СУД   ОДЕСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого   - Вадовської Л.М.,

суддів
- Ващенко
Л.Г.,

Фадєєнко А.Ф.,

при секретарі -
БоднарМ.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, відкритого акціонерного товариства «Одеське
Шахтоуправління» про визнання недійсним договору найму частини жилого будинку,
свідоцтва про право власності на частину жилого будинку, визнання права
користування частиною жилого будинку, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні частиною жилого будинку,
виселення, розірвання договору найму частини жилого будинку , відшкодування
шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Комінтернівського районного суду
Одеської області від 17 червня 2004 року , -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2., звернувшись 15 квітня 2004 року до суду з
вищеназваним позовом, вказали, що на підставі договору найму з 1995 року проживають
в частині будинку №АДРЕСА_1
Комінтернівського району Одеської області. У березні 2004 року стало відомо, що
3 лютого 1997 року ВАТ «Одеське Шахтоуправління» з відповідачем ОСОБА_3.
укладено договір найму вказаної частини будинку, а 9 червня 1997 року спірна
частина будинку в порядку приватизації передана останньому у власність.
Посилаючись на те, що тривалий час проживають у будинку, що договір найму
жилого приміщення розірвано не було, відповідач ОСОБА_3. не вселявся в будинок
та не жив в такому, позивачі просили визнати недійсними договір найму частини
жилого будинку по АДРЕСА_1 ,

Справа № 22 ц - 43 - 2007

Категорія 30

Головуючий у першій інстанції Іванчук В.І.

Доповідач Вадовська Л.М.

2.

укладений між ВАТ
«Одеське Шахтоуправління» та ОСОБА_3. З лютого 1997 року, свідоцтво про право власності ОСОБА_3. на вказану
частину будинку, видане органом приватизації 9 червня 1997
року, та визнати за ними право користування спірним жилим приміщенням.

Відповідачі позов не визнали.

Відповідач ОСОБА_3. подав зустрічний позов до ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. про усунення перешкод в користуванні 1/3 частиною жилого будинку по АДРЕСА_1, виселення позивачів
та їх дітей, розірвання договору найму жилого приміщення та відшкодування
матеріальної та моральної шкоди. Відповідач ОСОБА_3. послався на те, що частина
будинку належить йому на праві власності і він має намір там проживати,
позивачі права користування спірним жилим приміщенням не мають і добровільно
таке не звільняють (а.с.24-26).

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області
від 17 червня 2004 року провадження
у справі в частині зустрічного позову закрито з посиланням на відмову ОСОБА_3.
від зустрічного позову (а.с.З9).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3. просить ухвалу
скасувати, справу направити на новий розгляд.

Неправильність ухвали апелянт мотивував порушенням норм
процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду
першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної
скарги з таких підстав.

Згідно статей 140,
141 ЦПК України в редакції 1963
року, що діяв на момент постановления
ухвали, відповідач був вправі пред'явити зустрічний позов. Суд або суддя, в
залежності від стадії пред'явлення позову, повинен був мотивованою ухвалою
прийняти зустрічний позов до сумісного розгляду з первісним позовом, якщо
обидва позови взаємопов'язані та сумісний їх розгляд є доцільним , зокрема,
коли вони випливають з одного правовідношення.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3. скористався своїм
правом пред'явити зустрічний позов. Сумісний розгляд зустрічного позову з
первісним був доцільний. ОСОБА_3. протягом усього часу розгляду справи мав
визначене ст. 103 ЦПК України в редакції 1963 року процесуальне право відмови
від пред'явленого ним зустрічного позову.

Відповідно до ст. 179
ЦПК України в редакції 1963
року заява про відмову від позову підлягала занесенню до протоколу судового
засідання і підписанню відповідно позивачем. Якщо відмова позивача від позову
викладалась в адресованій суду письмовій заяві, то така заява додавалась до
справи, про що зазначалось в протоколі судового засідання.

Встановлено, що в протоколі судового засідання 17 червня 2004 року зазначено,
що ОСОБА_3. від зустрічного позову відмовився, просив провадження у справі в
частині зустрічного позову закрити, наслідки закриття провадження у справі йому
роз'яснені та зрозумілі. В протоколі судового засідання міститься посилання на
те, що ОСОБА_3. про відмову від зустрічного позову подав письмову заяву (а.с. 127).

В матеріалах справи наявна адресована суду заява ОСОБА_3.
про відклик зустрічного позову, однак ця заява не підміняє письмову заяву про
відмову від позову, оскільки не відтворює волевиявлення процесуального права
особи на відмову від позову та клопотання щодо прийняття такої відмови судом
(а.с.38).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що
адресована суду письмова заява відповідача про відмову від зустрічного позову
як така відсутня.

Запис в протоколі судового засідання 17 червня 2004 року про відмову
ОСОБА_3. від позову можливо було б розглядати як таку, що занесена до протоколу

3.

судового
засідання, заяву ОСОБА_3. про відмову від зустрічного позову, за умови
наявності підпису ОСОБА_3. в протоколі під такою заявою. Однак при оформленні
цієї процесуальної дії суд допустився порушення вимог ч.І ст. 179 ЦПК України в
редакції 1963 року , оскільки підпис ОСОБА_3. в протоколі під заявою про
відмову від зустрічного позову відсутній.

Згідно ч.З ст. 179 ЦПК України в редакції 1963 року при
прийнятті відмови позивача від позову підлягали роз'ясненню судом позивачеві
наслідки відповідних процесуальних дій. Ці наслідки були визначені в ст.228 ЦПК
України в редакції 1963 року.

Встановлено, що в протоколі судового засідання 17 червня 2004 року є запис від
імені ОСОБА_3. про те, що передбачені ст.228 ЦПК України наслідки йому
роз'яснені та зрозумілі. Відповідач ОСОБА_3. заперечує роз'яснення йому судом
таких наслідків. Доводи ОСОБА_3. в цій частині не спростовані, оскільки
відсутні як письмова заява із зазначенням розуміння наслідків відмови від
позову та закриття провадження у справі, так і підпис ОСОБА_3. в протоколі
судового засідання під таким роз'ясненням.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що суд першої
інстанції неналежно роз'яснив відповідачу ОСОБА_3, як стороні у справі, його
цивільні права та обов'язки, визначені статтями 99, 103 ЦПК України в редакції
1963 року , та порушив порядок прийняття відмови від зустрічного позову і
закриття з цих підстав провадження у справі.

Зазначені порушення норм процесуального права відповідно
до п.З ч.І ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з
направленням справи на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, п.4 ч.2 ст.307, п.З ч.І ст.312, ст.313,
п.6 ч.І ст.314, ст.ст.315, 317,
319 ЦПК
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області
від 17 червня 2004 року - скасувати , справу направити
на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді