АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________ АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ____________________
Справа № 22-а-218-Ф / 07                               Головуючий суду першої інстанції                           Терентьєв А.М.
Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції       Соболюк М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 січня 2007 року колегія
судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду АР Крим у м.
Феодосії у складі:

головуючого -
судді              Ломанової Л.О.

суддів:                                     Соболюка М.М.

Притуленко О.В.

при секретарі                         Цендрі
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Феодосії адміністративну справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Республіканського військового комісаріату АР Крим про проведення
перерахунку пенсії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Феодосійського
міського суду АР Крим від 02
листопада 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Республіканського військового
комісаріату АР Крим про перерахунок пенсії до рівня, визначеного чинними
нормативно-правовими актами України, прийнятими після його звільнення зі
служби, зокрема з урахуванням щомісячної надбавки у розмірі 40 % посадового
окладу, встановленої Указом Президента України № 847/99 від 14
липня 1999 року - з 1 вересня 1999 року, 100% щомісячної
надбавки грошового забезпечення, встановленої Указом Президента України № 173 від 23 лютого 2002 року - з 1 січня 2003 року, 90 % щомісячної
надбавки за безперервну службу, встановленої Указом Президента України від 5 травня 2003 року № 389/2003 - з 1 травня 2003 року, а також 33,3 % премії, яка
передбачена пунктом 3 постанови
Кабінету Міністрів України від 22
травня 2000 року № 829 і наказом
Міністра оборони України від 5
березня 2001 року № 75 - з 1 березня 2001 року. Крім того,
просив суд визнати його право на доплату надбавки за безперервну « службу за. 2005 рік та на 50 % недорахованої
пенсії, зобов'язати відповідача сплачувати йому перераховану пенсію з усіма
надбавками і преміями, виходячи з розміру надбавки за безперервну службу,
встановленої для військовослужбовців, що мають безперервну службу понад 25 календарних
років.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 25 серпня 1998 року позивач був звільнений в запас і з 26 серпня 1998 року йому була
встановлена пенсія згідно з вимогами Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб» (далі -
Закон України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців...»). Не
зважаючи на вказані збільшення грошового забезпечення військовослужбовців,
відповідач відповідні перерахунки пенсії не
зробив, що суперечить вимогам статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців ...».

Постановою
Феодосійського міського суду від 02
листопада 2006 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову - про повне
задоволення позову, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи та вимогам закону.

Обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали
справи,

вислухавши пояснення представника позивача, колегія суддів
дійшла висновку, що

апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що
позивач під час проходження служби не одержував надбавку за
вислугу років та інші додаткові види грошового забезпечення, дії зазначених
нормативно-правових актів на нього не поширюються, тому відсутні підстави для
перерахування раніше призначеної пенсії.

Колегія суддів вважає такі висновки суду обґрунтованими.

Згідно
роз'яснень, які містить пункт 8
постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня 2005 року № 4 «Про окремі
питання при застосуванні судами України законодавства про пенсійне забезпечення
військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького
і рядового складу органів внутрішніх справ і деяких інших осіб» року випливає,
що законодавством з питань пенсійного забезпечення, яке діяло до 1 січня 2005 року, не була
передбачена можливість перерахунку раніше призначених пенсій у зв'язку з введенням
після звільнення військовослужбовців і осіб, які мають право на пенсію
відповідно до Закону України №2262-ХІ «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців...», нових щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення, яких вони не одержували під час служби, а також премій.

Закон України № 1769-IV «Про
внесення змін до статті 43
Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб», який набрав чинності з 1 січня 2005 року, не має зворотної
сили і тому вимоги про перерахунок пенсії з врахуванням введених після
звільнення зі служби нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і
премій за минулий час, тобто з 1
січня 2005 року,
задоволенню не підлягають.

Відповідно до
пункту 2 Розділу 2 Прикінцевих
положень Закону України №
1769-IV «Про внесення змін до статті 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» особи, яким раніше було
призначено пенсії згідно із Законом №
2262 «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців...», з 1 січня 2005 року мають право
на перерахунок цих пенсій та виплату їм 50%
від суми перерахованої пенсії, а з 1 січня 2006 року -
100 % цієї суми. У разі, якщо внаслідок перерахунку за нормами Закону № 1769-IV розмір
пенсії, виплачуваної в період з 1
січня 2005 року до 1 січня 2006 року її частини
зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач був звільнений у запас і 25 серпня 1998 року (а.с. 04), а з наступного
дня отримує пенсію як військовий пенсіонер (а.с. 13,14).

