РІШЕННЯ
справа № 2-78/07

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 січня 200? року.              Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області в складі: головуючого судді                        Шаповала Г.І.

при секретарі
Кудіній Н.І.

з участю: представника позивача                    ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Вільногірську, Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення в порядку регресу грошових коштів,

УСТАНОВИВ:

06.05.06
року позивач звернулася в суд з позовом, в якому зазначено наступне.

Відповідач являється колишнім чоловіком позивача, від
шлюбу з яким сторони мають двох дітей, в тому числі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Згідно вироку Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 16.04.04
року син сторін - ОСОБА_4
був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 186 ч.І, 186 ч.2 КК України,
а також з нього було стягнуто грошові кошти на користь потерпілих від злочину
осіб: ОСОБА_5 - 1565.50 грн., ОСОБА_6 - 439.58 грн., ОСОБА_7 -94
грн., ОСОБА_8 -48 грн. У
випадку відсутності у сина самостійного заробітку і відсутності у нього у
власності майна достатнього для задоволення цивільного позову потерпілих, було
постановлено стягнення проводити з позивача, як законного представника
неповнолітнього.

Позивач самостійно за власні кошти виплатила потерпілим
особам кошти у розмірі 1857.08
грн., що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, фіскальними
чеками поштового відділення м. Вільногірська в період з серпня 2004 року по квітень 2006 року про
перерахування грошових коштів на користь потерпілих.

Окрім того, 16.04.04
року позивач сплатила адвокату ОСОБА_9 1000 грн. за послуги з захисту сина ОСОБА_4 на досудовому
слідстві та в суді. Свідченням про оплату є квитанція НОМЕР_1 від 03.05.06
року.

Таким чином, загальні витрати, які понесла позивач і які
пов'язані з винними діями неповнолітнього сина ОСОБА_4, складають 2857.54 грн.
Розрахунок суми позову додано до цього позову.

Згідно ч.9 ст.7 СК України, сімейні відносини регулюються
на началах справедливості і розумності. Виходячи з цих принципів, справедливо і
розумно, що відповідач, який являється батьком неповнолітнього ОСОБА_4,
зобов'язаний відшкодувати позивачу частину її витрат, пов'язаних з сином,
оскільки відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та
обов'язки по відношенню до дитини, і розірвання шлюбу між батьками, проживання
їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків
по відношенню до дитини.

Приймаючи до уваги вищезазначені норми сімейного права
України а також ч.2 ст. 1179 ЦК України, згідно якій, у випадку відсутності у
неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування спричиненої ним
шкоди, ця шкода відшкодовується його батьками, з чого випливає, що відповідач
повинен був разом з позивачем в солідарному порядку відшкодовувати майнову
шкоду, спричинену потерпілим особам від злочину, вчиненого неповнолітнім сином
сторін.

Проте, відповідач на пропозицію сплатити половину розміру
понесених позивачем витрат, відповів, що це проблеми позивача і щоб вона сама з
ними розбиралася.

Окрім цього, неповнолітній син був зареєстрований в
квартирі в якій проживав і проживає відповідач, а вина позивача і вина
відповідача в заподіянні шкоди потерпілим передбачається рішенням суду про
визнання їхнього сина винним в скоєнні злочину. Згідно ст. 1 190 ЦК України,
ч.І ст. 1 191 ЦК України, позивач має право зворотної вимоги (регресу) по
відношенню до винних осіб в розмірі частки виплаченого позивачем відшкодування.

Оскільки відповідальність позивача і відповідача згідно
закону рівна, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу 1/2 частину її
майнових витрат, що складає:

виплати потерпілим -
1857 грн. 08 коп. - 1/2 частина = 928 грн. 54 коп.

виплата адвокату -
1000 грн. - 1/2
частина = 500 грн. -
982 грн. 54
коп. + 500 грн. = 1428 грн. 54 коп.

Керуючись ст.ст. І 179, 1190, 1191 ЦК України, ст.ст.
7,141 СК України, ст. З ЦПК України, позивач прохає стягнути на її користь з
відповідача в порядку регресу - 1428.54 грн. та всі судові витрати, понесені
нею у справі з розгляду цього позову.

