АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
ЛевенцяБ.Б.

суддів             -
Кварталової A.M.,
Плавич Н.Д.

при секретарі -   Кодінцевої СВ. за участі
відповідача Гарбановича М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської
області від 22 листопада
2006 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановила:

03 жовтня 2006 року позивачка
звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 1993 року перебуває у
шлюбі із відповідачем, від шлюбу сторони мають двох синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.. Відповідач не
проживає із позивачкою і не приймає участі у витратах на утримання дітей.
Враховуючи вищевикладене, просила постановити рішення яким стягувати з
відповідача з дня звернення до суду аліменти в розмірі по 175 грн. щомісячно
на кожного сина до повноліття дітей.(а.с.2)

Відповідач заперечував обов'язок утримання неповнолітніх
дітей посилався на те, що хворіє, тому не працює і не має можливості сплачувати
аліменти у визначених позивачкою розмірах, (а. с. 19-20)

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області
від 22 листопада
2006 року
позовні вимоги задоволено, постановлено стягувати із відповідача на користь
позивачки аліменти з 03 жовтня 2006 року в розмірі 350 гривень на
користь обох синів, а з 08.06.2013
року до досягнення повноліття сином ОСОБА_4 - 175 грн. щомісячно, в частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць, суд допустив негайне виконання рішення, (а.с. 21-22)

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду
першої інстанції скасувати і зменшити розмір аліментів до 70 грн. на кожну
дитину, посилаючись при цьому на хворобу(гайморит) і можливість одержання
позивачкою державної допомоги.

В судовому засіданні апелянт підтримав доводи скарги, яку
попросив задовольнити.

Позивачка повідомлена належним чином про слухання справи
про що в справі є докази (а.с.
39) до суду не прибула, про причини неявки не повідомила. За таких обставин і
зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України
неявка позивачки не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача,
пояснення відповідача, обговоривши доводи скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Справа №
22ц-831/07

Категорія ЦП:
4

Головуючий у першій інстанції Іванова О.В.

Доповідач Левенець Б.Б.

2

Згідно ст.ст.
182, 184 СК України, роз'яснень, що містяться в п. 17 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від від 15
травня 2006 року N 3 "Про
застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ
щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначенні
розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків,
інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не
може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2
ст. 182 СК
України, тобто не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням наведеного і вимог ст. 65 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2006
рік", розмір аліментів, що має сплачувати відповідач не може бути
меншим, з 1 жовтня 2006 року - 160, 80 грн.(536 грн. х 30%). Згідно до ст. 65 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007
рік", з 01 січня 2007 року - не менше 167,40 грн. (558
грн.х30%)

Як видно із матеріалів справи, сторони від шлюбу мають
двох синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.,(а.с.2-7), відповідач
не проживає із позивачкою, доказів того, що відповідач приймає участь у
витратах на утримання дітей у справі немає.

Із наданих до суду довідок вбачається, що на час постановления рішення судом
першої інстанції відповідач був працездатною особою, проте у центрі зайнятості
як безробітний не був зареєстрований, доказів, що хвороба(гайморит) на яку він
посилається, перешкоджала його працевлаштуванню відповідач до суду не надав, не
встановлено таких і в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до
висновку, що доводи відповідача не засновані на вимогах законодавства,
останнього не можна визнати неспроможним сплачувати аліменти у передбаченому
законом і визначеному судом першої інстанції розмірі, оскільки не наведено
передбачених законом підстав звільнення від сплати аліментів.

Тому, постановляючи рішення, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про обов'язок відповідача сплачувати аліменти на утримання
своїх неповнолітніх дітей на підставі ст. 180
СК України і обґрунтовано визначив їх розмір. Зміна матеріального становища
відповідача, у т.ч. його працевлаштування у січні 2007 року, на що останній
посилався в суді апеляційної інстанції, не може бути визнано обґрунтованою
підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки такі обставини
виникли після його постановления. Таке рішення, не перешкоджає відповідачу
звернутись до суду із заявою про зменшення раніше визначеного розміру аліментів,
у порядку, встановленому ст. 192
СК України.

Доводи скарги не спростовують цих висновків і не містять
передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції, тому
мають бути відхилені.

При цьому колегія суддів, враховує, що у випадку
збільшення доходів(витрат) відповідача, позивачка також не позбавлена
можливості звернутись до суду із відповідним позовом про збільшення розміру
сплачуваних аліментів.

Керуючись ст.ст. 303,
304, 307 ч.І пі, 308
ч.2, ст.314 ч.І пі; 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення
Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності
негайно з  моменту
проголошення,  але  може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з проголошення.

Судді Апеляційного суду Одеської області: