першій інстанції Катаева
В.В.                 Справа № 22ц-2032/07
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня  2007 року
м. Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Доценко Л.І.,
Оверіної О.В.,

за участю секретаря
- Карпової О.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту прийняття обов'язкової частки у спадщині, про визнання права
власності на квартиру, визнання частково недійсним свідоцтва про право
власності на спадщину за заповітом, визнання права власності на частину
квартири у порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 січня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2005 року ОСОБА_4
звернулася в суд з позовом, в якому вказала, що знаходячись у шлюбі її батьки
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виплатили пай ЖБК, членом якого був ОСОБА_5, набули право
власності на квартиру АДРЕСА_1, про що
21.04.1993 року БТІ
видане реєстраційне свідоцтво.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 склав заповіт заповіт на
ім'я її брата ОСОБА_2 на всю квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5
помер. Після його смерті в квартирі залишились проживати її мати ОСОБА_6 та
брат ОСОБА_2, який ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав
свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1. Мати позивачки
ОСОБА_6 залишалась проживати в спірній квартирі після смерті чоловіка, що
свідчить про те, що вона фактично прийняла 1/2 частину квартири. Брат
позивачки ОСОБА_2 після смерті батька звернувся до нотаріальної контори та
зазначив у своїй заяві, що крім нього інших спадкоємців не має. ІНФОРМАЦІЯ_4
мати позивачки померла. Крім того, ОСОБА_4 вважала, що її мати мала право на
обов'язкову частку у спадщині, так як була непрацездатна, тому просила визнати
право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_6, встановити факт прийняття нею обов'язкової
частки у спадщині, визнати частково недійсним свідоцтво про право власності за
заповітом на ім'я ОСОБА_2, яке видане Восьмою Одеською державною нотаріальною
конторою ІНФОРМАЦІЯ_3,
визнати право власності на 2/3
частин від 1/2 спірної квартири після смерті ОСОБА_5 за ОСОБА_6, визнати за нею
(позивачкою) право власності на 1/2 частину від 7/6, які належали
ОСОБА_6.

-2-

14.08.2005 року
позивачка ОСОБА_4 померла і суд у судовому засіданні 05.07.2006 року ухвалою
залучив до участі у справі її правонаступника ОСОБА_1, який звернувся до
нотаріальної контори та єдиний прийняв усю спадщину після смерті ОСОБА_4.

У судовому
засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на
обставини, викладені у позовної заяві, а також на те, що про видачу свідоцтва
про право спадщини на 1/2 частину, яка належала за законом матері, її
дочка дізналась лише у лютому 2005
року, звернувшись з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 і
тому саме з зазначеної дати у неї виникло право у трирічний термін звернення до
суду з позовом про захист інтересів.

Відповідач
ОСОБА_2 та його представник позов не визнали, пояснивши, що мати ніколи не
претендувала на квартиру, так як їй було відомо, що батько заповів всю квартиру
синові, який все життя здійснював догляд за батьками. Крім того, кошти на
внесок паю на квартиру у розмірі 12
000 рублів мати отримала від нього, про що за життя видала розписку, яка
написана власноруч. Крім того, ОСОБА_4 не має морального права претендувати на
спадщину після смерті матері, оскільки за життя батьки розділили майно:
виділили та оформили у 1987
році на її ім'я 17/25
частин приватного будинку АДРЕСА_2, синові
вирішили залишити спірну квартиру, про що було відомо і ОСОБА_4

Рішенням суду
від 31 січня 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволений частково. Суд визнав частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом від ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім'я
ОСОБА_2 та визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1. В решті позову
відмовлено.

В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, тому що
воно ухвалене з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши
матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи
частково позов, районний суд виходив з того, що квартира АДРЕСА_1 на праві
власності належала подружжю ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що встановлено та
підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим 21.04.1993 року МЕТІ і РОН
на підставі довідки № 67
ЖБК "Ленінський-35", про що здійснена реєстрація права власності
на ім'я ОСОБА_5 / а.с.
20/, довідкою-характеристикою МБТІ /а.с.
21/, копією свідоцтва про реєстрацію ІНФОРМАЦІЯ_5 шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 /
а.с. 200/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер і після його смерті
відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини зазначеної квартири, оскільки
інша друга частина квартири на підставі ст. 22 КпШС України у редакції ІНФОРМАЦІЯ_6 належала ОСОБА_6., яка на той час
була жива.

ОСОБА_5 за життя
ІНФОРМАЦІЯ_1 склав
заповіт, згідно якого всю квартиру АДРЕСА_1 заповів
своєму синову ОСОБА_2 /а.с.
19/.

Після смерті
батька ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_11 звернувся
до нотаріальної контори і в своїй заяві не вказав про те, що в квартирі
проживає його мати ОСОБА_6 -
дружина померлого, яка його пережила та не додав свідоцтво про шлюб між

-3-

батьками.
Навпаки, в заяві вказав, що інших спадкоємців, крім нього, також пережившої
дружини померлого, не має /
а.с. 17/.

При таких
обставинах суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 Восьмою
державною нотаріальною конторою в порушення вимог ст. 524 ЦК України, в
редакції ІНФОРМАЦІЯ_7, на
ім'я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право спадщини за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, включаючи і
половину квартири, яка належала ОСОБА_6.

Після смерті
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4,
відповідно до ст. ст. 1217,
1220, 1221, 1222 ЦК України, відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частину
спірної квартири.

Відповідно до
вимог ст. ст. 1261, 1267
ЦК України ОСОБА_2 та ОСОБА_4, як діти спадкодавця мають право на
спадкування 1/2 частини квартири за законом у першу чергу в рівних
частках.

Колегія суддів
вважає, що, розглядаючи спір, районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, яких їх регулює та визнав частково
недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2
та визнав Право власності на V* частину вказаної
квартири за законом за спадкоємцем першої черги.

Колегія суддів
вважає, що також правомірно відмовлено в задоволенні позову про визнання права
власності на обов'язкову долю ОСОБА_6, тому що позивач не має права на
прийняття обов'язкової  частки
спадкодавця у спадщині / ст. 1276 ЦК України/.

Доводи
апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи,
недоведеність обставин, що мають значення для справи та порушення норм
матеріального права спростовуються матеріалами справи зібраними в справі
доказами та висновками суду. На момент складання заповіту ОСОБА_6. належала 1/2
частина спірної квартири, проти чого не заперечує сам апелянт в апеляційній
скарзі /а.с. 235/.

Посилання
апеляційної скарги на те, що ОСОБА_6 розпорядилась належною їй 1/2 частиною
зазначеної квартири в 1993
році на користь сина спростовується також розрахунковими книжками про
внесення квартирних платежів, які підтверджують, що в 1995-1997 роках, вже після
смерті її чоловіка, виписані на її ім'я та всі платежі по рахункам сплачені нею
самою / а. с. 62-87/. Навпаки,
встановлене підтверджує посилання позивача на те, що її мати не знала про
наявність заповіту та свідоцтва про право власності на всю квартиру на ім'я
ОСОБА_2

ОСОБА_4
звернулась до суду з названим позов про захист порушеного права в установлений
строк, тому що таке право у неї виникло після смерті матері.

Письмових
доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги апелянтом не надано.

Таким чином
колегія судців вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
ст. 209, 303, 304, 307,
308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

-4-

Рішення
Суворовського районного суду м. Одеси від 31
січня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.