Справа № 2-117/2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем України

11   січня  2007
року  Ірпінський  міський
суд  Київської  області
у  складі:

головуючого:                                                   Рудніченко  О.М.,

при  секретарі                                                 Киричик  О.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа Ірпінська держнотконтора, про
встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове
майно за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_4,
Ірпінська держнотконтора, про визнання права власності на спадкове майно  за
заповітом,   -

встановив   :

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, свої вимоги мотивував

тим, що
відповідно до рішення Києво-Святошинського народного суду Київської

області
від 24.05.1946 року та
свідоцтва про право власності мати позивача

ОСОБА_5
являється власницею АДРЕСА_1. Раніше даний будинок мав НОМЕР_1.

Вказує,
що  ІНФОРМАЦІЯ_1   мати позивача   померла,
оскільки   на   час
смерті

матері позивач в даному будинку
проживав і продовжував утримувати та доглядати його, то він вважає, що
відповідно до вимог ст.549
ЦК України в редакції 1963
року , він
своєчасно прийняв спадщину. Але в нотконторі спадщину не оформив як в силу
своєї юридичної необізнаності, так із-за відсутності спору по спадщині із
своїми родичами. До того ж позивачу пояснили в нотконторі, що йому заяви про
прийняття спадщини подавати не потрібно, а оформити її він може в любий час без
обмежень.

Вказує, що коли
позивач на даний час звернувся в Ірпінську держнотконтору для отримання
свідоцтва про право власності на будинок матері, то нотаріус йому відмовив в
цьому, посилаючись на існування двох заповітів матері на відповідачку від  ІНФОРМАЦІЯ_2

Вказує, що
відповідач ОСОБА_4 являється рідним братом позивача і відноситься до
спадкоємців І черги відповідно до ст.529
ЦК України в ред.1963  року.

ОСОБА_1   просить
суд  встановити  факт
прийняття  спадщини  після
смерті

ІНФОРМАЦІЯ_1 матері   ОСОБА_5
в   АДРЕСА_2  та  визнати   за   ним
право   власності   на
будинок   АДРЕСА_1   в
порядку   спадкування   за
законом   після смерті  ІНФОРМАЦІЯ_1
матері  ОСОБА_5;

ОСОБА_2 звернулась до суду з
зустрічним позовом, свої вимоги мотивував тим, що її рідна бабуся ОСОБА_5
являється власницею будинкуАДРЕСА_1, з якою позивачка ОСОБА_6 проживала до
шлюбу. Після одруження в 197
3 році позивачка змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_2. Перший заповіт на все
належне бабусі майно ОСОБА_5 оформила на дівоче прізвище позивачки - ОСОБА_6.
Приблизно в 1974 році бабуся
попросила позивачку повернути їй заповіт, що вона і зробила. При спілкуванні з
бабусею до її смерті вона жодного разу не згадувала про заповіт чи про те, що
вона склала будь-який інший заповіт. ІНФОРМАЦІЯ_1   бабуся померла. ОСОБА_2 не була спадкоємцем першої черги,
спадкоємцями першої черги були батько позивачки ОСОБА_4 та його брат ОСОБА_1.
Коли позивачка запитала у них чи є розпорядження бабусі на час її смерті щодо
належного їй майна, то їй відповіли, що все майно належить   сину
померлої   -
дядьку ОСОБА_1,
оскільки   батько

2

позивачки  на  майно
бабусі  не  претендує,
а  щодо  позивачки,
то  ніяких  розпоряджень немає.

Вказує, що напередодні 2006 року позивачці
зателефонувала дочка дядьки -ОСОБА_7
з проханням зустрітися і підписати якісь папери. Вона пропонувала відмовитися
від якоїсь частини належного позивачці майна,  оскільки їм требу, купити квартиру для брата. З розмови з
ОСОБА_7 позивачка зрозуміла, що бабуся залишила їй якесь майно, про що їй
навмисно не повідомили. 22
серпня 2006 року
позивачка отримала дублікат заповіту, який має силу оригіналу.

Вказує, що на день смерті бабусі
позивачки належав будинок площею 78,9
кв.м, з земельною ділянкою 0,5
га, розташований в АДРЕСА_1.
У вказаному будинку на момент смерті, крім бабусі ОСОБА_5, проживав
двоюрідний брат позивачки ОСОБА_8. Відповідач ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_9  проживав у новому будинку,   який
без  дозволу  бабусі
побудував  на  належній
їй  земельній  ділянці.

ОСОБА_2 просить суд визнати за нею
право власності на будинок АДРЕСА_1
в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5; продовжити строк для прийняття спадщини, оскільки строк прийняття
спадщини був нею пропущений  з  поважних
причин.

В судовому засіданні представники
ОСОБА_3 свої заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити,
проти задоволення зустрічного позову
заперечували.

Відповідачка
ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні проти

заявлених
позовних вимог ОСОБА_3 заперечували, свої позовні вимоги

підтримали та
просили їх задовольнити, пояснивши суду, що відповідач на момент

смерті бабусі
ОСОБА_5 в будинку не проживав. Пояснили, що ОСОБА_2

про існування
заповіту не знала та не могла знати, тому просили позов

задовольнити.
Доповнили свої позовні вимоги та просили визнати право власності

за ОСОБА_2 на
все майно, яке належало спадкодавці на момент смерті, а на яке саме вони не
могли зазначити.

Відповідач  ОСОБА_1
в   судовому   засіданні
проти   заявлених   позовних

вимог ОСОБА_1 заперечував, зустрічний позов ОСОБА_2 підтримав
та просив його задовольнити, пояснивши суду, що він не має будь-яких претензій
до спадкового майна, якщо його мати їм розпорядилась, то право власності
повинно бути  визнано  за
його  дочкою  ОСОБА_2

Представник Ірпінської
держнотконтори в судове засідання не з'явився, направили  до
суду  листа  з
проханням  розглядати  справу
без  їх  участі.

Суд,
вислухавши    покази    учасників
процесу,     свідків,     дослідивши    письмові V
докази   по   справа,
вважає   позов   таким
ОСОБА_1   таким,    що
підлягає   до задоволення.   Зустрічний
позов  ОСОБА_2   суд
вважає  таким,   що
не  підлягає  до задоволення  по
наступним  підставам.

Відповідно до ч. 1 ст.549 ЦК України в ред. 1963 p. визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за
місцем  відкриття  спадщини
заяву  про  прийняття
спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України строк для прийняття спадщини,

встановлений
статтею 54 9 ЦК
України, може бути продовжений судом, якщо він

визнає  причини
пропуску  строку  поважними.

Відповідно до ч.2 ст.553 ЦК України вважається, що відмовився від спадщини також
той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття
спадщини   (ст.549
ЦК  України).

Так, у судовому засіданні
встановлено, що відповідно до рішення Києво-Святошинського народного суду
Київської області від 24.05.1946
року та свідоцтва про право власності мати позивача та відповідача ОСОБА_3,
бабуся відповідачки ОСОБА_2 -
ОСОБА_5 являється власницею будинку АДРЕСА_1. Раніше
даний будинок мав НОМЕР_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5
померла. На час смерті матері позивач ОСОБА_1 продовжував утримувати та
доглядати спірний будинок, в подальшому в зв"язку з його поганим технічним
станом : використовував
його для зберігання кормів для тварин, обслуговував земельну ділянку біля
будинку. За даних обставин, суд приходить до висновку, що позивач як
спадкоємець першої черги прийняв спадщину відповідно до вимог ст.54 9 ЦК України в
редакції 1963 року,
тобто позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення
.

3

Дані обставини в судовому засідання
були підтверджені показами -представників позивача, показами свідків, паспортом
позивача, який і на даний час
зареєстрований  в  будинку
матері.

Що стосується позовних вимог
ОСОБА_2, то суд
вважає, що вони не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки
суд вважає, що та обставина, що вона пізно дізналася про наявність заповіту
спадкодавця сама по собі не є підставою для продовження строків для прийняття
спадщини, оскільки не було перешкод для того, щоб довідатися про це своєчасно.
Окрім того, нині діючий ЦК України .надає суду можливість лише встановлювати
додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини в нотаріальну
контору, але для цього повинні бути дійсно
поважні  причини  -
відрядження,   хвороба  та
інші.

За даних обставин, суд відмовляє в
задоволенні поданого ОСОБА_2, зустрічного
позову.

При вирішення даного спору, суд
користується вимогами Цивільного кодексу в редакції 1963 року, які не
суперечать вимогам діючого Цивільного кодексу  України.

Керуючись ст.ст.524-527, 529, 548, 549, 550, 553 ЦК України в ред. 1963 року,   ст.ст.
15,   57,
214,   218   ЦПК  України,
суд   ,-

вирішив
:

Позов  ОСОБА_1
задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_1 спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 в АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на будинок АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5.

Зустрічний
позов  ОСОБА_2  залишити
без  задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави державне мито в   сумі  115  грн.   37   коп.

Повне  рішення  буде
складене  протягом  5
днів,   16  січня
2007  року.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський
суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів та
апеляційної скарги протягом 20-ти днів або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК  України.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про  апеляційне
оскарження,   якщо  заяву
про  апеляційне  оскарження
не  було  подано.

Суддя                О.М.Рудніченко