Справа № 22Ц -
494/2007 р.                                                Головуючий у 1-й інстанції Медвідь Н.О.
Категорія    42                                                                 Доповідач в 2-й інстанції Поліщук М.А.
УХВАЛА

Іменем        України.

2 лютого 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Мазурка В.А. суддів - Поліщука М.А., Тракало В.В. при секретарі - Козак І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу
Києво-Святошинського районного суду Київської області
від 4
грудня 2006 року у справі за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії Державної виконавчої служби у
Києво-Святошинському районі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь в розгляді справи, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2006року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись в суд із скаргою на дії державного
виконавця і просили скасувати постанови державного виконавця Державної виконавчої
служби у Києво-Святошинському районі: від 10.10.2006року про стягнення з боржника виконавчого збору, якою стягнуто з ОСОБА_1
5299,10грн. виконавчого збору; від 10.10.2006року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження, якою арештована 13 частини квартири,
що належить ОСОБА_1; від 10.10.2006року про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, якою арештована 13 частини квартири, що належить ОСОБА_2; від 10.10.2006року про звернення
стягнення на майно боржника, якою вирішено
звернути стягнення на майно ОСОБА_1; від 10.10.2006року про звернення стягнення
на майно боржника, якою вирішено звернути стягнення на майно ОСОБА_2, посилаючись на те, що вказані постанови є
незаконними, порушують їх права та свободи.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 4 грудня 2006 року в
задоволенні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на постанови державного виконавця
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про скасування постанов
державного виконавця від 10.10.2006року, посилаючись на
порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням
Києво-Святошинського районного суду від 22
грудня 2005року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 52
991грн. за належну її малолітньому сину ОСОБА_4 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в рівних частках
та визнано  за

2

ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності на всю квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках.

1.09.2006року державним виконавцем
державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню виконавчого
листа, копії постанов направлено боржникам і запропоновано ОСОБА_1, ОСОБА_2
добровільно виконати постанову на протязі 7 днів з дня її
отримання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 6 жовтня 2006року в заяві ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відстрочку та розстрочку виконання рішення відмовлено.

10.10.2006року державним виконавцем
винесено оскаржувані постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, якою стягнуто з ОСОБА_1 5299,10грн.
виконавчого збору; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його
відчуження, якою арештована 13 частини квартири, що належить
ОСОБА_1; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою арештована 13 частини квартири, що
належить ОСОБА_2; про звернення стягнення на майно
боржника, якою вирішено звернути стягнення на майно ОСОБА_1; про звернення стягнення на майно боржника, якою вирішено
звернути стягнення на майно ОСОБА_2

Постановлюючи ухвалу про відмову в
задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд виходив із того, що
оскаржувані постанови державного виконавця відповідають вимогам закону.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками,
поскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідно до ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець державної виконавчої служби у
Києво-Святошинському районі після відкриття виконавчого
провадження 1.09.2006року, направив поштою копію постанови, в якій було роз'яснено строк і порядок для добровільного
виконання рішення суду.

ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 копію постанови про відкриття виконавчого провадження отримали поштою, вказану обставину не заперечували,
отримані постанови державного
виконавця в установленому законом порядку не оскаржували, правом на добровільне
виконання рішення суду не скористались.

Відповідно до ч.б ст.30 Закону
України «Про виконавче провадження» якщо боржник у встановлений законом строк добровільно не виконав рішення, державний
виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

З врахуванням вказаних вимог закону державний виконавець
розпочав примусове виконання рішення суду. Постанови
державного виконавця від 10.10.2006року про стягнення з ОСОБА_1
виконавчого збору в сумі 5299,10грн.; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою
арештована 13 частини квартири, що належить
ОСОБА_1; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,
якою арештована 13 частини квартири, що належить ОСОБА_2; про звернення стягнення на майно боржника, якою
вирішено звернути стягнення на майно ОСОБА_1; про звернення стягнення на майно боржника, якою вирішено
звернути стягнення на майно ОСОБА_2 винесені
у відповідності  з вимогами ст. ст.24, 46, 55,62

3

Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень
державного виконавця і права та свободи заявників не були порушені.

Суд першої інстанції постановив ухвалу з
додержанням вимог закону, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про
незаконність постанов державного виконавця, порушення норм
матеріального і процесуального права є необгрунтованими і не спростовують
висновків суду,  викладених в
оскаржуваній ухвалі.

Керуючись ст.ст.303,307,312 ЦПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 4 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий