РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року місяця
січня 23 дня
колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді
Любобратцевої Н.І. суддів   Даніла
Н.М.

Чистякової Т.І.

при секретарі  Гребеннікової
Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до директора ТОВ „ЛОКО" ОСОБА_2
про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, компенсації за несвоєчасний розрахунок, компенсації
за затримку видачі трудової книжки, відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 03
жовтня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2006 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до директора ТОВ „ЛОКО" ОСОБА_2 про
стягнення заробітної плати за листопад та початок грудня 2005 року з
урахуванням роботи в надурочний час, роботи у нічній час та у вихідні,
стягнення розрахунку при звільненні та оплату вимушеного прогулу за час
фактичного звільнення, вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку,
всього просив стягнути з відповідача 2876
грн., крім того, просив відшкодувати моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 2876 грн. Позовні
вимоги мотивував тим, що він з 22
вересня 2005 року
працював в ТОВ „ЛОКО" на посаді охоронця, 08 грудня 2005
року через представника ним було передано відповідачу заяву про звільнення
за власним бажанням. Але 15
грудня 2005 року
йому стало відомо, що директор ТОВ „ЛОКО" відмовляється сплачувати йому
заробітну плату за відпрацьований час та розрахунок при звільненні.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 03 жовтня 2006 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій ставить питання про його скасування і просить
ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на
те, що рішення незаконне і необгрунтоване, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права. Вважає, що суд розглянув справу
однобічно, без дотримання принципу змагальності сторін, та ухвалив рішення, яке
порушує право робітника на оплату праці.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, що з'явились, перевіривши матеріали справи і обговоривши
підстави

Справа № 22-ц-7833/2006р.                        Головуючий

в першій інстанції
Долженко Ю.П.

Доповідач  Даніла
Н.М.

2

апеляційної   скарги,
колегія   суддів   вважає,
що   апеляційну   скаргу
слід задовольнити частково.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені позову, суд першої інстанції виходив
з його необґрунтованості та недоведеності вимог.

Згідно зі ст. II ЦПК України суд розглядає цивільні справи ... в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Зі змісту позовної заяви (а.с. З - 6) вбачається, що позов ОСОБА_1 заявлено до директора ТОВ „Локо".

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позов пред'явлено до неналежної особи і розглянув справу
за межами позовних вимог, відносно юридичної особи,
яка не була притягнута до справи.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України
трудовий договір - це угода
між працівником і власником підприємства,
установи, організації, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична особа
зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови
праці, необхідні для виконання роботи...

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 22 вересня 2005 року знаходився у трудових відносинах з ТОВ „Локо", тому вимоги ОСОБА_1 про
стягнення заробітної плати, розрахунку при звільненні та оплату вимушеного прогулу за час фактичного звільнення,
вихідної допомоги у розмірі середньомісячного
заробітку необгрунтовано заявлені до директора ТОВ „Локо".

При цьому,
судова колегія виходить з того, що службова особа підприємства, установи, організації може нести обов'язок за незаконне звільнення або переведення працівника лише у
випадку заподіяння шкоди підприємству,
установі, організації за нормами п.8 ст.134 та ст. 237 КзПП України, тобто підстав для стягнення
заробітної плати на користь робітника з керівника
підприємства, установи, організації законодавством не передбачено.

Оскільки при вирішенні справи фактичні обставини судом встановлені повно, проте неправильно застосовано матеріальний та
процесуальний закон, колегія судів вважає за необхідне
скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 303,307, 309, 314,315,317 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах,

ВИРІШИЛА: Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Сімферополь АРК від 03 жовтня 2006 року задовольнити
частково.

Рішення Центрального районного суду м. Сімферополь Автономної Республіки Крим від 03 жовтня 2006 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити
ОСОБА_1 у позові.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з
моменту його

проголошення. Рішення може бути оскаржено
безпосередньо до суду касаційної

інстанції протягом двох місяців.