У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 січня 2007 року                                                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка А.В.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                      Гуменюка В.І.,

Волков О.Ф.,                       Данчука В.Г.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів
“Самара” про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, за касаційною
скаргою кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів
“Самара” на рішення Святошинського районного суду м. Києва від                  17 листопада 2003 року й
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 квітня                 2004 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2003 року ОСОБА_1. звернулася в суд із позовом
до кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів
“Самара”  (далі - АКГ “Самара”) про
відшкодування моральної та матеріальної шкоди, мотивуючи тим, що є членом АГК
“Самара” з листопада 1999 року, в якому користується гаражним боксом НОМЕР_1 на
підставі ордера НОМЕР_2, виданого за розпорядженням голови Святошинської
районної в м. Києві державної адміністрації НОМЕР_3. Указаний гаражний бокс
позивачка використовувала для зберігання автомобіля ВАЗ-21061, 1999 року
випуску, номерний знак НОМЕР_4, який належить їй та її чоловіку, ОСОБА_2, на
праві спільної сумісної власності. У період з 15 години 00 хвилин 1 грудня                2002 року до 21 години 45
хвилин 4 грудня 2002 року невстановлена особа шляхом пошкодження воріт
гаражного боксу НОМЕР_1 на території АГК “Самара” незаконно заволоділа
зазначеним автомобілем. За цим фактом Святошинським РУ ГУ МВС України в м.
Києві була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 3
ст. 289 КК України. ОСОБА_1., посилаючись на невиконання відповідачем
передбачених статутом обов'язків щодо збереження автомобіля, просила стягнути з
нього на свою користь завдану їй моральну шкоду, яку оцінила в 15000 грн., а
також матеріальну шкоду в розмірі 15990 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17
листопада 2003 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від
21 квітня 2004 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з кооперативу
по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів “Самара” на користь
ОСОБА_1. на відшкодування матеріальної шкоди - 15990 грн., на відшкодування
моральної (немайнової) шкоди 3000 грн., 51 грн. судових витрат, а також
державне мито в розмірі 117 грн.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,
кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів “Самара” подав
касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані
судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Касаційна скарга кооперативу по будівництву та
експлуатації індивідуальних гаражів “Самара” підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 338 ЦПК України судове
рішення підлягає обов'язковому скасуванню з передачею справи на новий розгляд,
якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у
справі.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1. про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із того, що викрадення автомобіля та
спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_1. сталося внаслідок неналежного виконання
трудових обов'язків працівниками охорони відповідача.

З такими висновками суду погодитися не можна, оскільки
суд дійшов їх без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування дійсних
обставин справи, прав та обов'язків сторін у даних правовідносинах, з
неправильним застосуванням норм матеріального й порушенням норм процесуального
права.

Як убачається із матеріалів справи матеріальну шкоду
позивачці завдано в результаті неналежного використання трудових обов'язків
працівниками охорони кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних
гаражів “Самара”.

Суд
першої інстанції в порушення вимог ст. 108 ЦПК України (1963 року) не притягнув
за своєю ініціативою до участі в справі в якості третіх осіб працівників
охорони.

У порушення вимог ст.ст. 15, 30, 40, 62 ЦПК
України суд належним чином не перевірив доводи і заперечення сторін щодо
правильного визначення правомірності дій та вини працівників охорони
відповідача у спірних правовідносинах, що має суттєве значення для правильного
вирішення справи, не оцінив їх поряд з іншими зібраними у справі доказами.

Указані порушення закону залишилися поза
увагою суду апеляційної інстанції.

За таких обставин судові рішення не можуть
вважатися законними та обґрунтованими, у зв'язку із чим рішення підлягають
скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу кооперативу по будівництву та
експлуатації індивідуальних гаражів “Самара” задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17
листопада              2003 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2004 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

О.Ф. Волков

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук