У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,  Романюка Я.М.,  Шабуніна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Центрально-Міському районні м. Горлівки Донецької області про
відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Центрально-Міському районні м. Горлівки
Донецької області на рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки
Донецької області від 21 грудня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 6 березня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Центрально-Міському районні м. Горлівки Донецької області звернулося
до Верховного Суду України з касаційною скаргою на рішення Центрально-Міського
районного суду  м. Горлівки Донецької
області від 21.12.2005 р., залишене без змін ухвалою Апеляційного суду
Донецької області від 6.03.2006 р., яким позов задоволено частково: стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_1 20000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач
посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про
скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов та визначаючи
розмір грошової суми у відшкодування моральної шкоди, місцевий суд виходив з
фактичних обставин справи, характеру й глибини фізичних та душевних страждань
позивача,
істотності вимушених змін у його життєвих стосунках та додаткових зусиль, необхідних для
організації життя позивача, а також з того, що на спірні правовідносини
поширюється  дія ст.ст. 21 та 28 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”.

Апеляційний суд обґрунтовано погодився з  висновками місцевого суду та залишив його
рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням судами норм
матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Центрально-Міському районні м. Горлівки
Донецької області відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 21 грудня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 6 березня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Я.М. Романюк

В.М. Шабунін