Справа № 2-39 2007 рік
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    У К Р А Ї Н И

11 січня 2007 року                                                                      Совєтський районний суд

Автономної Республіки Крим

у складі:           головуючого                                        - судді Кордика СВ.

при секретарі                                        - Коль Н.О.

за участю

представників позивачки                      - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача                      - Ільмінської В.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Совєтський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у м.Алушта Автономної Республіки Крим
про стягнення моральної шкоди у сумі 100000 грн., яка спричинена загибеллю її
сина внаслідок нещасного випадку на виробництві,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача - відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Алушта Автономної Республіки Крим про стягнення моральної
шкоди у сумі 100000 грн., яка спричинена
загибеллю її сина. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 жовтня 2005 року внаслідок нещасного випадку на виробництві у
Алуштінської філії ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" загинув син позивачки - ОСОБА_4, на утриманні якого вона знаходилася. Позивачка зазначає, що постійно мешкала з сином, була
членом його сім'ї і втрата рідного сина для неї є
непоправною та заподіює щодня глибокі моральні страждання, які полягають в
тому, що вона втратила синовню любов, турботу
та піклування, позбавлена можливості останні дні свого життя бути з ним поруч. Розмір спричиненої моральної шкоди позивачка оцінює
у 100000 грн., які просить стягнути з відповідача на
підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

У судовому засіданні представники позивачки підтримали позовні вимоги своєї
довірительки і просили їх задовольнити як
обгрунтовані і засновані на законі. При цьому, представник позивачки ОСОБА_3 пояснила, що положення Закону про Державний
бюджет не можуть припиняти дію норм Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у частині відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача позов не визнав, оскільки вважає, що положення
Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" про відшкодування моральної
шкоди стосуються лише безпосередньо потерпілих від нещасного випадку на виробництві та не поширюється на членів сім'ї
потерпілого, до яких відноситься позивачка. Крім того, пояснив, що дія зазначеного Закону у частині відшкодування моральної
шкоди потерпілим за рахунок фонду, незалежно від часу настання страхового
випадку, зупинена на підставі відповідних законів про Державний бюджет, яким
повинні відповідати інші закони, і таким чином підстави для задоволення
позову відсутні.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив, що
16 жовтня 2005 року о 12 годин 35 хвилин внаслідок
нещасного випадку на виробництві у Алуштінської
філії ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" загинув ОСОБА_4, якій працював на посаді каменяра. Зазначена обставина підтверджується актом
спеціального розслідування нещасного випадку на
виробництві (а.с. 5-9), актом про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом за форма Н-І (а.с. 10-13), свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 (а.с. 16). Судом встановлено, що загиблий ОСОБА_4 був сином позивачки, що підтверджується свідоцтвом про
народження

2

(а.с. 30). Як вбачається з
матеріалів справи, позивачка до загибелі сина постійно проживала з ним і була членом його сім'ї, знаходилися на його утриманні,
оскільки є особою похилого віку, що підтверджується
довідкою про склад сім'ї, відповідно до якої позивачка і на цей час мешкає
разом з удовою та дітьми її загиблого сина, а також
показами свідка ОСОБА_5

Суд знаходить обгрунтованими доводи позивачки та її представників про те,
що вона, щоденно, до теперішнього часу
зазнає глибоких моральних страждань у зв'язку з втратою близької людини, яка є непоправною, а також у зв'язку з тим, що вона
позбавлена синовньої любові, турботи та піклування,
можливості останні дні свого життя бути поруч з сином. Зазначені обставини також підтверджуються показами свідка ОСОБА_5
яка пояснила, що є удовою загиблого сина позивачки і мешкає з
останньою однією сім'єю, при цьому позивачка щоденно плаче та переживає з приводу смерті свого сина, а також переживає, що у
похилому віці залишилася без синовньої турботи.

Суд вважає, що на правовідносини, які виникли між сторонами, поширюються
положення ст.1 абз. 4, ст.25 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності", якими передбачено, що
відшкодування моральної шкоди і членам їх сімей є завданнями страхування від нещасного випадку і що усі види страхових виплат
і соціальних послуг застрахованим та особам, які
перебувають на їх утриманні, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього
Фонду. Разом з цим, оскільки у відповідності до
положень ст. 77 п.27 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік" та ст.71 п.22 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" дія зазначених норм вказаного закону в частині відшкодування моральної
шкоди застрахованим і членам їх сімей, при цьому
незалежно від часу настання страхового випадку, зупинена, то підстави
для задоволення позову на цей час відсутні.

При таких обставинах заявлені позовні вимоги не засновані на законі, у
зв'язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Доводи представника позивачки ОСОБА_3 про те, що законом про Державний бюджет не може припинятися дія норм Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" у частині
відшкодування моральної шкоди, є неспроможними, оскільки норми зазначеного закону у частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей зупинені законом,
якій був прийнятий пізніше за часом і підлягає застосуванню, при цьому також містить у собі положення про поширення
його дії на усі страхові випадки незалежно від часу їх настання.
Також доводи представника позивачки суперечать закріпленому у ст.7 ч.1 п.8 Бюджетного
кодексу України принципу цільового використання бюджетних коштів, відповідно до
якого бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, а також суперечать положенням ст.4
ч.2 зазначеного кодексу, відповідно до якої при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів застосовуються
лише в частині, в якій вони не суперечать положенням закону про Державний бюджет
України.

Вирішуючи згідно зі ст.88 ЦПК України питання про судові витрати, суд
вважає за необхідне держмито по справі
віднести на рахунок держави, оскільки позивачка відповідно до ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне
мито" звільнена від сплати держмита. Від витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи суд у
відповідності зі ст.82 ч.1, ч.З ЦПК України
вважає за можливе звільнити позивачку з огляду на її майновий стан та враховуючи,
що вона є людиною похилого віку,
знаходиться на "Д" обліку у медичному закладі з приводу захворювання.

На підставі ст.7 п.8 Бюджетного кодексу України, ст.71 п.22 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік", ст. 77 п.27 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік", керуючись ст.ст. 5, 10, 57, 82 ч.1, ч.З, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у м.Алушта
Автономної Республіки Крим про стягнення моральної шкоди у сумі 100000 грн., яка спричинена загибеллю її сина
внаслідок нещасного випадку на виробництві - відмовити.

3

Держмито по справі віднести на рахунок держави. Звільнити ОСОБА_1 від сплати витрат на
інформаційне-технічне забезпечення розгляду судової справи.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим шляхом подачі апеляційної скарги через Совєтський районний суд Автономної
Республіки Крим протягом двадцяти днів після подачі
заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. При цьому апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через Совєтський районний суд АР Крим, при цьому копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Рішення набуває чинності після закінчення десятиденного строку,
передбаченого для подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, та двадцятиденного строку для подання апеляційної скарги,
який вираховується з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий;               підпис

З оригіналом згідно:

суддя Советського

районного суду АР Крим                     С.В. Кордик