У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 квітня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства “Кримбуд” про
визнання права на жиле приміщення за касаційною скаргою відкритого акціонерного
товариства “Кримбуд” на рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від
19 червня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
5 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

В травні 2006 року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом до відкритого
акціонерного товариства “Кримбуд” (далі - ВАТ “Кримбуд”) про визнання права на
жиле приміщення, посилаючись на те, що за життя батька, який був його наймачем,
поселилась в квартиру та постійно там проживала на правах члена сім”ї, однак
після смерті батька відповідач не визнає її права на квартиру.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 19 червня 2006
року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
від 5 грудня 2006 року, позов задоволено.

В касаційної скарги ВАТ “Кримбуд” просить скасувати зазначені судові рішення
та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на їх
необгрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд серед
іншого вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з чим
погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачка проживала у наймача
жилого приміщення як член його сім”ї, а тому набула право користування цим
приміщенням.

Однак, погодитися з таким висновком не можна.

Згідно зі ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім”ї, які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.
На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім”ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім”ї права користування жилим приміщенням, якщо при
вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім”ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що позивачка народилася та тривалий час проживала на
території Російської Федерації, паспорта громадянки України не має, в спірній
квартирі не зареєстрована.

За таких обставин суду слід було з”ясувати чи дотриманий встановлений
порядок при її вселенні, зокрема: чи було це жиле приміщення постійним місцем її
проживання, чи не обумовлювалося угодою між нею та наймачем цього жилого
приміщення певний порядок користування ним, чи не зберігає вона за собою право
користування іншим жилим приміщенням або постійне місце проживання за місцем
своєї реєстрації, оскільки це має правове значення для вирішення спору.  Без з”ясування цього питання ухвалення
рішення в справі було передчасним.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування ухваленого судового рішення і передачі
справи на новий розгляд. Оскільки зазначене порушення було допущено судом
першої інстанції і не було усунено апеляційним судом справу слід передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Кримбуд” задовольнити
частково.

Рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від 19 червня 2006 року
та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 5 грудня 2006 року
скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін