ЛЕНІНСЬКИЙ   РАЙОННИЙ   СУД
Справа №2-173/07 Кат.33
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

(повний текст)

18  січня  2007
року
Ленінський  районний  суд
м.   Севастополя  в
складі:

головуючого  -
судді
Проценко  О.І.

при
секретарях  -
Приходько  К.С.,
Дусь  Н.О., розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
в  залі  суду
в  місті  Севастополі цивільну  справу
за  позовом  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2   про   розірвання
шлюбу   та   розподіл
спільно   нажитого   подружнього майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з вимогами до
відповідача ОСОБА_2
про розірвання шлюбу та розподіл спільно нажитого подружнього майна перелік
та вартість якого, зазначені у позовній заяві (арк.с.36),
при цьому виділивши їй у натурі 1/2 частину павільйону НОМЕР_1, розташованому на
ринку „Московський" та сплативши їй компенсацію 1/2 частини вартості
копіювального апарату „Мінолта", мокику й пилососу, свої вимоги мотивуючи
тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, у період шлюбу
ними придбалося спірне майно, у зв'язку з чим, позивач просить провести його
розподіл та стягнути з відповідача на її користь судові витрати,   оплачені
нею  при  подачі
позову  до  суду.

У судове
засідання позивач не з'явилася, довіривши право представляти свої інтереси
представнику, який позовні вимоги уточнив, просили виключити з переліку майна,
яке підлягає розподілу пилосос, вимоги про розірвання шлюбу підтримав,
мотивував тим, що з ІНФОРМАЦІЯ_1
року позивачка з відповідачем сумісно не проживають, не ведуть спільне
господарство, не підтримують шлюбні стосунки, основною причиною того, що
сумісне життя з відповідачем не склалося була відсутності взаєморозуміння у
вирішенні основних життєвих питань і проблем, втрати відчуттів любові та пошани
один до одного, на думку представника позивача подальше сумісне життя і
збереження сім'ї сторін по справі неможливе, на примирення позивачка не згодна,
заперечувала проти визначення місця проживання дитини  з
батьком.   Витрати  по
розірванню  шлюбу  просила
покласти  на  відповідача.

Відповідач у
судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти
розірвання шлюбу, погоджуючись із обставинами викладеними позивачем у
обґрунтування вимог, проте, просив суд визначити місце проживання дитини з ним,
тому що позивач постійно знаходиться у закордонних рейсах, син проживає з
бабкою, яка доглядає за ним недбало, а він зможе належним чином турбуватися за
сином, виховувати його та забезпечувати його матеріально. Що стосується вимог
про розподіл подружнього майна, вважав, що вимоги можуть бути задоволені лише
частково, у частині стягнення 1/2 частки вартості павільйону, який був проданий
ним за договором купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_2
року за 1000 грн., проте ані мокік, ані копіювальний апарат „Мінолта" ним
не придбався, для здійснення підприємницької діяльності він придбав за 500 грн.
ксерокс „Тошиба", який був у користуванні, але він розбився під час
перевезення ІНФОРМАЦІЯ_3року, про що
був складений відповідний акт, а тому вимоги щодо стягнення з нього компенсації
вартості майна, яке зазначене у позові, за виключенням вартості павільйону,
вважає такими,   що  не
підлягають  задоволенню.

Суд, вислухавши доводи сторін по
справі, дослідивши письмові матеріали справи, знаходить уточнені вимоги позову
такими, що підлягають частковому задоволенню
з  наступних  підстав.

У судовому
засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_4 року, від шлюбу
мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5року народження, який проживає з
матір'ю та знаходиться на її утриманні, за рішенням суду з відповідача стягнуті
аліменти, проте між сторонами виник спір про визначення місця проживання
дитини. Сторони не проживають спільно, з ІНФОРМАЦІЯ_6 року шлюбні
відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, загального бюджету не
мають, сім'я розпалася внаслідок напружених відносин, обумовлених взаємним
непорозумінням, відчуженням, різними поглядами на вирішення основних життєвих
питань, втрати відчуттів любові і пошани один до одного. Відповідач позовні
вимоги у, цієї частині визнач повністю, погодився на розірвання шлюбу, але
просив суд визначити місце проживання сину з ним, мотивуючи свої вимоги, тим,
що фактично дитина постійно живе із бабкою, тому що мати протягом тривалого часу
перебуває у закордонних рейсах і не має можливості виховувати Дитину, тоді як
він має і бажання і змогу доглядати
та  виховувати  сина.

