АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
_______________________________ у м. ФЕОДОСІЇ_______________________________
Справа № 22-ц-14-Ф /07                             Головуючий
Лісовська В.В. Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року січня місяця 30
дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м. Феодосії в складі:

Головуючого судді  Моісеєнко Т.І. Суддів  Полянської В.О. Іщенка В.І.

При
секретарі  Піцик Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Амур», третя особа Кримське протизсувне управління
про повернення самовільно занятої ділянки та будівництво протизсувного
укріплення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Судацького міського суду
Автономної Республіки Крим від 08
грудня 2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ТОВ «Амур», третя особа Кримське протизсувне управління про
повернення самовільно занятої ділянки та будівництво протизсувного укріплення.

В цілях забезпечення позову звернулася до суду з заявою про заборону на
відчуження майнового комплексу, яке належить ТОВ «Амур».

Ухвалою
Судацького міського суду від 08
грудня 2004 року
заява ОСОБА_1 про забезпечення
позову шляхом накладення заборони на відчуження майнового комплексу, яке належить ТОВ «Амур» по вул.
Морська № 3 в місті Судак, відмовлено.

На ухвалу суду
від 08 грудня 2004 року ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати та передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і
процесуального права, неповне з'ясування суттєвих
обставин по справі, вказавши, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія судів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи
заяву ОСОБА_1 і
відмовляючи в її задоволенні, суд виходив з того, що по заявленому позову спір
іде про земельну ділянку, яка знаходиться в оренді, в зв'язку з чим у суду
немає законних підстав для накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «Амур»,
оскільки вищевказане майно не є предметом спору. Крім того судом враховано
вимоги ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої передбачено право відповідача на
відшкодування збитків, завданих йому забезпеченням позову.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки судом правильно
встановлені фактичні обставини справи, характер спірних правовідносин і
постановлено ухвалу відповідно до процесуального закону.

Відповідно до
статті 149 частини 1 ЦПК України(в
редакції 1963р.), суд чи суддя на просьбу осіб, які беруть участь у справі, або
за своєю ініціативою може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в усякій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З позовної заяви
вбачається, що позивач просить зобов'язати відповідача звільнити територію до
стіни будівлі ТОВ «Амур» готелю «Леон» за адресою вул.Морська, м.Судак та
провести будівельні роботи по будівлі протизсувних укріплень.

В заяві про
забезпечення позову, яка надійшла до суду 06.12.2004
року, ОСОБА_1
просить накласти заборону на відчуження майнового комплексу, яке належить
ТОВ «Амур».

Колегія суддів
вважає, що при
постановлены ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову, судом першої інстанції було виконано вимоги процесуального законодавства, яке регулює забезпечення
позову і не вбачає підстав для його скасування за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

Керуючись
статтями 303, 307, 308,
313 - 315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
судової палати по цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим у м.Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу
Судацького міського суду Автономної Республіки Крим від 08 грудня 2004 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена протягом двох місяців до суду касаційної інстанції.