Справа
№ 22ц - 156/07                           Головуючий
Категорія: 33                                           Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 р. лютого 21
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого Шевчук Л.Я.

суддів Свистун О.В., Подолюка В.А.

при секретарі Матюхіній О.Г.

з участю представників позивача Шемета І.К., Берекети
О.Б.

представника відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Вімпекс» до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки за апеляційною скаргою ТзОВ «Вімпекс» на
рішення Луцького міськрайонного суду від 21
листопада 2006 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі директор товариства з обмеженою відповідальністю
(далі ТзОВ ) «Вімпекс»
просить рішення суду скасувати та постановивши нове, задовольнивши позовні
вимоги повністю, оскільки дане рішення є незаконним із-за неповного з'ясування
судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального
права.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 21 листопада 2006 року в позові
ТзОВ «Вімпекс» до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки - відмовлено.

В апеляційній скарзі директор ТзОВ «Вімпекс» вказує, що позивачем
надано достатньо доказів про виконання ними умов договору купівлі-продажу
земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 Зокрема, проведено оплату земельної
ділянки у повному розмірі шляхом перерахунку на рахунок відповідача 26000 грн. Саме така
вартість була встановлена на травень 2003
року. Крім того, при укладенні цієї угоди здійснювалась експертна оцінка
вартості земельної ділянки.

ОСОБА_2,
на виконання умов договору купівлі-продажу, передав земельну ділянку позивачу
ще у травні 2003 року.

Вказує, що суд безпідставно відмовив у клопотанні про
визначення судової експертизи для визначення вартості земельної ділянки,
оскільки між сторонами виник спір щодо ціни договору купівлі-продажу.

2

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами не
було досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу земельної
ділянки

Заслухавши пояснення представників позивача Шемета І.К.,
Берекети О.Б., представника відповідача ОСОБА_1, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачу
ОСОБА_2 5 вересня 2002 року на підставі
договору купівлі-продажу від 20.06.2002
року НОМЕР_1 видано
Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,0195 га розташованої
у АДРЕСА_1 для
обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Судом першої інстанції встановлено, що у травні 2003 року між
позивачем ТзОВ «Вімпекс» та відповідачем ОСОБА_2 була усна домовленість про
укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки з незавершеним
будівництвом по АДРЕСА_1.

На виконання усної домовленості позивачем було
перераховано відповідачу 128000
грн., з яких 102000 грн. як
оплата за покупку незавершеного будівництва і 26000 грн. як попередня оплата за земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Крім того, судом встановлено, що при усній домовленості
ОСОБА_2 погоджувався продати спірну земельну ділянку незалежно від її оцінки та
вартості житла за 300000
грн., а ТзОВ «Вімпекс», крім оплати, зобов'язувалося надати відповідачу
квартиру у будинку, який мав будувати позивач на спірній земельній ділянці.

Позивач ТзОВ «Вімпекс» заперечує, що вартість земельної
ділянки була обумовлена на суму 300000
грн. і визнає, що відповідачу повинен був надати квартиру. Однак, квартири
не надав, проте оплатив вартість земельної ділянки.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами не
досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, а саме: щодо ціни земельної
ділянки, умов оплати, порядку розрахунків, прав і обов'язків сторін.

Відповідно до ст.47 ЦК УРСР, який був чинним на час усної
домовленості, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що
потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною. Однак, правило ст.47 ЦК УРСР не може бути
застосоване, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або
для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження.

Статтею 153
ЦК УРСР передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в
потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за
законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо
яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

3

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку, що відсутні підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки.

Крім того, покликання особи, яка оскаржила рішення суду,
що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової
експертизи для визначення вартості спірної земельної ділянки є безпідставні,
оскільки в протоколах судових засідань не зазначено таке клопотання і в
матеріалах справи відсутні зауваження на протоколи.

Таким чином, рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ТзОВ «Вімпекс» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 21 листопада 2006 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.

Головуючий