Справа № 2-20/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05 лютого 2007 p. Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого
- судді Бевз О.Ю.,
при секретарі - Момонт
Г.М., з участю позивача -
ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_2.,
представника відповідача -
ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Бобринець справу за позовом СФГ ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
вказуючи, що 30.01.2004 року між
ним та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики згідно якого останньому
було передано грошові кошти в сумі 26
000 грн. ОСОБА_2 зобов'язався повернути до 31.12.2004 року вказану суму позики без сплати процентів, але у
визначений час кошти не було повернуто. В зв'язку з цим позивач звернувся до
суду з проханням стягнути з ОСОБА_2. 26
000 грн за договором позики, а також сплачені ним судові витрати в сумі 260 грн. та сплачене
держмито в сумі 553, 04 грн. за
витрати пов'язані з проведенням експертизи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги в повному
обсязі та попросили суд задовольнити їх, стягнувши з ОСОБА_2. 26 000 грн. суми позики
та сплачені позивачем по справі судові витрати.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4
заперечили проти заявленого позову пояснивши, що ОСОБА_2 не підписував вказаний договір позики та суму позики в розмірі 26 000 грн. не отримував, а тому попросив суд відмовити в
задоволені позову.

Суд, вислухавши
сторони, вивчивши матеріали справи ,приходить до слідуючого.

Відповідно договору позики (а.с.23) від 30.01.2004 року ОСОБА_2 позичив у СФГ ОСОБА_1 26
000 грн. строком до 31.12.2004
року, без нарахування процентів, який був підписаний позивачем по справі ОСОБА_1 і відповідачем
ОСОБА_2 та завірено підпис ОСОБА_2. головою Тарасівської сільської ради
Бобринецького району Шворінь В.В.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_4 заперечили про факт укладення
договору позики та пояснили, що підпис ОСОБА_2. виконано не ОСОБА_2, а
іншою особою, коштів у сумі 26
000 грн. ОСОБА_2 не отримував, а тому позов не визнають.

За
клопотанням відповідача по справі 10.11.2006
року була призначена та проведена
судово- почеркознавча експертиза.

Відповідно    висновку   №    03/02    судово-почеркознавчої    експертизи    складеного     26.12.2006   року   підпис
у   спірному   договорі
позики   від   30.01.2004   року   -   підпис ОСОБА_2. - виконано самим
ОСОБА_2

Відповідно
ст.1047 ч.2 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та

його
умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної
грошової суми або визначеної кількості речей.

В судовому засіданні позивачем був наданий письмовий
договір позики від 30.01.2004 року з підписами сторін, самого позичальника - відповідача по
справі ОСОБА_2., що також підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи.

Відповідно ст. 1049
ч.1 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)
у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі,
рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того,
що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або
були одержані у меншій кількості ,
ніж встановлено договором.

Оцінивши зібрані
в судовому засіданні докази суд приходить до слідуючого.

Відповідно до вимог ст. 10 ч.З ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а
відповідно ст.60 ч.1 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, стороною позивача в судовому засіданні було надано,
як доказ, договір позики коштів і що саме
відповідач взяв у позивача у позику 26 000 грн. підтверджується підписом у договорі відповідача ОСОБА_2., а те, що підпис
виконано самим ОСОБА_2 підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи
по справі.

Відповідач в судовому засіданні
оспорив договір позики, але оспорювання, відповідно ст.ст. 10 ч.З, 60 ч.1 ЦПК України
нічим довести не зміг.

Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлений позов
підлягає повному задоволенню.

По справі є судові витрати, які понесла сторона позивача, а саме: 260 грн. сплаченого
позивачем по справі державного мита та 553,04
грн. сплачених позивачем коштів за проведення судово-почеркознавчої
експертизи.

Відповідно ст.88 ч.1
ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись
ст.ст. 209-215, 224-226,
228, 294, 88, 10 ч.З, 60
ч.1 ЦПК України, ст. ст. 1047
ч.2,1049 ч.1 ЦК
України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву СФГ ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,- задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого с.Тарасівка
Бобринецького району, на користь СФГ ОСОБА_1 26 000 грн. за
договором позики від 30 січня 2004 року, а також
сплачені позивачем судові витрати ,
а саме 260 грн.
(сплаченого позивачем державного мита) та 553,04
грн. (сплачені позивачем кошти за проведення експертизи).

Рішення може бути оскаржено в судову палату з цивільних справ апеляційного
суду

Кіровоградської області через Бобринецький районний суд шляхом подачі в 10 денний строк

з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього

протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в

порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.     - -