Справа № 22-224 2007
року                                 Головуючий
суддя у І інстанції - Калюжний А.Є.
Суддя-доповідач в Апеляційному суді - Буцяк 3.1.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

1 березня 2007 року                                                                                                             місто Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської
області у складі:     головуючого
Буцяка 3.1.

суддів Шимківа С.С., Ковалевича СП.

з участю секретаря судового
засідання Іванової І.С.,

сторін

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду в м. Рівному
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду від 8 грудня 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Уїздецької сільської ради про визнання права влас­ності
на житловий будинок,

встановила:

Рішенням Здолбунівського районного суду від 8 грудня 2006 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні її  позову до Уїздецької сільської ради про
визнання права вла­сності на житловий будинок
АДРЕСА_1.

В поданій на це
рішення апеляційній скарзі позивачка, вважаючи такий висновок місцевого суду незаконним, посилаючись на
порушення судом норм матеріального пра­ва, просить апеляційний суд його
скасувати й ухвалити у справі нове рішення про задо­волення її позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані
докази та доводи апелянта, колегія су­ддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалене місцевим судом рішення частковому скасуванню з ухваленням у
справі апеля­ційним судом нового рішення з таких підстав.

Відмовляючи
ОСОБА_1 у задоволенні позову, місцевий суд виходив з недо­веденості та
безпідставності заявлених нею позовних вимог.

Проте погодитися повністю з таким висновком суду першої інстанції не можна.

З матеріалів
справи вбачається, що згідно з актом розподілу майна від 2 жовтня 1961 року, який був укладений між ОСОБА_2 і
позивачкою, й який був нотарі­ально посвідчений виконкомом Уїздецької сільської
ради депутатів трудящих, ОСОБА_2 як власник домоволодіння відчужила
половину спірного будинку своїй пле­мінниці
ОСОБА_1, яка зараз виступає позивачкою у даній справі (а. с. 4).

Статтею 66 ЦК УРСР 1922 року,
який був чинним на час укладення цієї угоди, було встановлено, що право
власника на річ переходить на підставі договору, який укладається між
відчужувачем і набувачем. Право власності набувача виникає щодо ін-

дивідуально визначеної речі з
моменту укладення договору, а щодо речей, які визнача­ються родовими ознаками (числом, вагою, мірою), - з моменту їх передачі.

Таким чином, з урахуванням викладеного позивачка набула права власності на
1/2 частину спірного будинку з 2 жовтня 1961 року.

Допустимих доказів про відчуження позивачкою цієї належної їй з 1961 року
час­тини жилого будинку на користь відповідача або якихось інших осіб у матеріалах
спра­ви немає.

У зв"язку з цим доводи відповідача про придбання ним спірного будинку
у 1990 році від місцевого колгоспу, доводи
його представника у судовому засіданні про при­дбання спірного будинку у 1990
році від позивачки, а також: документи про взяття цієї будівлі сільською радою
у 1990 році на облік як об"єкта комунальної власності, на увагу не
заслуговують.

Постійне з 1980 року проживання позивачки в іншому житловому приміщенні та­кож не є підставою для позбавлення її права власності на
належну їй з 1961 року части­ну спірного домоволодіння.

Оскільки судом першої інстанції при вирішенні спору наведених вище обставин
та вимог закону враховано не було - ухвалене ним
рішення підлягає частковому скасу­ванню з ухваленням апеляційним
судом нового рішення про часткове задоволення позо­ву.

На підставі викладеного та керуючись ст. 66 ЦК УРСР 1922 року, ст.ст. 10, 60, 303, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду від 8 грудня 2006 року частково
скасу­вати.

Позов ОСОБА_1 до Уїздецької сільської ради частково за­довольнити. Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 1/2 час­тину житлового будинку АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В решті рішення місцевого суду залишити без зміни, а подану апеляційну
скаргу -відхилити.

Стягнути з Уїздецької сільської ради на користь ОСОБА_1 половину понесених нею судових витрат у справі у сумі
42,75 (сорок дві) грн..

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.