В судове засідання позивач не з'явилася, але через свого
представника повідомила суд, що бажає, щоб справа розглядалася за її
відсутності. Представник позивача, який уповноважений представляти інтереси
позивача за нотаріально посвідченою довіреністю, і не обмежений в своїх
повноваженнях, надав про це свою письмову заяву.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги
та їх обгрунтування, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі.
Додатково пояснив, що позивач зверталася до відповідача з проханням надати
допомогу з оплати послуг захисника неповнолітнього сина ОСОБА_4 в кримінальній
справі. На що відповідач відмовив, сказав, що вона сама займалася вихованням то
хай сама і платить. Сам син ОСОБА_4 на час скоєння злочину навчався, не
працював, власних доходів та майна, за рахунок яких можливо було б відшкодувати
завдану злочином шкоду, не мав.

Відповідач та його представник в судове засідання не
з'явилися, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, про причину
неявки в судове засідання суд не повідомили, проте, самі були повідомлені
належним чином про час та місце судового засідання. З врахуванням думки
представника позивача, який не заперечував проти проведення судового засідання
за відсутності відповідача та його представника, суд на підставі ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України на
місці виніс ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідача та
його представника, які не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Проте раніше, відповідач в судовому засіданні позов не
визнав в повному обсязі, і пояснив, що в 1999
році між ним та позивачем було розірвано шлюб. Позивач відсторонила його
від виховання дітей, яких залишила на виховання своїм батькам, а сама поїхала
до Москви на заробітки. Аліменти він сплачував, а також сплачував за те, що
діти були зареєстровані за місцем проживання у нього. Сплатив близько трьох
тисяч гривень. Вважає, що позивач повинна повернути йому половину понесених ним
витрат. Окрім того, ним були зібрані документи на позбавлення позивача
батьківських прав. Про скоєння злочину сином узнав від тещі, яка зверталася до
нього з проханням. Він відповів, що вона на днях отримає аліменти - 500 грн. та може
бути наданий безплатний захисник. Позивач сама до нього не зверталася. Якби
дитина находилася з ним, то нічого не відбулося б. На той час ОСОБА_10 проживав
у нього, а ОСОБА_4 - у бабушки. Аліменти він
сплачував на двох. Йому не давали виховувати дітей. Коли дитина приходила без
дозволу позивача, то дитину вона карала. ОСОБА_4 проживав у бабушки і тому в школу
до нього він не ходив, тому що йому заборонили вмішуватися в виховання.

Представник відповідача підтримав позицію відповідача і
додатково пояснив, що позов не підлягає задоволенню тому, що вини відповідача в
тому, що неповнолітній син сторін -
ОСОБА_4 учинив злочин, немає. За виховання сина ОСОБА_4 несла повну
відповідальність позивач.

Допитаний в якості свідка неповнолітній ОСОБА_4 показав,
що він був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, з
нього було стягнуто матеріальну шкоду. Мати сплатила за адвоката, який його
захищав, та відшкодувала матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок злочину.
Потрібно, щоб батько сплатив матері половину від понесених нею витрат. Він
отримує стипендію у розмірі 90 грн., із яких 40 грн. віддає матері, так вирішив
сам. На практиці щомісяця йому сплачують близько 30-40 грн. Неприязненних відносин ні з батьком ні з матір'ю не
має. Років два назад пару раз мати забороняла ходити до батька. Батьки
сварилися і в 2004 році
його та брата виписали від батька. З того часу батько не займався його
вихованням.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що відповідач - це її колишній
зять, і вона відмовляється давати показання, тому що сильно хвилюється, і в
зв'язку з поганим станом свого здоров'я.

Згідно свідоцтву про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
народження, ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого 14.10.1989 р. бюро ЗАГС Вільногірського
міськвиконкому Дніпропетровської області, батьками його є позивач та
відповідач.

Згідно копії вироку Вільногірського міського суду від
16.04.04 року неповнолітнього ОСОБА_4 визнано винним в тому, що він учинив ряд
злочинів, внаслідок яких було завдано матеріальної шкоди ОСОБА_5 - 1565.50
грн., ОСОБА_6 -439.58 грн., ОСОБА_7 - 94 грн., ОСОБА_8 - 48.00 грн. Дії
неповнолітнього ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 186 ч.І; ст. 15 ч.2 -ст. 186 ч.2,
ст. 186 ч,2 КК України та призначено покарання в виді чотирьох років і одного
місяця позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України, з звільненням від
відбування покарання з випробувальним строком -два роки. З ОСОБА_4 згідно
вироку стягнуто на користь потерпілих завдану їм матеріальну шкоду. При цьому
зазначено, що у випадку відсутності коштів та заробітку у ОСОБА_4, стягнення
виконувати з його законного представника - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. народження.

