Справа
№ 22ц - 211/07
інстанції Логвинюк І.М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 р. лютого 21
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.Я.

суддів Подолюка В.А., Свистун О.В.

при секретарі Матюхіній О.Г.

з участю представника відповідача Собковського С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Міжрегіональні ресурси» ЛТД про стягнення сум,
належних працівникові при звільненні та середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні за апеляційною скаргою відповідача - товариства з
обмеженою відповідальністю фірма «Міжрегіональні ресурси» ЛТД на рішення
Ковельського міськрайонного суду від 12
грудня 2006 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом до ТзОВ фірма «Міжрегіональні ресурси» ЛТД про
стягнення сум, належних працівникові при звільненні та середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку при звільненні.

Свої вимоги позивач обгрунтувала тим, що працювала у
відповідача на посаді бухгалтера з 11
січня 2005 року по 4 листопада 2005 року. При її
звільненні з роботи відповідач не виплатив всіх сум, що належать працівникові
від підприємства в день звільнення.

А тому позивач просила стягнути з відповідача на її
користь 579 гривень 05 коп. розрахунку
при звільненні та 3650 гривень
середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 12 грудня 2006 року позов
задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 365 гривень
розрахунку при звільненні та 822
гривні 05 коп.
середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, в доход
держави 51 гривню
судового збору та 30 гривень
витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. В решті позовних
вимог відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі відповідач,
покликаючись на незаконність рішення суду із-за невідповідності висновків суду
обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права,
порушенням

2

норм процесуального права, просить рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про
відмову в позові та зазначає, що суд дійшов неправильного висновку, що з вини
відповідача позивачу не був виплачений розрахунок при звільненні, також судом
не звернуто увагу на те, що на час подання позивачем заяви про виплату
розрахункових сум існував спір про розмір розрахункових сум і, крім того, не
зупинено провадження по справі до вирішення кримінальної справи, порушеної
відносно позивача.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну
скаргу підтримав і просив її задоволити.

Судом першої інстанції встановлено, що з вини відповідача
позивачу у строки, встановлені ст. 116
КЗпП України, не виплачені суми належні позивачу в день звільнення з
роботи.

Апеляційну скаргу позивача слід задоволити частково, а
рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку при звільненні слід скасувати і в цій частині ухвалити
нове рішення про відмову в позові з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач працювала у
відповідача на посаді бухгалтера з 11
січня 2005 року. 4 листопада 2005 року позивач
звільнена з роботи на підставі п.2 статті 41
КЗпроП України (а.с.2).

Стаття 116
КЗпП України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що
належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день
звільнення.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивачу в день
звільнення не були виплачені всі суми, які належали їй від відповідача в день
звільнення, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про
стягнення з відповідача на користь позивача розрахунку при звільненні в розмірі
365 гривень.

Разом з тим, задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1 про
стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд
першої інстанції виходив з того, що позивачу після 21 червня 2006 року з вини
відповідача не виплачені всі суми, належні їй при звільненні.

Проте, такі висновки суду суперечать встановленим
обставинам справи і зроблені з порушенням вимог закону.

Стаття 117
КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку.

В судовому засіданні не встановлено, що з вини
відповідача позивачу не були виплачені належні звільненому працівникові суми у
строки, зазначені в статті 116
КЗпП України. Так, 4 листопада 2005 року позивач була звільнена з роботи,
отримала копію наказу про звільнення і в цей же день відмовилася від отримання
сум, належних їй від підприємства при звільненні, про що був складений акт і що
не заперечувала сама позивач, (а.с. 17)

Крім того, судом встановлено, із заявою про виплату їй
розрахунку при звільненні позивач звернулася до відповідача лише 8 вересня 2006
року, тобто через 11 місяців після звільнення її з роботи (а.с. 12), а з
позовом про стягнення розрахунку позивач звернулася в суд 18 вересня 2006 року.

3

Відповідач 7
липня 2006 року
письмово повідомляв позивача про те, що вона може отримати розрахунок в офісі
фірми «Міжрегіональні ресурси». (а.с.24)

Таким чином, позивач суду не довела, що саме з вини
відповідача їй не були виплачені належні звільненому працівникові суми, а тому
рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в позові ОСОБА_1

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 116,
117 КЗпроП України, ст.ст.307 309,
314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача - товариства з
обмеженою відповідальністю фірми «Міжрегіональні ресурси» ЛТД задоволити
частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду від 12 грудня 2006 року по даній
справі в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку
при звільненні скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ТзОВ фірма «Міжрегіональні ресурси»
ЛТД про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при
звільненні відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді