Cпpaвa № 2-470/07/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2007 р.                                                                                                                       м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Садовського
К.С.

при секретарі -                Калініченко Т.Г.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства „Страхове
товариство "Іллічівське", в особі
Харківської філії відкритого акціонерного товариства "Страхове товариство
"Іллічівське" про стягнення заборгованості за договором та моральної
(немайнової) шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства
„Страхове товариство "Іллічівське" про стягнення з відповідача
заборгованості за договором НОМЕР_1 страхування наземного транспорту,
укладеного між позивачем та відповідачем 11 жовтня 2004 року, у розмірі 10 761,49 грн. та про стягнення з відповідача моральної
(немайнової) шкоди у розмірі 1650,00 грн. Свій позов він
обґрунтував тим, що відповідач безпідставно відмовив в відшкодуванні прямих дійсних збитків на суму 5591,62 грн., якими відповідно
до умов договору є його затрати на
відновлення застрахованого автомобіля, що складаються з затрат на ремонт,
технічне обслуговування застрахованого автомобіля, заміну окремих його частин та деталей. Відповідно до умов вищезазначеного договору
за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування, за кожний
день затримки виплати страхового відшкодування з вини Відповідача Позивачу
повинна бути сплачена пеня у розмірі 0,5 % від не переказаної суми. Крім того, вказує, що сума заборгованості підлягає
стягненню з відповідача з урахуванням 3-х відсотківрічних і
індексу інфляції відповідно до вимог ЦК України.

В попередньому судовому засіданні представник позивача збільшила розмір
позовних вимог дорахувавши суму пені у розмірі
1314,05 грн. за період з 13 квітня 2006 р. по 21 серпня 2006 року та просить
стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 12 075,54 грн. та
моральну (немайнову) шкоду у розмірі 1650,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просила їх задовольнити.
Пояснювала, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору, неправомірної відмови у виплаті страхового відшкодування позивач
зазнав моральних переживань, він був
вимушений витрачати значний час на збір довідок, проведення додаткової експертизи тощо та доведення;своєї правоти, у
зв'язку із чим вживав додаткових зусиль для організації свого життя.

Представник відповідача проти позову заперечує. В запереченнях на позовну
заяву відповідач просить суд відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що згідно з висновком спеціаліста - автоварознавця - Харківського
науково-дослідного інституту експертиз ім. Засл. Професора М.С. Бокаріуса, величина матеріального збитку, заподіяного позивачу, що згідно з договором є страховим
відшкодуванням, складає 2 830,38 грн. Відповідач зазначає, що він своєчасно
виплатив страхове відшкодування, а виплата страхового відшкодування у вказаному розмірі та в установлені договором
строки є належним виконанням умов договору та
відповідно позбавляє позивача права на нарахування та стягнення пені. Щодо стягнення з відповідача суми, що є вартістю вітрового
скла, то відповідач вважає, що пошкодження
вітрового скла не знаходиться у зоні аварійних руйнувань і тому не підлягає відшкодуванню. Також відповідач заперечує
проти стягнення з нього за проведення експертизи у розмірі 370,00 грн., так як
вважає, що вартість послуг за експертну оцінку має бути сплачена позивачем
самостійно. Крім того, відповідач вказує на порушення позивачем правил підсудності, на думку відповідача даний спір має
вирішуватися за місцезнаходження відповідача - у
Голосіївському районному суді м. Києва.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд частково
задовольняє позовні вимоги з наступних підстав.

11 жовтня 2004 року між ОСОБА_1 та акціонерним товариством відкритого типу
страховою компанією „Страховий захист" було укладено договір НОМЕР_1
страхування наземного транспорту /а.с. 9-14/.

Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів АТВТ СК „Страховий
захист" від 04.03.2005 р. акціонерне товариство відкритого типу
страхова компанія "Страховий захист"
було перейменовано в відкрите акціонерне товариство "Страхове товариство "Іллічівське",
же і є відповідачем у даній справі /а.с. 60/.