Згідно довідки КП ВО
ЖКГ м. Вільногірська від 05.05.06
року ОСОБА_4 та ОСОБА_10 були зареєстровані за місцем проживання по
АДРЕСА_1 з 14.02.97 року, виписані 24.01.05 року.

Згідно копії квитанції від 16.04.04 року 03.05.06 року
ОСОБА_2 сплатила на досудовому слідстві захиснику - адвокату ОСОБА_9 - 1000.00
грн.

Згідно розрахунку суми позову відповідно до фіскальних
чеків, які розташовані в оглянутих в судовому засіданні матеріалах виконавчого
провадження, на користь ОСОБА_5 сплачено 1275.50 грн., на користь ОСОБА_6 -
439.58 грн., на користь ОСОБА_7 -94.00 грн., на користь ОСОБА_8 - 48.00 грн., -
всього на загальну суму 1857.08 грн., половина якої складає - 928.54 грн.,
адвокату ОСОБА_9 - 1000.00 грн., половина від якої складає 500.00 грн., -
всього сума позову складає: 928.54 грн. + 500.00 грн. = 1428.54 грн.

Згідно витягу з рішення Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 17.12.04 року за позовом ОСОБА_12 ОСОБА_4 та
ОСОБА_13 визнані особами, які втратили право користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1, та зняті з реєстраційного обліку з зазначеної квартири.

Згідно копії рішення № 177 від 05.05.01 року виконком
Вільногірської міської ради затвердив постанову № ЗІ від 17.04.01 року ради з
питань опіки та піклування Вільногірської міської ради депутатів «Про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_14 відносно її неповнолітніх дітей:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. народження.

Згідно копії постанови № 31 від 17.04.01 року ради с
питань опіки та піклування виконкому Вільногірської міської ради визнано
доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітніх
дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.
народження.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого
провадження ДВС у м. Вільногірську № 177 від 16.04.04 року, № 179 від 16.04.04
року, № 180 від. 16.04.04 року, № 227 від 16.04.04 року видно, що на користь
ОСОБА_5 сплачено - 1565.50 грн., на користь ОСОБА_6 - 439.58 грн., на користь
ОСОБА_7 - 94.00 грн., на користь ОСОБА_8 -48.00 грн., провадження у справах
закінчено.

Згідно квитанцій від 06.05.06 року позивачем сплачено судовий збір - 5 1.00 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30.00 грн.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини,
які виникають з факту відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення
злочину неповнолітньою особою, в якої відсутні достатньо власні кошти та майно
для відшкодування шкоди, одним із батьків, та факту виникнення регресу до
іншого із батьків.

Відповідно до цих правовідносин, пояснень позивача та
його представника, відповідача та його представника, на підставі досліджених в
судовому засіданні доказів в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до
висновку про задоволення позову в повному обсязі, за наступних підстав.

Суд вважає, що факти заподіяння неповнолітнім ОСОБА_4
майнової шкоди потерпілим ОСОБА_5 -
на 1565.50 грн., ОСОБА_6 - на 439.58
грн., ОСОБА_7 - на 94 грн., ОСОБА_8 - на 48.00 грн. внаслідок
вчинення у відношенні них злочину, та факт сплати адвокату ОСОБА_9 - 1000.00 грн. за
здійснення захисту неповнолітнього ОСОБА_4 в кримінальній справі, - в судовому
засіданні повністю підтвердилися. Також повністю підтвердився факт того, що
мати неповнолітнього ОСОБА_4 -
позивач у справі повністю відшкодувала потерпілим майнову шкоду, та
оплатила послуги захисника.

Суд не приймає твердження відповідача та його
представника, як законну підставу невизнання позову, про те, що позивач
заборонила йому приймати участь в вихованні сина ОСОБА_4, якого оставила на
виховання своєї матері, тому всю відповідальність за дії сина повинна нести
одна позивач.

