У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 березня 2007 року                                                                        м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі :

головуючої:

Григор`євої Л.І.

суддів:

Барсукової В.М. Балюка М.І.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою відповідальністю “Телекомпанія (далі - ТОВ ТК) Стар-ТБ”)
про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, моральної шкоди, поновлення строків звернення до суду в частині
оскарження наказів про позбавлення премії, скасування наказу про  позбавлення премії, стягнення заборгованості
з оплати праці,

в
с  т  а
н  о  в
и  л  а :

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що він працював у відповідача на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1. Наказом НОМЕР_1 від 1 листопада 2004 року його звільнено з роботи
за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Напередодні 27 жовтня 2004 року у зв'язку з
виробничою необхідністю він перепрацював свій робочий час, працюючи з 9 до 23
години, тому в силу домовленості з керівництвом мав право на наступний день
відгуляти перероблені години. 28 жовтня 2004 року він знаходився в м. Києві на
прес-конференції журналістів п'яти ведучих каналів України і вважав цю
інформацію необхідною для газети “Програма плюс”. На роботі з'явився після 17
години. Посилаючись на те, що його звільнення є незаконним, оскільки згідно зі
ст. 12 Закону України “Про державну підтримку засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів” у нього був ненормований робочий час, позивач
просив суд поновити його на роботі та стягнути на його користь 700 грн. за час
вимушеного прогулу й 3000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Автозаводського районного суду
м. Кременчука від 26 серпня 2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Полтавської області від 17 січня 2006 року, позов задоволено
частково.  Стягнуто на користь позивача
оплату за роботу в надурочний час у сумі 85 грн. та 150 грн. судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалені в справі судові рішення, посилаючись на порушення судами
норм матеріального і процесуального права.

До касаційної інстанції надійшла
заява відповідача про закриття провадження у справі в зв'язку із припиненням
діяльності ТОВ “ТК Стар-ТБ”.

Відповідно до ч. 2 ст. 340 ЦПК
України правила ч. 1 ст. 340, п. 7 ч. 1 ст. 205 ЦПК України не застосовуються,
якщо судові рішення є законними й обгрунтованими, а припинення юридичної особи
відбулося після ухвалення судових рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права та відсутні передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для їх обов'язкового скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 331, 332, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука від 26 серпня 2005 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 17 січня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча:

Григор`єва Л.І.

Судді:

Барсукова В.М.   Балюк М.І.