У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши  8 лютого      2007 року касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в  м. Красноармійську на рішення
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2006
року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 листопада 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Красноармійську, третя особа - державне підприємство “ВК “Краснолиманська”, про
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що внаслідок впливу небезпечних
умов праці він отримав професійне захворювання.

Згідно з висновком
медико-соціальної експертної комісії від                          26 січня 2004 року
йому було встановлено 30 % втрати працездатності й        ІІІ групу інвалідності.

Вважаючи свої права
порушеними, просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування
моральної шкоди 30 000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного
суду Донецької області від 21 вересня 2006 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 27 листопада 2006 року, позов
задоволено частково: постановлено стягнути з відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Красноармійську на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 12 000 грн.

У обгрунтування касаційної скарги
зазначене відділення посилається на невідповідність висновків судів обставинам
справи, неправильне застосування судами норм матеріального права  та ставить питання про скасування зазначених
судових рішень й ухвалення нового рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з ним,  виходили з того, що ушкодженням здоров'я
ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоди, обов'язок відшкодування якої Законом України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” покладено на відділення Фонду.
Встановлюючи розмір відшкодування, суди
врахували обсяг моральних страждань позивача, пов'язаних із ушкодженням
здоров'я, і  визначили його з урахуванням
обставин справи та принципу розумності.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у
х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Красноармійську, третя особа - державне підприємство “ВК “Краснолиманська”,
про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в  м. Красноармійську на рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 27 листопада 2006 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема