АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Апеляційний  суд  Житомирської
головуючого  Головчук
суддів  Олексієнка
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі
цивільну справу за позовом професійно-технічного училища № 13 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення без надання іншого жилого приміщення та
апеляційною  скаргою  Державного
професійно-технічного   навча-
закладу   „Житомирський   професійний
технологічний   ліцей"
на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18
в серпні 2005 року ПТУ №13 звернулось до
суду з позовом до
ОСОБА_1 про виселення
без надання іншого жилого примі-
стягнення заборгованості по оплаті послуг. Позивач
договору про надання послуг
чотирьох осіб проживав у
кімнатах НОМЕР_1, НОМЕР_2 гуртожитку
Термін дії договору закінчився 31.12.2000
було повідомлено про необхідність
вказані приміщення, які необхідні для проживання уч-
нів навчально закладу.
Проте відповідач відмовляється звільни-
Крім того, відповідач не вносив своєчасно плату
В травні 2006 року позивач
заявив вимоги про виселення до
ОСОБА_2,   ОСОБА_3   та
Рішенням
Корольовського районного суду м. Житомира від

18.09.2006 року в позові
відмовлено за безпідставністю вимог.

Стягнуто з ПТУ №13 на користь
держави 59,50 грн.
судових ви-

трат та ЗО грн.
витрат з інформаційно-технічного забезпечення

розгляду  справи.

В   апеляційній
скарзі   технологічний   ліцей
порушує   питання

Справа   №   22ц/120

Категорія  15

Головуючий   у   1   інстанції   Кочетов
Л.Г.

Доповідач    Головчук
С.В.

про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про

задоволення позову. Позивач
зазначає, що рішення суду постано-

влено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,

висновки суду не відповідають
обставинам справи. Так, при ви-

несені рішення, суд не звернув
уваги на доводи позивача про

те, що ордер для вселення
відповідачам ніколи не видавався,

фактично між сторонами було
укладено договір майнового найму,

який закінчився в 2000 році та не був продовжений сторонами.

Приміщення гуртожитку необхідне для
його використання за при-

значенням: для проживання учнів.
Позивач звертає увагу на те,

що в травні 2006 року ПТУ №
13 перейменоване в технологічний

ліцей.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК, переві-

ривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеля-

ційна  скарга  підлягає
частковому  задоволенню  з
таких  підстав.

Відмовляючи в позові про виселення відповідачів, суд керу-

вався ст.822
ЦК України, який набрав чинність з 1.01.2004 ро-

ку, та виходив з того, що позивач як наймодавець не попередив

наймачів -
сім'ю ОСОБА_1 про необхідність виселення за три

місяці  до  спливу
строку  договору  найму
житла.

Проте  з  таким
висновком  погодитись  неможливо.

З матеріалів справи видно, що 4 листопада 1999 року між

ПТУ-13
м. Житомира (перейменоване в Державний професійно-

технічний навчальний заклад „Житомирський професійний техноло-

гічний ліцей") та ОСОБА_1 укладено договір про
надання

послуг по проживанню в двох кімнатах гуртожитку АДРЕСА_1 без права прописки
терміном на

один рік, до 31.12.2000 року. На сім'ю з
чотирьох осіб надані

дві жилі кімнати площею 42,8 кв.м. Жила площа в зазначеному

гуртожитку відповідачам в установленому нормами ЖК України та

Примірного положення про гуртожитки порядку не надавалась, ор-

дер  на жиле приміщення відповідно до
вимог ст.129
ЖК України

також  не  видавався.

Судом встановлено, що відповідачі не перебували в трудових

відносинах  з  ПТУ-  13,   не  навчались
в  ньому.

Договором визначено умови його розірвання або укладення на

новий термін (а.с.5,б). Після закінчення
строку вказаного до-

говору  він  на
новий  термін  сторонами
не  укладався.

Крім того, 8.12.2003 року ОСОБА_1 був попереджений

про необхідність виселення до 1.04.2004 року, що не суперечить

умовам договору та вимогам ст.260 ЦК в редакції 1963 року, яка

регулює  спірні  правовідносини.

За таких обставин відповідачі не набули права користування

цим приміщенням незалежно від строку проживання в ньому, їх

слід вважати тимчасовими мешканцями і вони підлягають виселен-

ню  без  надання
іншого  жилого  приміщення.

Враховуючи викладене, рішення суду в цій частині підлягає

скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог

про  виселення.

Що стосується рішення в частині відмови в позові про стяг-

нення заборгованості за користування приміщеннями в гуртожит-

ку, то суд правильно виходив з того, що на час розгляду справи

відповідачі не мали заборгованості. Рішення в цій частині по-

зивачем  не
оспорюється.

Керуючись  ст.
260  ЦК  України
(в  редакції  1963  року),   ст.ст.

209,
303,   307,   310,
314,   316,   ЦПК
України,   суд  -

вирішив   :

апеляційну
скаргу Державного професійно-технічного навча-

льного закладу
„Житомирський професійний технологічний ліцей"

задовольнити  частково.

Рішення
Корольовського районного суду м. Житомира від 18

вересня 2006 року скасувати в
частині відмови в позові про ви-

селення,   ухваливши
нове  рішення.

Виселити
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 із приміщення гуртожитку АДРЕСА_1  без
надання  іншого  жилого
приміщення.

В  решті  рішення
залишити  без  зміни.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення

та може бути оскаржено
безпосередньо до Верховного Суду Украї-

ни
протягом  двох  місяців
з  часу  проголошення.