РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 січня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:
Сеніна Ю.Л.

Суддів:
Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І., Романюка
Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2002 року
ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000грн,, мотивуючи тим, що відповідач, з
яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 21 червня 2001 року, вчиняє
моральний тиск та насильницькі дії відносно неї, не виконує рішення суду від 12
лютого 2002 року, яким встановлено порядок користування жилим приміщенням та
майном, перешкоджає їй в користуванні будинком.

Рішенням Дубровицького районного суду від 6 листопада 2003 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. З ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 стягнуто 50 000 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної
невиконанням рішення Дубровицького районного суду від 12 лютого 2002 року. Також стягнуто
з ОСОБА_2 на користь держави 2500 грн. державного мита.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 28 квітня 2004
року рішення суду першої інстанції змінено, розмір відшкодування моральної
шкоди зменшено з 50 000 грн. до 1 300 грн.

У своїй
касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу
апеляційного суду Рівненської області від 28 квітня 2004 року і залишити в силі
рішення Дубровицького районного суду від 6 листопада 2003 року, вважаючи, що
апеляційний суд безпідставно змінив рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_2 у касаційній скарзі просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і справу направити на новий
судовий розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів
вважає, що касаційна скарга ОСОБА_3 задоволенню
не підлягає, а касаційна скарга ОСОБА_2
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В ході розгляду
справи суд першої та апеляційної інстанції прийшли до висновку, що відповідач чинить позивачці
перешкоди в користуванні жилим будинком, не виконує рішення суду про  усунення перешкод в користуванні будинком та
майном, вчиняє відносно позивачки неправомірні дії, погрожує їй, чим заподіяв
моральну шкоду. У зв'язку з цим суд обґрунтовано задовольнив позов про
відшкодування моральної шкоди. При цьому апеляційний суд, врахувавши обставини
справи, характер та ступінь моральних страждань, обґрунтовано зменшив розмір
відшкодування моральної шкоди до 1300 грн. Судові рішення в цій частині
постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг висновків суду не спростовують.

В той же час колегія суддів вважає за необхідне змінити судові рішення в
частині стягнення з ОСОБА_2 державного мита.

Згідно з вимогами
п.”д” ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” із позовних
заяв немайнового характеру мито справляється в розмірі 0,5 неоподаткованого
мінімуму доходів громадян. Таким чином, мито по даній справі повинно
справлятись в розмірі 8 грн.50 коп., а не 2500 грн., як стягнув суд з відповідача
ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 333, 335-336, 341,
343, 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України,

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дубровицького районного
суду від 6 листопада 2003 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області
від 28 квітня 2004 року в частині стягнення державного мита змінити. Зменшити
розмір стягнутого з ОСОБА_2 державного мита на користь
держави з 2500 грн до 8 грн. 50 коп. В іншій частині судове рішення залишити
без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Сенін Ю.Л.

Судді:                                                                             Левченко
Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.

Романюк Я.М.