Згідно ст. 141
СК України, І. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2. Розірвання шлюбу
між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 151
СК України, 1. Батьки
мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. 2. Батьки мають
право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання
фізичним та юридичним особам. 3.
Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих. які
суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно ст.
155 СК України, 1. Здійснення
батьками своїх прав та виконання обов'язків мають Грунтуватися на повазі до
прав дитини та її людської гідності. 2. Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам дитини. 3. Відмова батьків від дитини є
неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. 4. Ухилення батьків
від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них
відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 157
СК України, І. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. 2. Той із батьків,
хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має
право на особисте спілкування з нею. 3. Той із батьків, з ким проживає дитина,
не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини. 4.
Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Той з батьків,
хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору
зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з
батьків.

Згідно ст. 158
СК України, 1. За
заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи  участі
у  вихованні  дитини та
спілкуванні  з нею того з батьків,
хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування
постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до
дитини, інших обставин, що мають істотне значення. 2. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та
моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ст. 159 СК України, І.Якщо той із батьків, з ким
проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від
виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 2. Суд визначає способи
участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні
побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його
проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану
здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. 3. За заявою
заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та
піклування до вирішення спору. 4.
У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина,
суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для
проживання з ним. 5. Особа,
яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідач не надав доказів того, що він використав
передбачені законом можливості для забезпечення його участі у вихованні сина
ОСОБА_4. Суд приходить до висновку, що відповідач самоусунувся від виконання
встановлених законом обов'язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Згідно ст.І 191
ЦК України, 1. Особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом. 4. Батьки (усиновлювачі), опікун або
піклувальник, а також заклад або особа, що зобов'язані здійснювати нагляд за
малолітньою або неповнолітньою особою, які відшкодували шкоду, завдану
малолітньою або неповнолітньою особою чи фізичною особою, яка визнана
недієздатною, не мають права зворотної вимоги до цієї особи.

Згідно ст. 1 179 ЦК України, І. Неповнолітня особа (у
віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду
самостійно на загальних підставах. 2. У разі відсутності у неповнолітньої особи
майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода
відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками
(усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було
завдано не з їхньої   вини.

Суд вважає можливим застосувати ст. 544 ЦК України,
згідно якій, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну
вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо
інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає
на нього, тому що згідно сімейного законодавства, батьки мають рівні  права та обов'язки  щодо
виховання дитини  і  поважних
причин для  звільнення

відповідача від обов'язку відшкодувати шкоду, завдану
його неповнолітнім сином ОСОБА_4, суд не вбачає.

Відповідно до ст.ст.79,81,88 ЦПК України
судові витрати з розгляду цивільної справи, понесені позивачем в виді оплати
судового збору (державне мито) в сумі 51.00
грн., та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
сумі 30.00 грн., - всього на суму 81.00 грн., слід
стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та ст.ст.З, 4, 6, 11, 14 - 16 ЦК
України, керуючись ст.ст. 60,61,79,81,84,
88, 224-228, 232,233, 212-215, 217, 222, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення в порядку регресу
грошових коштів - задовольнити
в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3, 19.06.1966
р. народження, уродженця с.
Борисівка, Борисівського району, Бєлгородської області, працюючого
ІНФОРМАЦІЯ_4 АРМ філії
ВГМК ЗАТ «Кримський Титан», мешкає та зареєстрований по АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. народження, уродженки м. Вільногірська,
Дніпропетровської області, непрацюючої, і/к НОМЕР_2, мешкає без реєстрації за
місцем проживання по АДРЕСА_1, - 1509.54 грн. (одну тисячу п'ятсот дев'ять
гривень 54 копійки), із яких: для відшкодування регресу - 1428.54 грн., для відшкодування
судових витрат в виді судового збору (державне мито) - 51.00 грн., для
відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи -
30.00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному
порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України,
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подана в Вільногірський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення
рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в строк,
установлений для подання заяви про апеляційне оскарження, через Вільногірський
міський суд.

Копію рішення протягом п'яти днів з часу його
проголошення надіслати позивачу, відповідачу та його представнику
рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Головуючий суддя