АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 -1048                                         Головуючий у 1-й інстанції: Каракай
2007 р.                                                    Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

«20» березня 2007 р.                                                                          м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області

у складі:

Головуючого                                      Кочеткової Т.В.,

Суддів                                                 Бондаря М.С.

Крилової О.В.,

При секретарі                                     Череватій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою

ОСОБА_1, діючого
від імені ОСОБА_2 як

представник на
підставі довіреності,

на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької
області від 10 січня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ТОВ „Україна" Гуляйпільського району Запорізької
області, треті особи - Успенівська
сільська рада Гуляйпільського району Запорізької області про визнання
незаконним рішення загальних зборів уповноважених членів КСП „Україна"
Гуляйпільського району Запорізької області від 20.04.2000 року, недійсними договорів „Про спільне володіння,
користування і розпорядження майном, яке знаходиться у спільній власності"
та „Оренди майна (основних засобів)" від 20.04.2000 року, оренди майнового паю,; відшкодування матеріальної
шкоди в розмірі вартості майнового паю в сумі 11036 грн., моральної шкоди в сумі 2000 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2005 року ОСОБА_2
звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в процесі розгляду справи
неодноразово уточнювала.

Зазначала, що
вона була членом КСП „Україна" .
Після його реформування стала співвласницею майнового паю у складі майна
пайового фонду колишнього КСП. При розгляді справи їй стало відомо, що 20.04.2000 року відбулися
загальні збори уповноважених членів КСП „Україна", на яких було прийнято
рішення про затвердження договорів „Про спільне володіння, користування та
розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності" та
„Про оренду майна (основних
засобів)",   про   передачу
в   оренду   ТОВ
„Україна"   цілим   майновим комплексом майна співвласників майнових паїв,
колишніх членів КСП „Україна", про обрання уповноваженим від співвласників
майна членів КСП „України" ОСОБА_3.

Посилаючись на те, що участі в зборах не приймала, рішення загальних зборів
суперечить діючому законодавству, просила суд визнати його незаконним, визнати недійсними
укладені на його виконання договори „Про спільне володіння, користування та
розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності" від 20.04.2000 року та „Про оренду майна (основних засобів)" від 20.04.2000 року.

Крім того,
просила визнати недійсними пункти 1.4,
5.2. договору оренди майнового паю, укладеного нею з відповідачем у грудні 2001 року, якими
передбачено зменшення майнового паю за
кожен рік на суму зносу основних засобів (згідно річного звіту) та
стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду в розмірі вартості майнового паю в сумі 11036 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн та судові витрати, поновивши строк
позовної давності.

Рішенням
Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 10 січня 2007 року відмовлено
у задоволенні позову.

Не погоджуючись
з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне
з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить
рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_2.

Вислухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_2 у позові про визнання незаконним рішення зборів уповноважених членів КСП, які відбулися у 2000 році, і укладених у квітні 2000 року договорів співвласників майнових паїв про спільне
володіння, користування і розпорядження
майном, яке знаходиться у спільній частковій власності; оренди майна (основних
засобів) суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що позивач без
поважних причин пропустила встановлений ст.71 ЦК (в редакції закону на момент
виникнення спірних правовідносин) строк позовної давності, підстав для його
поновлення не має.

Висновки суду ґрунтуються на фактичних обставинах і
зібраних в справі доказах.

Судом першої інстанції установлено, що позивач була членом КСП
„Україна" , реформування якого відбувалось на
початку 2000 року. Рішенням загальних зборів від 1 березня 2000 року КСП
припинило свою діяльність. Цими ж зборами була затверджена комісія по
реформуванню та реструктуризацію майнового фонду КСП, якій надані повноваження
загальних зборів по виділенню і розподілу майнових паїв.

Заяву про
виділення майна в натурі при реформуванні КСП ОСОБА_2 не подавала, а разом з
іншими співвласниками у квітні 2000
року уклала договір про спільне
володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій
власності.

Цим договором
було обрано уповноважену особу, якій делеговані повноваження представляти
інтереси кожного із співвласників при отриманні майна від КСП, укладенні
договорів про передачу майна ,
а для здійснення контролю за їх виконанням обрано спостережну раду(а.с.74-104).

На підставі цього було укладено
договір оренди основних засобів з орендарем ТОВ „Україна".

За заявою
позивача від 20 січня 2000 року належний їй
майновий пай переданий в оренду ТОВ „Україна", строком на 5 років (а.с.26).

На виконання
умов договору орендар виплачував позивачеві орендну плату (а.с. 27-35).

ТОВ
„Україна" створено у січні 2000
року, не являється правонаступником КСП „Україна" (а.с. 120-121; 129-134).

З 2000 року по листопад
2001 року
позивач перебувала у трудових відносинах з ТОВ „Україна" (а.с. 17-18).

Свідоцтво про
право власності на майновий пай видано ОСОБА_2 у листопаді 2002 року (а.с. 10).

По закінченню
договору оренди рішенням майнової комісії позивачеві виділено майно на
залишкову вартість майнового паю, яке отримано співвласниками майнових паїв, що
підтверджується відповідними актами, доданими до заперечення відповідачів на
апеляційну скаргу.

Аналіз фактичних
даних свідчить про те, що позивач не могла не знати про реформування КСП, яке відбувалось в першій декаді 2000 року, процеси реформування аграрного
сектора широко висвітлювались в засобах масової інформації, а тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строк}' позовної давності за вимогами
про визнання недійсними договорів про спільне володіння, користування і
розпорядження майном, а також оренди основних засобів, які укладались у квітні 2000 року.

Судом обгрунтовано залишені без задоволенні і вимоги про визнання частково недійсним
договору оренди майнового паю, укладеного сторонами у січні 2000 року, про
відшкодування шкоди у розмірі вартості майнового паю, оскільки доводи позивача
і її представника про укладення цього договору внаслідок омани, про заподіяння
матеріальної шкоди не ґрунтуються на зібраних в справі доказах.

За таких обставин
доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і
процесуального права не заслуговують на увагу.

Рішення суду
першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, діючого від імені ОСОБА_2 в якості представника, відхилити.

Рішення
Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 10 січня 2007 року по цій
справі залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.