У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

6 червня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                 Яреми А.Г.

Суддів: Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Романюка Я.М., Сеніна
Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю “Лєта” (надалі ТОВ) до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором поруки,

в с т а н о в и л а :

У грудні 1994 року ТОВ “Лєта” звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором поруки, посилаючись на
те, що між ТОВ “Лєта” та ОСОБА_1 15 грудня 2003 року було укладено договір поруки, за яким ОСОБА_1 поручилась відповідати перед позивачем по зобов'язаннях
ПП “Альянс Плюс”, які виникають із умов договору поставки НОМЕР_1 з урахуванням змін та доповнень (додатків), в повному
обсязі цих зобов'язань. Засновником і власником ПП “Альянс Плюс” є відповідачка
ОСОБА_1

Оскільки рішенням Господарського
суду м. Києва №22/265 від               6
вересня 2004 року позов ТОВ “Лєта” задоволено повністю та видано наказ №22/265
про стягнення з ПП “Альянс Плюс” 24 597 грн. 77 коп. основного боргу, 49 195
грн. 54 коп. штрафу, 61 грн. 60 коп. збитків, 738 грн. 55 коп. витрат по сплаті
державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, але через відсутність належних коштів з        ПП “Альянс Плюс” було стягнуто лише 14
117 грн. 04 коп., позивач просив решту боргу в сумі 60 593 грн.96 коп. стягнути з
поручителя ОСОБА_1

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 25 жовтня 2005 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного
суду м. Києва від  10 квітня 2006 року, позов ТОВ “Лєта” задоволено,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ “Лєта” 60 593 грн.96 коп. та сплачене
державне мито в розмірі 606 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 25 жовтня 2005 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від  10
квітня 2006 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне
застосування судом норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що
касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень
ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Згідно з ч.1 ст.555 ЦК України у
разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це
боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про
залучення боржника до участі у справі.

Не зважаючи на цю вимогу, суд не
задовольнив клопотання        ОСОБА_1 і
не залучив до участі у справі ПП
“Альянс Плюс”, у зв'язку з чим належним чином не визначив обсяг
відповідальності поручителя.

Згідно з законом та укладеним
договором поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з
боржником за виконання зобов'язань, відшкодування збитків, сплати неустойки
(штрафу, пені). Проте суд, стягнувши з поручителя ОСОБА_1 на користь ТОВ “Лета” не сплачених боржником за рішенням
господарського суду 60 593 грн.96 коп.,  не взяв до
уваги, що боржник та поручитель за даною угодою повинні нести солідарну
відповідальність, а в даному випадку про стягнення однієї суми постановлено два
судові рішення. При цьому суд не врахував, що до суми 60 593 грн.96 коп.
входить не тільки основний борг, збитки та штрафні санкції, а і судові витрати
по справі, розглянутій господарським судом, на стягнення яких договір поруки не
розповсюджується.

Відхиляючи доводи
відповідача ОСОБА_1, суд послався на те, що
доводи відповідача спростовано позивачем. Зокрема вказав, що з постанови
Деснянського РУГУ МВС України у м. Києві про відмову в порушенні кримінальної
справи від 29 березня 2005 року вбачається, що оригінал договору поруки у
позивача було викрадено представником і братом відповідачки ОСОБА_2, а за
висновком почеркознавчої експертизи від 29 серпня 2005 року підпис на договорі
поруки від 15 грудня 2003 року виконано
ОСОБА_1

Проте такі висновки
суду зроблено всупереч вимогам ст. 213 ЦПК України.

Так у постанові про
відмову в порушенні кримінальної справи від       29 березня 2005 року не констатується,
що документи викрав ОСОБА_2, а зазначено, що в ході перевірки не отримано
достатньо даних, які б вказували на формальні ознаки злочину, передбаченого ст.
357 КК України (а.с.125-126).

А згідно з висновком
почеркознавчої експертизи, на який послався суд, підпис від імені ОСОБА_1, який
слугував оригіналом для зображення досліджуваного підпису в електрографічній
копії договору поруки від              15
грудня 2003 року, дійсно виконаний самою ОСОБА_1 Проте в п. ІІ зазначеного
висновку вказується, що оскільки надано не оригінал документу, а його
електрографічна копія, то можливість технічної підробки (зокрема монтажу)
повністю виключити неможливо (а.с.112-114).

Оригінал договору в
матеріалах справи відсутній і судом не досліджувався.

Відхиляючи доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд послався на те, що хоч оригінал договору і
відсутній, але суду надана нотаріально посвідчена фотокопія договору поруки від
15 грудня 2003 року. Проте на згаданій фотокопії (а.с.187) присутня
печатка  ПП “Альянс-Плюс”, в той час як
на наданій суду при пред'явленні позову фотокопії, яка була і предметом
дослідження експертної установи, така печатка відсутня. Ці суперечності судами
не перевірені і не усунуті.

За таких порушень норм
матеріального та процесуального права судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 331, 332,
335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України,

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 25 жовтня 2005 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від  10 квітня 2006 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ярема А.Г.

Судді:                                                                           Лихута
Л.М.

Охрімчук Л.І.

Романюк Я.М.

Сенін Ю.Л.