На підставі
статті 63 Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців...» розмір призначеної
пенсії підлягає перерахунку з кожним підвищенням грошового забезпечення
відповідної категорії військовослужбовців.

Підвищення
раніше призначених пенсій особам цієї категорії проводиться на підставі
постанов Кабінету Міністрів України від 25
жовтня 2002 року № 1576 «Про заходи про
підвищення рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та від 27 серпня 2003 року № 1350 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ і деяких інших осіб».

Відповідно до
статті 63 Закону
України № 2262 «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» і пункту 8 постанови
Кабінету Міністрів України від 17
липня 1992 року №393 перерахунок
раніше призначеної пенсії військовослужбовцям і прирівняним до них особам
проводиться у зв'язку зі зміною розміру грошового забезпечення, з якого
обчислюються пенсії, що було зроблено після звільнення їх зі служби.

При цьому слід
мати на увазі, що при збільшенні розміру окладів грошового

забезпечення
(посадового   окладу  і
окладу  за  воїнське
спеціальне  звання)  підлягає

перерахунку як процентна надбавка за вислугу років, так і
інші додаткові види грошового

забезпечення, які враховувалися при обчислюванні пенсії
та розмір яких визначається у

відсотках від вказаних окладів
грошового забезпечення (за класність, роботу з секретними документами,
умовами служби тощо).

Таким чином, з
наведених обставин виходить, що щомісячна 100
% надбавка, встановлена Указом Президента України від 23 лютого 2002 року № 173 і надбавка за безперервну службу, яка встановлена Указом
Президента України № 389 від 5 травня 2003 року, та премія в розмірі 33,3 % грошового забезпечення, яка передбачена пунктом З
постанови Кабінету Міністрів України від 22
травня 2000 року № 829 відносяться до
додаткових видів грошового забезпечення і беруться в розрахунок при обчисленні
пенсії особам, які одержували їх під час проходження служби і звільнені після
їх встановлення.

Безсуперечно
встановлено, що під час проходження служби позивач ані 100% надбавку, встановлену Указом Президента України № 173/2002 від 23 лютого 2002 року, ані премію в розмірі 33,3 % грошового забезпечення, ані надбавку за безперервну службу встановлену
Указом Президента України №
389 від 5 травня 2003 року не
одержував. Тому дія Указів Президента України №847/1999, № 173/2002, № 389/2003 а також
постанови Кабінету Міністрів України №
829 від 22 травня 2000 року на нього не
може розповсюджуватися, оскільки встановлення нових щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення відбулося після звільнення військовослужбовця зі служби
і яких він не одержував під час служби, не може бути підставою для перерахунку
раніше призначеної пенсії.

З січня 2005 року відповідно
до пункту 2 розділу 2 Прикінцевих
положень Закону України №
1769 позивачу був проведений перерахунок пенсій та виплачувались 50 % від суми
перерахованої пенсії.

Доводи апелянта щодо порушення
судом першої інстанції вимог частини 4
статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України, які полягають в тому, що суд при
вирішенні справи застосував невідповідні Конституції України нормативно-правові
акти колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вирішення питання про
відповідність законів та інших правових актів Конституції України згідно зі
статтями 147 та 150 Конституції
України належать Конституційному Суду України.

Посилання
апелянта на дискримінацію відносно нього судом першої інстанції не може бути
взяте до уваги колегією суддів, оскільки відмова у задоволенні позовних вимог
щодо перерахунку раніше призначеної пенсії ґрунтується на нормах вищенаведених
Законів України, що свідчить про дотримання судом принципу законності,
закріпленого у пункті 1 частини 3 статті 129 Конституції України та у статті 9 Кодексу адміністративного судочинства
України.

За таких обставин оскаржуване рішення не підлягає скасуванню, оскільки
фактичні обставини справи судом встановлені об'єктивно і
дослідженні в повному обсязі, норми матеріального та процесуального права
застосовані правильно.

На підставі
наведеного, керуючись статтями 195,
196, 199, 200, 205 і 206
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду АР Крим у м. Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову
Феодосійського міського суду АР Крим від 02
листопада 2006 року -залишити без
змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання нею
законної сили.