Справа
№ 2-206/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19 січня 2007 року                                    Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді -                     Пушкарчук В.П.

при секретарі -                                              Тростянчук Т.В.,

з участю позивачки -
ОСОБА_1, відповідачів -
ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Луцьку цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3

про визнання права власності на самочинно збудоване
нерухоме майно, -

встановив:

08.12.2004 року ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом до Луцької міської

ради, ОСОБА_2.,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права

власності на
самочинно збудоване нерухоме майно.

Свої вимоги
обґрунтовує тим, що з метою поліпшення житлових умов та для

господарських
потреб житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по

АДРЕСА_1
позивачкою було здійснено житлову добудову(а2-2)

та побудовано
гараж (Б-1). Дані добудови відповідно до заключения
ТАМП

"Волиньархпроект"
відповідають дійсним державним будівельним, санітарно -

гігієнічним та
протипожежним нормам.

Просить суд
визнати за нею право власності на самочинно збудовані гараж (Б-1)

та житлову
добудову (а2-2) до житлового будинку, який знаходиться АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав зазначених

в позовній
заяві. Просила суд позов задовольнити.

Представник
Луцької міської ради в судове засідання не з'явився, хоча

належним чином
був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Про

причини неявки
суд не повідомив. На думку суду в справі є достатньо доказів для її

розгляду у
відсутності представника Луцької міської ради.

Відповідачка
ОСОБА_3 позов не визнала. Пояснила, що добудова

проводилась
ОСОБА_2 та ОСОБА_1( ІНФОРМАЦІЯ_1) за їхні спільні кошти.

Проти
задоволення позову заперечувала.

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнав та додатково пояснив, що

вищезазначені
добудови здійснювалися за його кошти та кошти ОСОБА_1(1959

р.н.). Вважає,
що добудова до будинку(а2-2) є його власністю та власністю колишньої

дружини, а гараж
(Б-1) є спільною власністю. Проти задоволення позову заперечував.

Відповідачка
ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1.) позов
не визнала, суду пояснила, що за

час шлюбу гараж
(Б-1) та житлова добудова (а2-2) були самочинно побудовані нею та

її чоловіком
ОСОБА_3 власними силами та за спільні сімейні кошти. Просила

суд у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові

докази, суд
приходить до висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити з

наступних
підстав.

З досліджених в
судовому засіданні доказів суд встановив, що шлюб між

ОСОБА_2 та
ОСОБА_1( ІНФОРМАЦІЯ_1.)
розірвано про що свідчить відповідне

свідоцтво від 18.07.2006 року (а.с.56).

Згідно ст. 25 КпШС У країни,
якщо майно, яке було власністю одного з

подружжя, за час
шлюбу істотно збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових або

грошових затрат
другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом

спільною
сумісною власністю подружжя.

З пояснень відповідачки ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1) суд встановив, що за час

шлюбу з ОСОБА_2 до 1/6 частини будинку
згідно технічного паспорту від

03.02.2000
року (а.с.57), яка йому належала в порядку спадкування, власними силами

та за спільні сімейні кошти
самочинно здійснили двоповерхову добудову, яка

складалася з трьох кімнат, двох
коридорів, котельні та гаражу.

Згідно ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про визнання

його права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а

також у разі
втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином
проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні

докази в їх
сукупності, проаналізувавши матеріали справи, враховуючи те що після

розірвання шлюбу
з ОСОБА_2 відповідачка ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1.)
надалі

продовжує
проживати у спірній частині будинку разом з дітьми, суд вважає, що

позивачка
ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_2) не довела свого права власності на самочинно

збудовані гараж
(Б-1) та житлову добудову (а2-2) до житлового будинку, який

знаходиться
АДРЕСА_1, а тому у визнанні за нею права

власності слід
відмовити.

Керуючись ст.
ст. 6, 10, 11, 58, 60,
213, 215 ЦПК України, ст. 392
ЦК України,

ст. 25 КпШС, суд, -

вирішив:

У позові ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_2) до
Луцької міської ради,

ОСОБА_2, ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1.),

ОСОБА_3 про
визнання права власності на самочинно збудоване

нерухоме майно - відмовити.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області

шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження рішення протягом 10 (десяти) днів з

дня його
проголошення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20

(двадцяти ) днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про

апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо

було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у

строк,
встановлений ст. 294 ЦПК
України, рішення суду набирає законної сили після

закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не

скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.