Апеляційний суд
Справа  №
Головуючий  у  першій інстанції  Бессараб
Л.М. Доповідач  у  апеляційній інстанції  Володіна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ                    УКРАЇНИ

22   лютого   2007  року   колегія   судової
палати   з   цивільних
справ Апеляційного  суду  міста
Севастополя  в  складі:
головуючого       -
Куцеконя  І.П.

суддів                       -
Володіної
Л.В.,   Колбіної  Т.П.

при  секретарі  -     Кравченко  О.С.

за  участю               -    представника    заявника
ОСОБА_2

представника
відповідача  Сушкевич  Г.А.

розглянувши у відкритому судому
засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення місцевого суду
Гагарінського району м. Севастополя від 07
грудня 2006 року по
справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Державної
виконавчої служби у Гагарінському районі м. Севастополя про накладення арешту
на майно,   -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з скаргою на постанову державного виконавця Державної
виконавчої служби у Гагарінському районі м. Севастополя від 19 вересня 2006 року про
накладання арешту на його автомобіль «Форд-екскорт», державний НОМЕР_1 в
порядку забезпечення погашення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 2124,66 грн. Мотивував
свої вимоги тим, що дії державного виконавця суперечать ч.2, 5 ст.74 Закону
України «Про виконавче провадження» відповідно до якої, стягнення звертається
на майно боржника, якщо протягом більш ніж З місяців підряд неможливо виконати
ухвалу про примусове стягнення аліментних платежів. Вважає, що, оскільки він
виплачував аліменти у розмірі 60
грн. щомісячно замість встановлених 208
- 257 грн., то у державного виконавця не було підстав для накладення арешту на
його автомобіль перш, ніж: встановлення наявності іншого майна, можливого до
обігу для реалізації в рахунок погашення заборгованості, що утворилася. Просив
визнати дії державного виконавця неправомірними і зобов'язати його відмінити
постанову про накладення арешту на автомобіль.

Рішенням
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 07 грудня 2006 року ОСОБА_1 у
задоволені скарги відмовлено.

Не погодившись з
рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити вимоги його скарги.
Вважає, що рішення суду постановлено без урахування вимог ч.5, 8 ст.50, ч.2 ст.55, ст. 56
Закону
України    «Про    виконавче
провадження».     Вказує,     що
державним   виконавцем   не
виконані  всі   умови
і   порядок  перед
тим  як накласти    арешт
на    його    автомобіль.     Також
вказує,     що    вартість арештованого  автомобілю
складає  11194  грн.,
що  значно  вище
ніж  сума його  заборгованості  по
аліментам  і  тому
арешт  є  неправомірним.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача,
доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, Судова колегія вважає,
що апеляційна  скарга  задоволенню
не  підлягає  з
наступних  підстав.

Ухвалюючи
рішення, суд виходив з того, що дії державного виконавця по накладенню арешту
на автомобіль ОСОБА_1 проведені у відповідності до Закону України "Про
виконавче провадження".

З  такими  висновками
суду  погоджується  судова
колегія.

Згідно з 4.2 ст. 7 4 ЗУ "Про
виконавче провадження" у разі неможливості стягнення аліментів із
заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо
боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника.

Згідно ч.1 ст. 55 Закону... арешт
на майно боржника накладається державним виконавцем шляхом винесення постанови
про арешт  майна  боржника
та  оголошення  заборони
на  його  відчуження.

Судом
встановлено, підтверджується матеріалами справи, що на 01.09.2006 року за ОСОБА_1
утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 2 124 грн. Оскільки
ОСОБА_1 не має доходів, то звернути стягнення на його заробітну платню чи інші
доходи можливості немає, державним виконавцем винесена постанова  про
накладення  арешту    на
автомобіль  боржника   (а.с.4).

Доводи ОСОБА_1
про те, що арешт на майно боржника може бути накладений у межах суми стягнення,
суд обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки, на момент розгляду справи,
вартість автомобіля  визначена  не
була.

Дані про те, що
у ОСОБА_1 є будь-які доходи, чи інше майно, на яке може бути звернено
стягнення, у матеріалах справи відсутні. Боржник не вказав майно на яке слід
звернути стягнення в  першу  чергу.

За таких
обставин, судова колегія приходить до висновку, що підстав  для
скасування  або  зміни
ухваленого  рішення  немає.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення ухвалено у
відповідності до норм матеріального та процесуального  права.

Керуючись   ст.ст.303-315  ЦПК  України,   судова
колегія,

УХВАЛИЛА   :

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 07
грудня  2006
року  залишити  без
змін.

Ухвала набирає
законної чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня
набрання законної   сили.

Головуючий:                   /підпис/                                  І.П.     Куцеконя

Судді:                               /підписи/                               Л.В.    Володіна

Т.П.    Колбіна

Копія  вірна

Суддя
Апеляційного  суду

міста  Севастополя             Л.В.        Володіна