Справа № 2-122/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007
року                                                                                      місто
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі: головуючого - судді Поповича С.С. з участю
секретаря Черкес У.О. адвоката ОСОБА_2

сторін та представників
сторін: позивачки ОСОБА_3, представника позивачки, відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди в якому позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з
відповідачки на її користь 3903 грн. 60 коп. матеріальної шкоди та 925 грн.
моральної шкоди завданої затопленням квартири, мотивуючи свою позицію по суті
тим, що заподіяні збитки мали місце по вині відповідачки , -

установив:

Відповідачка позовних вимог не визнала та по суті спору вважає, що у позові
слід відмовити так як у тих збитках які заподіяні позивачці її вини немає.

Вислухавши сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи суд
вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Сторони визнають, що позивачка жиє у квартирі АДРЕСА_1, а відповідачка у
квартирі НОМЕР_1 того ж будинку, позивачка на першому поверсі, відповідачка на
другому, над квартирою позивачки. І відповідно до ст. 61 ЦПК України інших
доказів з цього приводу не потрібно.

01 липня 2003 року позивачка уклала договір на проведення експертизи з
Івано-Франківським ОБТІ на предмет визначення вартості ремонтно-будівельних
робіт на відновлення оздоблення у її квартирі (а.с. 16 ).

Проте експертиза не проводилась, а спеціаліст-будівельник
ОСОБА_4 провела огляд квартири позички та 03 липня 2003 року дала висновок,
виклавши по його тексту які саме конкретно пошкодження мали місце у квартирі
позивачки, про те що вартість ремонтно-будівельних робіт для відновлення
оздоблення і конструктивних елементів квартири АДРЕСА_1 становить 3903 гривні
60 коп., до висновку долучено фотографії на яких відображено стан квартири
позивачки. Частково елементи квартири відповідачки в тому стані що були на той
час ( а.с. 28-37 ).

По клопотанню з боку відповідачки та її адвоката ОСОБА_4 була допитана в
якості свідка і суду підтвердила, що вже в деталях всього не пам"ятає, але
пригадує, що на час огляду нею приміщення на предмет визначення вартості шкоди
у квартирі позивачки була сирість, вологі плями, що на її думку як
спеціаліста-будівельника могло б мати місце у випадку тривалого або
неодноразового заливання квартири водою, таке на її думку могло б мати місце і
коли вода заливала квартиру кілька днів підряд, вона була в той час і у
квартирі

відповідачки,
дивилась перекриття і бачила, що його раніше не було, поставлено нове, залито
було у квартирі позивачки всю стелю. Підтвердила що мали місце і всі ті дефекти
що вказані у складеному нею висновку.

Свідок ОСОБА_5 суду підтвердила, що у 2003 році, приблизно у травні,
бачила, що було знято дах над квартирою позивачки, була у неї у квартирі і
бачила, що були тріщини, з них „сльозила" по кутах вода, на стелі, біля
світильника теж вода, у залі більше, у кухні та коридорі менше, перед цим була
у позивачки в березні місяці, то бачила що нею було зроблено ремонт.

Свідок відповідачки ОСОБА_6 суду підтвердив, що сусід сторін, знає що з
квітня по червень підлога горища була поміняна, дах знімали приблизно у травні,
приблизно тиждень, накривали поліетиленовою плівкою, пригадує що дощ був один
раз в середині робіт, сторони після посварились.

Свідок ОСОБА_7 ( продав відповідачці квартиру ) суду підтвердив, що
затікання у квартирі позивачки мали місце і раніше. При викладених вище
обставинах присутній у квартирах сторін не був.

Проте суд критично оцінює його покази як виходячи з того, що він продав
відповідачці свою квартиру так і виходячи з того, що як підтвердила свідок
ОСОБА_5 перед затопленням у квартирі позивачки було проведено ремонт, чого
відповідачка нічим не спростувала.

Свідок ОСОБА_8 ( теж свідок відповідачки ) суду підтвердив, що приблизно
весною 2003 року проводився ремонт у квартирі відповідачки, зняли кришу і
приблизн більше тижня було накрито плівкою, був у той час дощ, але чи замокло
не бачив.

15 травня 2003 року позивачка звернулася з заявою до
начальника ЖЕО-2 зазначивши, що на другому поверсі будинку розвалили забудівлю
і вся вода і штукатурка посипалися в її кімнату і вона з дітьми у дощову погоду
залишилась під відкритим небом (а.с. 9 ).

По зверненню позивачки комісія у складі компетентних спеціалістів 22 травня
2003 року провела обстеження квартир позивачки, склала про це акт у якому
зазначила, що в результаті самовільного проведення капітального ремонту даху з
підмуровкою стін, який самовільно ведеться відповідачкою сталося затоплення
кімнати позивачки, чим останній нанесено матеріальні збитки, порушено вимоги
ст. 97 КУпАП , зобов'язано відповідачку виготовити правові документи на
виконання вказаних робіт та відшкодувати позивачці завдані в результаті
затоплення матеріальні збитки ( а.с. 6 ).

19 травня 2003 року відповідачці інспекцією ДАБК було дано припис у якому
вказано, що нею самовільно ведеться капітальний ремонт даху, запропоновано припинити
роботи ( а.с. 7 ).

Постанова начальника інспекції ДАБК від 22 травня 2003 року підтверджує, що
відповідачку визнано виною у самочинному будівництві і притягнуто за це до
адмінвідповідальності за ст..
97 КпАП України, накладено штраф ( а.с. 10 ). Що відповідно до ст. 61 ЦПК
України теж має преюдиційне значення в цій частині.

Про те що відповідачка самочинно проводила будівельні роботи та порушила
при цьому цілісність даху підтверджує і лист головного архітектора міста від 30
травня 2003 року № )П/489 (а.с. 8 ).

В ході слухання справи сторонами було надано суду фотографії будинку сторін
на котрих зображені і їхні квартири ( а.с. 92-94 ). Сторони також визнали, що
до проведення відповідачкою ремонтних робіт їхній будинок мав вигляд такий як і
друга частина їх будинку у якій ремонтні роботи не проводились, з
горищно-мансардним верхом над квартирою позивачки ( а.с 94, справа вверху ), що
дає підстави дійти до висновку про те, що коли попередній дах був знятий, то
після верх квартири позивачки дійсно став на певний період відкритий і як би
його не накривали то у випадку зливових дощів вода протікала у квартиру
позивачки і внаслідок цього мало місце спричинення матеріальної шкоди
зазначеної вище.

Лист Івано-Франківського обласного центру з гідрометеорології від 31 січня
2007 року підтверджує, що у період з 15 по 20 травня 2003 року майже кожен день
падав слабкий, але зливовий дощ ( а.с. 125 ). І коли приблизно через півтора
місяця на місці була спеціаліст ОСОБА_4, то вона могла побачити ще свіжі мокрі
сліди затікання води у квартиру позивачки. Але спеціалісту на той час не
ставилось питання про встановлення причин протікання. Не ставили такого питання
впродовж слухання справи і з боку відповідачки.

Відповідачка після скарг та звернень позивачки отримала
технічну документацію на проведення капітального ремонту у своїй квартирі. Але
затверджена була документація вже після спричинення позивачці збитків 04 червня
2003 року ( а.с. 107 ). Проте дозволу на проведення вказаних робіт вона не
отримувала у всякому випадку суду такого доказу не надала.

При розгляді справи судом першим складом відповідачка в судові засідання не
ходила, листів та судових повісток від суду отримувати не бажала, що і привело
до того, що перше судове рішення було скасоване по процесуальних підставах.

Після скасування попереднього судового рішення і розгляді справи по суті зі
свого боку відповідачка не надала суду доказів у підтвердження своєї позиції
про те, що у затопленні квартири позивачки її вини немає. В той же час
відповідно до ст. ст. 10,11,60
ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами, кожна зі сторін
повинна доказати суду свою позиці : позивач - підставність заявлених вимог,
відповідач - підставність своїх заперечень.

Як пояснила позивачка приблизно два роки тому, коли розпочався повторний
розгляд справи вона змушена була сама за свої кошти провести ремонт у квартирі,
назвати точні дані щодо понесених фактично затрат не може, не зберегла необхідних
документів.

Ст. 440 Цивільного Кодексу України 1963 року, що діяв на час виникнення
спірних правовідносин передбачала, що шкода, заподіяна майну громадянина
підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду у повному обсязі. А ст.
440-1 того ж Кодексу передбачала, що моральна ( немайнова ) шкода, заподіяна
громадянину діянням іншої особи, яка порушила її законні права відшкодовується
особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна
не з її вини. Шкода відшкодовується з урахуванням суиі позовних вимог,
характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань
потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п"яти
мінімальних розмірів заробітної плати (про що і просить позивачка).

Але суд виходить з того, що позивачка не зобов'язана була
доказувати скільки фактично понесла затрат на ремонт, особливо враховуючи те,
що ціни на будівельні матеріали з 2003 по 2005 рік значно зросли. Факт же
спричинення їй матеріальної шкоди доведено викладеним вище. Вона особисто
провела ремонт затративши відповідні суми. Відповідачка на підставі даних
кошторису складеного спеціалістом ОБТІ не навела та надала суду доказів того що
вартість робіт є меншою чи що ті чи інші роботи не проведені ( про труднощі з
цього приводу клопотань не заявляла).

Суд також виходить і з того, що вимоги позивачки в частині стягнення суми у
відшкодування моральної шкоди теж підлягають до задоволення виходячи з того, що
їй дійсно заподіяні ті моральні та психологічні страждання внаслідок затоплення
її квартири, що проявилось у спричиненні матеріальної шкоди зазначеної вище,
котрі нею вказані по тексту її вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 10,11,60,61 ЦПК України, ст.ст. 440, 440-1
Цивільного Кодексу України 1963 року, керуючись ст.ст. 208-218 ЦПК України, суд
-

вирішив:

Позов
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3903 грн. 60 коп. у відшкодування
матеріальної шкоди завданої затопленням її квартири АДРЕСА_1 та 925 грн. у
відшкодування моральної шкоди у зв"язку з затопленням квартири та судові
витрати по справі в сумі 285 гривень.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду
Івано-Франківської області може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви на
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

У разі подання заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.