Справа №
Категорія 21                                          Доповідач
УХ В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 січня 2007
року       Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого Молчанова СІ.

суддів
Звягінцевої О.М., Дем'яносова М.В.

при
секретарі Тума О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку
цивільну справу за  позовом     ОСОБА_1
до   відділення  ФСС     в  м.
Дзержинську про відшкодування моральної шкоди і

встановив:

в апеляційній скарзі відділення ФСС
в м. Дзержинську оспорює обгрунтованість
рішення суду, яким позов задоволено частково із стягненням на користь
позивача у відшкодування моральної шкоди 12000грн., і ставить питання про його оскасування та ухвалення нового
про відмову в задоволенні позову, оскільки є відсутнім висновок МСЕК про
спричинення позивачеві такої шкоди, а сам позивач не надав суду доказів
заподіяння йому моральних страждань внаслідок ушкодження здоров'я на
виробництві. Крім цього, за зупиненням дії статті закону, що регламентує право
позивача на відшкодування моральної шкоди, у суду не було підстав для
задоволення вказаного позову.

В засіданні апеляційного суду представник відділення ФСС за довіреністю
Кураченко С.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив про її задоволення,
скасування судового рішення із ухваленням нового про відмову в задоволенні
позову.

Судом першої інстанції при розгляді цієї справи
встановлено наступні обставини.

5.10.2006 р.
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача і зазначав, що він
працював на шахті „Південна" ДП „
Дзержинськвугілля" на різних підземних роботах, 22.10.2002р. був
звільнений за ст. 38 КЗпП
України.

За висновком МСЕК 15.06.2006
р. у нього вперше було встановлено 40%
втрати працездатності у зв'язку з професійним захворюванням хронічний
обструктивний бронхіт безстроково, він був визнаний інвалідом 3 групи.

2

За таких обставин, ушкодженням здоров'я та стійкою втратою
внаслідок цього працездатності йому спричинено моральну шкоду, оскільки він
постійно відчуває фізичний біль, часто лікується, змушений внаслідок хвороби додавати багато зусиль для організації
свого життя.

Тому він просив
суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 70000 грн.

Рішенням
Дзержинського міського суду Донецької області від 13 листопада 2006 року позов
задоволено частково із стягненням на користь позивача у відшкодування моральної
шкоди 12000грн.

Суд дійшов
висновку, що викладені позивачем обставини обгрунтовано наданими ним довідками
та іншими відповідними матеріалами (а.с.4,
7,8-9,10-13,15, 18-19,20-25), і тому вони знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що скарга
не підлягає задоволенню.

Всупереч доводів
скарги суд першої інстанції повно, всебічно, об'єктивно дослідив обставини
справи, встановленим фактам і доказам надав належну правову оцінку,
застосувавши матеріальний закон, правильно вирішив спір.

При розгляді цієї справи судом було встановлено, що внаслідок шкідливих умов
праці позивачеві було завдано стійку втрату працездатності, за висновком МСЕК
від 15.06.2006 р. з 18.05.2006 р. у нього
встановлено вперше 40% втрати
працездатності у зв'язку з професійним захворюванням хронічний обструктивний
бронхіт безстроково, він був визнаний інвалідом З групи.

За вказаних обставин,
суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку щодо спричинення позивачеві
внаслідок професійного захворювання моральних страждань.

При вирішенні питання щодо розміру спричиненої моральної шкоди судом враховано
тяжкість та характер спричинених ним моральних страждань, їх тривалість,
неможливість відновлення стану здоров'я та змушеність позивача постійно
додавати зусиль для організації свого та своєї родини життя, межі достатньості
та справедливості.

Конституційним Судом України в п. 4.1 рішення № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року визначено,
що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності,
спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

У випадку втрати
потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж
заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

У той же час, суд при вирішенні цього спору визначив розмір відшкодування
шкоди значно меншим, ніж встановлений в ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" і є гранічним для
осіб, у яких не встановлено стійку втрату працездатності.

3

Крім цього, апеляційний суд вважає,
що зупинення на час розгляду справи дії спеціальної норми закону, яка
визначає лише порядок відшкодування позивачеві моральної шкоди, всупереч
доводам апеляційної скарги, не є підставою для відмови в задоволенні позову і тому
не впливає на правильність визначених правових висновків суду, оскільки право
позивача на відшкодування моральної шкоди
регламентовано ст. 1167 ЦК України, що на час розгляду справи є чинною в
повному обсязі.

До того ж згідно з п. З ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", висновок
МСЕК про встановлення наявності чи відсутності спричинення моральної шкоди особам,
у яких встановлено стійку втрату працездатності внаслідок шкідливих умов праці,
не є обов'язковим, оскільки спричинення моральної шкоди в таких випадках є
очевидним.

Тому не можна визнати спроможним і довод апеляційної скарги щодо
відсутності по цій справі взагалі доказів спричинення позивачеві моральної
шкоди стійким ушкодженням здоров'я на виробництві внаслідок шкідливих умов
праці.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції
при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або
неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування
або зміни судового рішення немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п.1 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд,-

ухвалив:

апеляційну
скаргу відділення ФСС в м. Дзержинську відхилити, рішення Дзержинського
міського суду Донецької області від 13 листопада 2006 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення,
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.