У Х В А Л А ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16 травня  2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного

Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути  Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою та
виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого
районного суду м. Луганська від 1 червня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду
Луганської області від 22 вересня 2004 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2003 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення.

Зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.2003 р. він
придбав у відповідачів квартиру АДРЕСА_1. Оскільки відповідачі продовжують
проживати у зазначеній квартирі, добровільно звільняти її не бажають та
порушують угоду про тимчасове проживання, просив суд усунути перешкоди в
користуванні власністю шляхом виселення відповідачів зі спірної квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 26.02.2004 р. позов
задоволено: виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого житла.

Не погоджуючись з  рішенням місцевого
суду,  21.05.2004 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3
оскаржили його в апеляційному порядку та порушили клопотання про поновлення
строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Луганська від 1.06.2004 р., залишеною
без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 22.09.2004 р.,
відповідачам відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження  рішення місцевого суду.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилаються
на невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи та порушення
норм процесуального права, в зв'язку з чим ставлять питання про скасування
ухвал судів першої й апеляційної інстанцій та направлення справи на новий
розгляд.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Відмовляючи в поновленні строку на апеляційне оскарження рішення суду,
місцевий суд, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив
з того, що відповідачі, в порушення ч. 2 ст. 87 ЦПК України 1963 р., що діяв на
час вирішення справи, подали апеляційну скаргу на рішення Жовтневого районного
суду м. Луганська від 26.02.2004 р. з пропуском апеляційного строку, а поважні
причини для його поновлення відсутні.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна, виходячи з
наступного.

В обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку               відповідачі посилалися на те, що
вони не знали про наявність в провадженні суду справи про їх виселення, судових
повісток про їх виклик до суду не отримували, рішення суду від 26.02.2004 р.
було ухвалено в їх відсутність, про що їм стало відомо лише 21.05.2004 р. від
представника позивача, який звернувся до них з вимогою виселитися зі спірної
квартири.

Згідно  ст. 216 ЦПК України 1963 року
- сторонам та третім особам, притягнутим до участі в справі, які фактично не
були присутніми в судовому засіданні при розгляді справи, суд надсилає копії
рішення і ухвал про зупинення чи закриття справи або залишення заяви без
розгляду протягом п'яти днів з дня їх оголошення.

Згідно супровідного листа місцевого суду (а.с. 28) відповідачам було
направлено виписку з рішення суду, а не його копію 26.04.2004 р., тобто через 2
місяці після вирішення справи і ухвалення рішення суду у відсутність
відповідачів.

За таких обставин з висновком місцевого суду про відсутність поважних
причин пропуску процесуального строку погодитись не можна.

Суд апеляційної інстанції, в порушення ст. 301 ЦПК України 1963 р., також
не звернув уваги на ці обставини та не перевірив належним чином доводи
відповідачів щодо наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне
оскарження  рішення суду.

Таким чином, питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення
місцевого суду розглянуто судами з порушенням норм процесуального права.

З урахуванням вимог ст. 297 ЦПК України 2004 року, відповідно до яких
вирішення питання про прийняття апеляційної скарги належить до компетенції апеляційного
суду, касаційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягає частковому
задоволенню, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з
підстав, передбачених ст. 342 ЦПК України, а справа - направленню до
апеляційного суду для розгляду питання про поновлення апеляційного строку та
прийняття апеляційної скарги на рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 336, 342  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Луганська від 1 червня 2004 року та
ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 22 вересня 2004 року скасувати,
а справу направити до Апеляційного суду Луганської області для вирішення
питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та прийняття апеляційної
скарги на рішення місцевого суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І.  Охрімчук

Я.М. Романюк