Суд вважає, що
сім'я повністю розпалася, зберегти її не можливо, шлюб існує  формально,
а  тому  підлягає
розірванню.

Відповідно до
ст.161 СК
України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того,
з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір  між
ними    може  вирішуватися
судом.

При вирішенні
спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківський обов'язків, особисту прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інши обставини,   що
мають  істотне  значення.

З урахуванням
усіх обставин по справі, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за доцільне,
визначити її місце проживання на даний час з матір'ю, приймаючи таке рішення,
суд виходив з того, що сину сторін по справі на час розгляду справи лише три
роки, дитина на час відсутності матері проживає з бабусею, відсутність матері
пов'язана з характером її праці, а ні з небажанням виховувати дитину, тоді як
відповідач на даний час не має свого житла, проживає у будинку, який належить
позивачу, займається підприємницькою діяльністю, але має  мінливий
дохід.

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного
Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності..., згідно зі ст.69 ч.1 Сімейного
Кодексу України дружина і чоловік мають
право  на  поділ
майна,   що  належить
їм  на  праві
спільної  сумісної  власності.

Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного
Кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до
частини 1 ст.61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами, не  підлягають  доказуванню.

Як свідчить з
пояснень відповідача, у період шлюбу ним був придбаний ксерокс „Тошиба" за
500 грн. та
збудований торговий павільйон НОМЕР_1
на ринку „Московський", який був проданий відповідачем за договором
купівлі-продажу за 1000 грн.(арк.с.56), у зв'язку з
наведеним та з урахуванням того, що на час розгляду справи фактично зазначеного
майна у володінні будь-кого з подружжя не має, суд вважає вимоги позову, щодо
виплати позивачу суми компенсації 1/2 частини вартості  цього
майна  у  розмірі
750  грн.
підлягаючими  задоволенню.

Відповідно до ч.
1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,   на
які  вона  посилається,
як  на  підставу
своїх  вимог  і
заперечень.

Позивачем та її
представником не надано суду жодних доказів придбання подружжям спірного майна
саме за зазначену у позові вартість, а також доказів придбання відповідачем у
період шлюбу мокіка, його місцезнаходження, а тому у задоволенні  позовних
вимог  у  цієї
частині  суд  вважає
за  необхідне  відмовити.

Відповідно до
ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь
позивача витрати, понесені нею у
зв'язку  із  сплатою
державного  мита  у
розмірі  51
грн.

На підставі
ст.ст.69,70 ч.1 71, 104,
112,161 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10,11,60,209,212, 214-215, Цивільного
процесуального Кодексу України,   суд

ВИРІШИВ:

Позов  задовольнити
частково.

Шлюб між ОСОБА_1
і ОСОБА_2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4
року відділом РАГС Нахімовського районного
управління  юстиції  М.Севастополя
по  актовому  запису НОМЕР_2 розірвати.

Стягнути при
реєстрації розірвання шлюбу з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 державне мито на користь
держави у розмірі 17 грн.,
по  8,50  грн.   з  кожного.

Визначити місце
проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження,   з
матір'ю  ОСОБА_1  за
місцем  її  проживання.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  компенсацію
вартості 1/2 частини подружнього майна у розмірі 750 грн. суму у відшкодування витрат по оплаті судового збору
у розмірі 51 грн.,
усього стягнути  суму  у
розмірі  801
грн.

Стягнути з
ОСОБА_2 витрати на інформаційне забезпечення
судової  діяльності  у
розмірі  ЗО  грн.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Севастополя
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції  або  в
порядку  ч.4   ст.295
ЦПК  України.

Суддя  -
підпис

Рішення
набрало  законної   ІНФОРМАЦІЯ_7  року.

КОПІЯ  ВІРНА

Суддя  Ленінського
районного

Суду  м.
Севастополя         О.І.Проценко