необгрунтованого й
направлення справи на новий розгляд.

Межі оскарження -
твердження суду про відсутність у позивачки Державного акту на право
власності на земельну ділянку спростовуються приєднаним до справи Державним
актом серії НОМЕР_1 ОСОБА_3
залишається власником земельної ділянки АДРЕСА_2 і згідно ст. 32 ЦПК України
повинна бути залучена до участі в справі в якості відповідача. Суд не

Справа №22А-81/07р.

Доповідач Леско В.В.

зумів або не захотів правильно визначити предмет спору та
встановити фактичного порушника її прав ОСОБА_2, з вини якого позивачка позбавлена
можливості проводити будівництво нового будинку та завдано матеріальну й"
моральну шкоду.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачки та її
представника адвоката ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5 обговоривши доводи апеляційної скарги й дослідивши
матеріали справи, колегія судців приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції
виходив із того, що ОСОБА_1 не надала Державний акт про право власності на
землю АДРЕСА_1, що спірна земельна ділянка належала ОСОБА_6., що за позивачкою
за цією адресою зареєстровано лише право власності на будинок, що рішення
Ужгородського міського суду від 9
жовтня 1195 року
право власності на будинок АДРЕСА_2 визнано
за ОСОБА_3, яка є
власником земельної ділянки розміром 0,075
га згідно Державного акту на право власності на землю і що до 2003 року у сусідів
ОСОБА_7 і ОСОБА_2 претензій щодо суміжного землекористування не було.

Судова колегія вважає, що справа була розглянута з
порушення норм процесуального та матеріального права, які є безумовною
підставою для скасування рішення та додаткового рішення з направлення справи на
новий розгляд.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є
власником будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1та земельної ділянки за цією
адресою, розмір якої становить 0,06
га (600 кв. м.),
що підтверджується договором купівлі-продажу від 17 березня 2005
року, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального
округу, НОМЕР_3 та
державним актом на право власності на землю серія НОМЕР_2.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_8 є власниками по Уг частині
житлового будинку з надвірними будовамиАДРЕСА_2 та Уг частини земельної
ділянки, що вбачається з договору дарування від 5 лютого 1997
року.

Відповідно до ст. 213
ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Розглядаючи справу, суд, на порушення вимог ст. ст. 32, 33 ЦПК України не
залучив до участі в справі в якості співвідповідача другого співвласника
ОСОБА_8

Отже, суд вирішив питання про права і обов'язки особи,
яка не брала участь у справі, що відповідно до п. 4 ст. 311 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суку і передачі справи на новий розгляд.

Суд не з'ясував належним чином чи мало порушення прав
суміжного землекористувача з боку відповідача і не застосував норми
матеріального права, які безпосередньо регулюють спірні відносини.

Крім того, відмовляючи у задоволені позову про
відшкодування моральної шкоди, суд не застосував норми матеріального права, які
підлягають застосуванню.

Необхідно перевірити доводи позивачки щодо права
власності відповідача на земельну ділянку за відсутності Державного акту на
право власності на земельну ділянку.

При новому
розгляді справи суду слід усунути зазначені вище порушення, при необхідності
призначити землевпорядну
експертизу для з»ясування
питання щодо фактичного користування сторонами належними їм земельними
ділянками і вирішити спір у відповідності з вимогами закону.

Керуючись ст. ст. З 07,
311,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 5 липня 2006 року та
додаткове рішення цього ж суду від 16
листопада 2006 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з
моменту