Справа № 2-4/2007р.
УХВАЛА

ПРО  ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ  У
СПРАВІ

14 лютого 2007 року                                             Шацький районний суд Волинської області

в складі:

головуючого -
судді -                                        Храновської Н.В.,

при секретарі -                                                   Бортнік
С.П.,

з участю

представника позивача -                                  Носуліча В.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Шацьк цивільну справу за
позовом Світязької сільської ради до ОСОБА_1 про знесення самовільно
побудованої господарської споруди,-

ВСТАНОВИВ:

17.11.2006 року Світязька сільська рада звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_1 про знесення самовільно побудованої господарської
споруди.

Позовні вимоги обґрунтовували тим,
що гр. ОСОБА_1. на земельній ділянці, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та належить йому на праві власності, згідно державного акту, серії ІНОМЕР_1, вид. ІНФОРМАЦІЯ_1
Світязькою с/р, збудував самовільно без проектної
документації та дозволу інспектора архітектурно-будівельного контролю споруду,
в зв"язку з чим, його було піддано
адміністративній відповідальності, згідно постанови начальника інспекції
архітекрурно-будівельного контролю від ІНФОРМАЦІЯ_2.

Просили зобов"язати відповідача
знести за його рахунок самочинно збудований будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідач в судове засідання не
з"явився, проте подав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності та на
підтвердження своїх заперечень на позов подав копію будівельного паспорта на
будівлю, яка, самочинно збудована. Згідно даного будівельного паспорта
вбачається, що будівництво даної господарської споруди погоджено архітектором у
встановленому законом порядку. Крім того, дана
господарська споруда на даний час не завершена будівництвом.

Представлені
документи було досліджено в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні подав суду письмову заяву про
відмову від позову, мотивуючи тим, що на
даний час відсутні підстави, які були покладені в основу позову, просив
прийняти його відмову від позову, провадження у справі закрити.

За таких обставин, представник позивача, ознайомившись із
наслідками закриття провадження у справі, передбаченими ст.206 ЦПК України,
відмовився від позову, просив провадження у справі закрити, а судовий збір в
розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду
справи покласти на відповідача, оскільки зазначені порушенні були усунуті
відповідачем на стадії розгляду справи.

Судом встановлено, що будівництво даної господарської споруди погоджено
архітектором і виготовлено будівельний паспорт. Крім того, будівництво даної
будівлі не завершене.

Згідно п.З ст.174 ЦПК України, у разі відмови позивача
від позову, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

В
порядку ст.174 ЦПК України, судом перевірено повноваження представника позивача
на вчинення зазначених дій. Відмова позивача від позову не суперечить закону та
не порушує права інших осіб.

Оскільки, згідно ч.1
ст.376 ЦК України, передбачено, що житловий
будинок, будівля,

споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або
з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч.2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Проте, ст.376 ЦК України не передбачає, що будівництво, яке здійснюється з
відхиленням від проекту або без належно затвердженого проекту,
підлягає знесенню.

Зі змісту ст.376 ЦК України випливає, що збудований
об"єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила
самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі рішення суду в таких випадках: а) якщо власник (користувач)
земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за
особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в)
якщо проведення перебудови об"єкта є
неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від проведення
перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди. Власник земельної ділянки набуває
право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Згідно
ч.3 ст. 375 ЦК України, передбачено, що право
власника на забудову здійснюється ним за умови
додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної
ділянки за її цільовим призначенням.

Як відомо, згідно ст. 328 ЦК України, право власності виникає на підставах, не заборонених законом. Серед них зазначається така підстава, як набуття
права власності на новостворене майно (ст.331 ЦК України), яка передбачає момент виникнення в особи права
власності на новостворене нерухоме майно, що підлягає
введенню в експлуатацію. Таким моментом відповідно є момент прийняття до експлуатації такого об"єкта, а якщо він
підлягає державній реєстрації - момент державної реєстрації.

Згідно ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на нього. Суть самочинного будівництва
обумовлює презумпцію неможливості виникнення
права власності на неправомірно збудований об"єкт. Самочинно збудований об"єкт не може бути у встановленому законом
порядку введений в експлуатацію та відповідно
зареєстрований. Зі змісту даної статті випливає, що наслідком самочинного будівництва є неможливість виникнення права
власності на самочинно збудований об"єкт, а не його знесення.
Навпаки, згідно ч.5 ст.376 ЦК України, передбачено, що на вимогу власника земельної ділянки, суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права   інших осіб.

Отже, за таких обставин, суд
вважає, що є усі підстави для того, щоб відмову від позову представника
позивача прийняти.

Згідно п.З. ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова
прийнята судом.

Згідно п.1 ст. 89 ЦПК України, якщо
позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх
відповідачем після пред"явлення позову, суд за заявою позивача присуджує
стягнення всіх витрат з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 130, 174, 205, 206, 89 ЦПК
України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.
Відмову представника позивача та від позову прийняти;

2.
Провадження у цивільній справі за позовом Світязької
сільської ради до ОСОБА_1 про знесення самовільно побудованого об"єкту
/АДРЕСА_1 /- З А К Р И Т И;

3.   Судовий
збір в розмірі 51 (п'ятдесят однієї") гривні стягнути з відповідача
ОСОБА_1 в дохід держави.

Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в розмірі 30,00 (тридцяти ) гривень стягнути з відповідача ОСОБА_1,
перерахувавши кошти: одержувач Територіальне управління державної судової
адміністрації в Волинській області Код

Депозитний рахунок НОМЕР_2 Банк УДК у Волинській області МФО НОМЕР_3 Призначення платежу: за ІТЗ до Шацького районного
суду Волинської області.

Згідно ст..294 ЦПК України, на дану ухвалу
суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження до
Апеляційного суду Волинської області протягом п"яти днів з дня проголошення ухвали через Швацький районний суд.
Апеляційну скаруа на ухвалу суду може бути подано протягом десяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження ухвали суду.
Крім цього, апеляційна скарга на ухвалу може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Дана ухвала суду набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
заяву про апеляційне оскарження подано не було. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана в строк, встановлений ст..294 ЦПК України, ухвала суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.