Договір був укладений з метою страхового захисту майнових інтересів
позивача, які пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням його
автомобілем Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно з п.3.1. Договору відповідач бере на себе зобов'язання компенсувати
позивачеві прямі збитки, які є наслідком
настання страхових випадків, до яких п.3.2 Договору, зокрема відносить
дорожньо-транспортну подію.

З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2005 року мала місце дорожньо-транспортна
подія/а. с. 59/.

22 червня 2005 р. між позивачем та відповідачем внаслідок
дорожньо-транспортної події, що мала місце 21 червня 2005
року, було складено протокол огляду пошкодженого застрахованого автомобіля Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_2 /а.с. 55-57/.

В результаті огляду застрахованого автомобіля позивачем та відповідачем
були виявлені такі пошкодження: тріщина у лівої нижньої
частини переднього вітрового скла; пошкодження
кронштейна правої протитуманної фари; пошкодження розвевателя правої блок-фари
з утворенням тріщин; деформовано праве переднє крило у передній частині з
утворенням незначних вигинів; панель правої
блок-фари зміщена з місця кріплення та пошкоджена з незначним порушенням лакофарбового покриття; пошкодження облицювання
переднього бампера у правій частині з утворенням об'ємних вм'ятин розміром
30x40 та вигинів. Вказані вище пошкодження були зазначені в
протоколі від 22 червня 2006 року, який був підписаний позивачем і
відповідачем.

Також окремим батальйоном дорожньо-патрульної служби ДАІ при Управлінні МВС
України в Харківській області позивачу було надано
довідку, яка свідчить про пошкодження отримані
застрахованим автомобілем внаслідок дорожнього-транспортної події, що мала
місце 21 червня 2005 року /а.с. 17/.

Так, згідно з зазначеною довідкою, застрахований автомобіль отримав такі
механічні пошкодження: деформовано: передній
бампер, передня блок-фара, праве переднє крило, а також тріщина
лобового скла.

24 червня 2005 року позивач, за наслідком настання страхового випадку -
дорожньо-транспортної події, у встановлені
п.п. 7.3.3 Договору строки звернувся до відповідача з заявою про
виплату йому страхового відшкодування.

Відповідачем, на підставі висновку спеціаліста - автотоварознавця №5415 від
04.08.2005 року Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім.Засл.Професора М.С. Бокаріуса, було визначено розмір страхового відшкодування для виплати, який
після відрахування франшизи, становила 2030,38 грн.

Позивач, не погодившись з розміром страхового відшкодування, звернувся до незалежного експерта ПГТ „Баранов і К" упроваджувального підприємства „Центр-Персонал" для проведення незалежної товарознавчої експертизи з
метою встановлення реального розміру збитку.

06 вересня 2005 року Позивач повторно звернувся до Відповідача з заявою на
виплату страхового відшкодування, для
визначення якого просив врахувати висновок незалежного експерта.

Листом від 12 жовтня 2005 року Відповідач повідомив, що розмір страхового відшкодування
складає  2   030,38
грн.,   збільшення  суми
страхового  відшкодування  є неможливим, а
пошкодження вітрового скла, що зазначено в протоколі огляду застрахованого автомобіля від 22 червня 2005 року не знаходиться у зоні
аварійних руйнувань дорожньо-транспортної події/а. с. 16/.

Відповідно до п. 9.1.3. договору позивач має право на одержання страхового відшкодування у розмірі прямого дійсного збитку в межах
страхової суми.

Прямими дійсними збитками є затрати Позивача на відновлення застрахованого автомобіля, що зокрема складаються з затрат на ремонт,
технічне обслуговування застрахованого автомобіля, заміну окремих його частин та
деталей.

З матеріалів справи вбачається, а також підтверджується товарними чеками та
квитанціями, що позивачем було проведено ремонт та
покраску
застрахованого автомобіля на суму 1 717,00 грн. /а.с. 23/, замінено фару праву на суму 1520,00 грн.
/а.с. 21/, доп.фару RH Subaru на суму 815,00 грн. /а.с. 22/, а
всього на загальну суму 4 052,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір прямого дійсного збитку, внаслідок
страхового випадку становить 4 052,00 грн.

Відповідно до п.7.7. договору розмір страхового відшкодування по кожному страховому випадку зменшується на величину безумовної
франшизи, що по ризику дорожньо-транспортної події встановлена у розмірі 0,5% від
страхової суми.

Виходячи із розміру страхової суми у 160 000,00 грн. безумовна франшиза
складає 800,00 грн., і вказана сума вже
була вирахувана відповідачем при визначенні розміру страхового
відшкодування.

Страхове відшкодування визначене відповідачем у розмірі 2 030,38 грн.
позивач вже отримав.

Таким чином, розмір страхового відшкодування, що підлягає сплаті
Відповідачем, за ; винятком вже отриманої суми, становить 2 021,62 грн.

Як було зазначено вище, листом від 12.10.2005 року відповідач відмовив
позивачеві компенсувати збитки, що спричинені
пошкодженням вітрового скла, мотивуючи тим, що таке пошкодження не знаходиться у зоні аварійних руйнувань цієї
дорожньо-транспортної події.

Проте, як свідчить довідка ДАІ, що була складена на місці дорожньо-транспортної
події та про це зазначено в протоколі огляду пошкодженого транспортного засобу
від 22 червня 2006 року, пошкодження
вітрового скла відбулося саме в результаті дорожньо-транспортної події, а згідно з інструкцією про призначення та проведення судових
експертиз та Науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення судових експертиз, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України N 53/5 від 08.10.98 та
листом ХНДІ судових експертиз від 19.09.2005 р.
за № 3886 визначити причину пошкодження скла вітрового вікна
методами товарознавчої експертизи не є можливим.

За таких обставини суд приходить до висновку, що пошкодження вітрового скла
відбулося саме в результаті дорожньо-транспортної
події, що мала місце 21 червня 2005 року.

Враховуючи те, що відповідно до договору відшкодуванню підлягають прямі
збитки, то проведена позивачем заміна вітрового скла, що складає
суму в 3 570,00 грн. і підтверджується
товарним чеком є прямими збитками, які підлягають відшкодуванню відповідачем.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов
договору, Цивільного кодексу, інших актів Цивільного законодавства.

Статтею 20 Закону України «Про страхування» встановлено обов'язок
відповідача як Страховика при настанні страхового випадку здійснити виплату
страхового відшкодування у передбачений договором строк та
передбачена майнова відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати неустойки (штрафу, пені),
розмір якої визначається умовами договору страхування.

Відповідно до п.7.6 договору, страхове відшкодування виплачується
відповідачем протягом тридцяти банківських днів
після отримання всіх документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхової виплати, а саме заяви на виплату
страхового відшкодування, довідки ДАІ, водійського посвідчення та протоколу
огляду пошкодженого транспортного засобу.

Згідно з п. 9.4.6. відповідач несе майнову відповідальність за несвоєчасне
здійснення виплати   страхового
відшкодування,   за   кожний
день   затримки   виплати
страхового відшкодування з вини відповідача
позивачу сплачується пеня у розмірі 0,5% від не переказаної суми.

У своїй позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у
розмірі 4480,35 грн., посилаючись на те, що
початком строку, з якого належить розрахувати пеню є 24 липня 2005 року. Проте суд вважає, що позивач помилково визначив строк, з
якого належить розраховувати пеню та відповідно
неправильно визначив її розмір, оскільки страхове відшкодування виплачується протягом тридцяти банківських днів, а не
календарних днів ж помилково визначив позивач.

Зважаючи на те, що всі документи відповідач отримав 24 червня 2005 року
разом з заявою на виплату страхового
відшкодування, то значить початком строку, з якого належить розраховувати пеню з суми несплаченого страхового
відшкодування у розмірі 3570,00 грн. є 4 серпня 2005 року.

Пеня за період з 4 серпня 2005 року
по 31 березня 2006 року становить: 4230,45 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від
простроченої суми.

Отже, сума заборгованості по сплаті страхового відшкодування за пошкоджене
вітрове скло з урахуванням індексу інфляції
та трьох відсотків річних становить: 3889,62 грн. Розрахунок позивача індексу інфляції та 3-х відсотків річних є вірним /а.с.
8/.

