У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
травня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого      Григор'євої Л.І.,

суддів:               Барсукової В.М.,
Балюка М.І.,

Берднік І.С.,           Данчука В.Г., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні проїздом; до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Вінницького
міського виконавчого комітету про визнання рішення НОМЕР_1 від 27 травня 1992
року недійсним, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за
зустрічними позовами ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні
власністю; ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Вінницького міського виконавчого
комітету про відновлення проїзду загального користування, визнання рішення
Вінницького міськвиконкому НОМЕР_2 від 30 грудня 1999 року частково недійсним;
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Вінницького міського виконавчого
комітету про вилучення земельної ділянки для проїзду загального користування,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2002 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаними позовами,
зазначала, що їй на праві приватної власності належить  будинок НОМЕР_3  з
господарськими  спорудами  по
АДРЕСА_1. На земельній ділянці площею 767 кв.м нею облаштовано проїзд,
на старому місці поставлено новий паркан, однак на її земельну ділянку стікають
стічні води з покриття сараю ОСОБА_3. Крім того, порушена межа навпроти будинку
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, унаслідок чого в цьому місці проїзд до її будинку зменшився
на 0,40 м завширшки та 10 м завдовжки. Також просила визнати недійсним рішення
Вінницького міськвиконкому НОМЕР_1 від 27 травня 1992 року та поновити їй строк
на звернення до суду з позовом у цій частині, тому що вона пропустила його з
поважних причин.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також звернулись до суду з вищевказаними позовами,
посилаючись на те, що рішення Вінницького міськвиконкому НОМЕР_1 від 27 травня
1992 року про створення проїзду загального користування на даний час не
відмінено, а проїзд знаходився в користуванні чотирьох власників будинків до
1994 року як проїзд загального користування, - тому просили відновити вказаний
проїзд, вилучивши в ОСОБА_1 земельну ділянку площею 271 кв.м. Крім цього,
просили визнати частково недійсним рішення Вінницького міськвиконкому НОМЕР_2
від 30 грудня 1999 року, яким передано в приватну власність ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 767 кв.м, оскільки дане рішення прийняте без їх згоди як суміжних
землекористувачів. Також ОСОБА_3 посилався на те, що ОСОБА_1 самовільно
поставила паркан під його сарай, а це заважає йому користуватись сараєм,
оскільки паркан похилено в його бік, і просив зобов'язати ОСОБА_1 перенести
паркан на 0,5 м та вирівняти його.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 4 березня 2004 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2004 року
зазначене судове рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу апеляційного суду
скасувати та залишити в силі рішення районного суду, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення районного суду та направляючи справу на
новий розгляд до суду першої інстанції, виходив з того, що районним судом
неповно з'ясовані обставини справи, а окремим доказам дана неналежна оцінка.

Проте з таким висновком апеляційного суду, який формально послався на
неповноту з'ясування обставин справи, погодитися не можна, оскільки він
ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права.

Підстави для скасування рішення суду в апеляційному порядку і передачі
справи на новий розгляд визначені ст. 307 ЦПК України 1963 року (нині ст. 311
ЦПК України) - таких підстав в ухвалі апеляційного суду не наведено.

Відповідно до вимог ст. 309  ЦПК
України 1963 року неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення
для правильного вирішення справи, визначено як підставу для скасування рішення
і ухвалення нового рішення судом апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційний суд не виконав
своїх обов'язків, визначених законом, а тому ухвала підлягає скасуванню з
направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2004 року
скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                      Л.І.Григор'єва

Судді:                                                               В.М.
Барсукова

М.І.
Балюк

І.С. Берднік

В.Г.
Данчук