Справа № 22ц- 1385                                       Суддя
1-ї ін.- Коровніченко О.М.
Категорія -19                                                   Доповідач
- суддя Стратіло
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2007 року                                                   м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі головуючої - Шабанової В.О.

суддів - Стратіло В.І., Рєзникової Л.В.

при секретарі - Кошмак Т.С.

з участю
представника відповідача Морозової Т.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в м. Жданівка Донецької області на рішення Жданівського міського суду Донецької
області від 13 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Жданівка Донецької області про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
цим позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Жданівка Донецької області про відшкодування моральної шкоди.

В заяві посилався на те, що він 23 роки працював на
підприємствах вугільної промисловості на
підземних роботах у несприятливих умовах. У травні 2006 року у нього вперше
виявлені професійні захворювання: 1) хронічна вертеброгенна попереко-крижова
радикулопатія; 2) вібраційне захворювання II
ступеню, які згідно з висновком МСЕК від 06.06.2006 року визнані професійними захворюваннями
і цим висновком йому встановлено 65% втрати
професійної працездатності за сукупністю вказаних захворювань та визнано інвалідом третьої групи, призначено
медичне та санаторно-курортне лікування.

Позивач
зазначав, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я відчуває фізичні страждання і,
посилаючись на Закон України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які потягли втрату
працездатності", просив відшкодувати моральну шкоду, стягнувши на його користь грошову компенсацію з
відповідача в розмірі 40 000 грн.

Рішенням
Жданівського міського суду Донецької області від 13 грудня 2006 року позовні
вимоги задоволені частково.

З відділення
виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві
та профзахворювань України в м. Жданівка на користь ОСОБА_1 стягнуто 18000 грн.
на відшкодування моральної шкоди, а також покладено обов'язок по сплаті витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 1 грн. 50 коп.

На дане рішення
подана апеляційна скарга відповідачем - відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Жданівка.

В  апеляційній
скарзі  ставиться  питання
про  скасування  судового
рішення та

ухвалення
нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт вважає,
що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального
законодавства.

На думку
відповідача позивачем не доведено наявність моральних страждань. Крім того, він
вказував, що дія ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання,
які потягли втрату працездатності" в частині відшкодування моральної
шкоди, призупинена Законом „Про Державний бюджет України на 2006 рік.

Апелянт також
посилався на те, що суду слід було керуватися положеннями ст.ст.233 та 237-1 КЗпП України, де
йдеться про тримісячний строк для звернення за захистом порушеного права, а
також про те, що моральна шкода відшкодовується безпосередньо підприємством, на
якому працівник отримав ушкодження здоров'я.

Від позивача письмових заперечень
на скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, а рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення про відмову в позові з наступних підстав.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції правильно встановив, що позивач ОСОБА_1 тривалий
час перебував у трудових відносинах з вугледобувними підприємствами, а саме працював у шахтоуправлінні „Зуєвське", на
шахтах „Жданівська" та „Ім. 60-ти річчя ВЖСР". Він дійсно
працював ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто на підземних роботах з повним
робочим днем під землею. Під час виконання
трудових обов'язків позивач отримав вказані хронічні професійні
захворювання. Висновком МСЕК від 06.06.2006 року йому вперше з 06.06.2006 р.
встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 65 % у зв'язку з
професійними захворюваннями за сукупністю: - 35% у зв'язку з вібраційною
хворобою та 30% у зв'язку хронічною вертеброгенною радікулопатією безстроково,
а також визнано інвалідом третьої групи безстроково ( а.с. 19).

Встановивши
зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у позивача виникло
право на відшкодування моральної шкоди, на підставі ст.ст. 21, 28, 34 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які потягли втрату
працездатності" і стягнув з Фонду на користь позивача 18000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Однак з таким
висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає нормам матеріального законодавства, що відповідно
до положень ст. 309 ЦПК України, є підставою
для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення по суті позовних
вимог.

Заперечуючи
проти позову Фонд посилався на те, що дія ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання,
які потягли втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди призупинена Законом „Про Державний бюджет
України на 2006 рік".

Апеляційний суд вважає, що
зазначені доводи відповідача заслуговують на увагу.

Відповідно до п.27 ст.77 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2006 рік" та ст. 66
Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" дійсно
зупинено дію абзацу 4 статті 1 підпункту
„е" пункту 1 частини
першої ст. 21, частини
З статті 28, частини 3 ст. 34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які потягли втрату
працездатності", де йдеться про відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам.

Суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи відповідача про це і не
звернув увагу на те, що призупинення дії закону так саме не дає
підстав для його застосування щодо правовідносин, які виникли після введення
його в дію.

За таких обставин апеляційний суд визнає, що при вирішенні справи судом
першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального
права в частині задоволення позовних вимог
про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров'я
умовами виробництва після набрання чинності Закону України „ Про Державний Бюджет України на 2006 рік",
положеннями якого призупинено дію закону щодо відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам.

Таким чином,
позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, пов'язані з ушкодженням
здоров'я на виробництві після 1.01.2006
року, задоволенню не підлягають.

Посилання апелянта на пропуск строку позовної давності, передбачений 233 КЗпП України та на необхідність застосування до спірних
правовідносин ст.2371 КЗпП України є безпідставними, оскільки:
по-перше спірні правовідносини не врегульовані нормами КЗпП України; по - друге відповідно
до п. З ч. 1 ст.268
ЦК України позовна давність не розповсюджується на вимоги про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я чи смертю.

Отже ці доводи
апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки не ґрунтуються на законі.

Керуючись
ст.ст.301, 303-305, п.2
ст.307, п. 4 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в м. Жданівка задовольнити
частково.

Рішення
Жданівськго міського суду Донецької області від 13 грудня 2006
року скасувати, ухваливши нове рішення.

Відмовити
ОСОБА_1 в позові до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Жданівка Донецької області про відшкодування моральної шкоди.

Рішення може
бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня його проголошення.