Також суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення з відповідача суми за
проведення експертизи у розмірі 370,00 грн. /а.с.
24/, оскільки відповідно до п.9.4.4. відповідач зобов'язаний провести оплату за послуги експерта по проведенню експертизи
щодо визначення розміру збитку.

05 квітня 2006 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою на виплату
страхового відшкодування у розмірі 2021,62
грн. в семиденний строк з дня отримання заяви.

Враховуючи те, що зазначену заяву Відповідач отримав 05.04.2006 р., то кінцевий строк оплати -12 квітня 2006 року,  ,

Відповідачем не було доведено проведення виплати страхового відшкодування у
зазначеному розмірі, при цьому листом від
25.05.2006 р. за НОМЕР_3 відповідач відмовив у виплаті
страхового відшкодування у розмірі 2021,62 грн.

За таких обставин та відповідно до п. 9.4.6. Договору позивач має право на
нарахування пені за період з 13 квітня 2006
року по 21 серпня 2006 року, яка становить: 1314,05 грн. Суд приходить до висновку, що пеня у розмірі 1314,05 грн.
підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статті 26 Закону України „Про страхування" Позивач має
право оскаржити у судовому порядку відмову Відповідача
здійснити страхову виплату.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про захист прав споживачів"
споживач має право вимагати, щоб надання послуг
відповідало закону та умовам договору, а ст.23 вказаного Закону
встановлює, що захист прав споживачів здійснюється судом.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що загальна сума
боргу відповідача перед позивачем за договором НОМЕР_1
страхування наземного транспорту від 11 жовтня 2004
року становить 11 825,74 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні
вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо
відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача моральної
(немайнової) шкоди у розмір 1650,00 грн. то суд
не знаходить підстав для їх задоволення у зв'язку із їх недоведеністю в
судовому засіданні.

Відповідно до п. 5 ст.110 Цивільного процесуального кодексу України
Позивач, як споживач послуг, права та
охоронювані законом інтереси, якого порушені, має право на вибір підсудності, тобто на звернення з цим позовом до суду за
своїм місцем проживання, тому заперечення відповідача щодо
вирішення спору за місцезнаходження відповідача - у Голосіївському районному суді м. Києва судом не беруться до уваги як
безпідставні.

Згідно з ст. 22 Закону України „Про захист прав
споживачів" та п.п. 10 п.4 Декрету КМУ „Про державне мито" Позивач
звільняється від сплати державного мита за позовні вимоги щодо
стягнення заборгованості.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної
чи відхиленої частини вимог.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до п.1 ст. З Декрету КМУ "Про державне мито" із
позовних заяв, що подаються до суду справляється 1
відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Керуючись статтями 60, 61, 88, 212-215 Цивільного процесуального Кодексу
України, ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 20, 26 Закону України „Про страхування",
ст.ст. 4, 23 Закону України „Про захист прав споживачів", суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Страхове товариство
"Іллічівське" (01033, Київська область, м. Київ,
вул. Саксаганського, буд. 38 б, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, картковий рахунок
НОМЕР_4 ВАТ "Державний Ощадний банк України" м. Харків, МФО 351823) заборгованість за договором страхування в сумі 11 825
/одинадцять тисяч вісімсот двадцять п'ять/ грн. 74
коп., що складається з 5 961, 62 грн. суми заборгованості за договором; 5
544,50 грн. пені; 319,62 три відсотки річних та індекс інфляції.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Страхове товариство
"Іллічівське" (01033, Київська область, м. Київ,
вул. Саксаганського, буд. 38 б, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, картковий рахунок
НОМЕР_4 ВАТ "Державний Ощадний банк України" м. Харків, МФО 351823) судовий збір у розмірі 17 /сімнадцять/ грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у сумі 15 /п'ятнадцять/ грн.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Страхове товариство
"Іллічівське" (01033, Київська область, м. Київ,
вул. Саксаганського, буд. 38 б, ) судовий збір у розмірі 120 /сто двадцять/ грн. 76 коп. в дохід держави.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з відкритого акціонерного
товариства "Страхове товариство "Іллічівське"
моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через
районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження рішення протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження рішення, з подачею її копії до апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 19.01.2007 р.