Справа 22ц-96/07                  Головуючий в суді першої інстанції Строцька Н.М.
Категорія 44                       Доповідач в суді апеляційної інстанції Медведева Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 року                      Колегія
суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Луганської області
в складі:

Головуючого -
Медведєвої Л.П.

Суддів                                -
Лісіциної    А.І.

Галан   Н.М.

при секретарі  -
Дорошенко Ю.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в М.Луганську справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Жовтневого районного суду М.Луганська від 27 вересня 2006 року по цивільній
справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Медіана ЛТД" в М.Луганську до ОСОБА_1про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА :

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1.
просить скасувати оскаржуване
рішення,посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, та
ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач -
Товариство з обмеженою відповідальністю „Медіана ЛТД" в м.Луганську
просить постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і
залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю „Медіана ЛТД" в м.Луганську до ОСОБА_1про стягнення
матеріальної шкоди задоволені частково, з ОСОБА_1на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю „Медіана ЛТД"
в м.Луганську стягнуто у відшкодування шкоди, викликаної витратами по
збереженню її майна в сумі 329гривень 87копійок,не
отриманими доходами 3960 гривень,витрати по оплаті судового збору в сумі
51 гривня, а всього - 4340 гривень 87 копійок, на користь держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 25 гривень    , з Товариства з обмеженою відповідальністю
„Медіана

ЛТД" в М.Луганську   на
користь держави стягнуто витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 5 гривень.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1.
апеляційну скаргу підтримала.

Представник відповідачки - адвокат ОСОБА_5. апеляційну скаргу відповідачки
підтримав, просив рішення смду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким у позові відмолити
і закрити провадження у справі.

Представники позивача ОСОБА_2. і ОСОБА_3. в судовому засіданні апеляційну скаргу не
визнали, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, вислухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали
справи,обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила
наступне.

В грудні 2003 року позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю
„Медіа-ЛТД" в М.Луганську звернулось до суду до ОСОБА_1з позовом про
відшкодування матеріальної шкоди, в якому у викладенні
обставин, якими воно обґрунтовувало свої вимоги, зазначило, що до
Товариства звернулась відповідачка з нотаріально оформленою заявою про те, що
вона , як спадкоємець колишнього учасника Товариства ОСОБА_4., відмовляється
від вступу до Товариства та просить виплатити
їй долю в майні, яка належала її померлому чоловікові ОСОБА_4.. Відповідно до ст.55 Закону України „ Про
господарські товариства" загальні збори Товариства від
13.04.2003р.прийняли рішення видати спадкоємцю майно в натуральній формі.
05.07.2003р. загальні збори учасників
Товариства визначили склад майна з врахуванням вартості частини майна,
яка була визначена на момент смерті спадкодавця і відповідно свідоцтву про
право на спадщину, виданого п'ятою Луганською державною нотаріальною
конторою.Про прийняте рішення Товариство повідомило відповідачку листом
НОМЕР_1. та запросило її отримати спадщину у встановлений Товариством строк з
ІНФОРМАЦІЯ_1..Протягом цього строку і до часу подання позовної заяви відповідачка не отримала виділене їй майно у
порядку спадщини. Майно, яке належить видати відповідачці, знаходиться в
ізольованому приміщенні площею 21,5 кв.м..Витрати Товариства по збереженню
цього майна у вересні-жовтні 2003 року склали 838 гривень 99 копійок.
Приміщення, в якому знаходиться майно відповідачки, могло бути використано у господарській
діяльності Товариства для отримання доходів. Неможливість використання
даного  приміщення у  господарській діяльності у  вересні-

жовтні
2003 року не дозволило отримати Товариству доход в сумі 5160 гривень. До Товариства неодноразово зверталися
підприємці з пропозиціями орендувати складські приміщення, однак,
Товариство було вимушено відмовляти у зв'язку з відсутністю приміщення.
24.10.2003р. Товариство направило відповідачці лист №НОМЕР_2, в якому надало
додатково дні для отр имання спадщини і заявило
вимоги у відповідності з ч.2 ст.215 ЦК України відшкодувати завдані
Товариству матеріальні збитки.Однак, майно, яке належить видати спадкоємцю,
знаходиться в приміщенні Товариства. 04.11.2003р. відповідачка відмовилась від
отримання даного майна.

В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги в частині розміру шкоди і
послався на ті обставини ,що оскільки він продовжує зберігати спірне майно,яке
належить відповідачці, то витрати по його зберіганню на час розгляду справи
судом складають 1084 гривень70 копійок, а розмір неодержаних доходів складає
5160 гривень, розмір матеріальної шкоди у зв'язку з цим становить 6244
гривень70 копійок, які він просив стягнути з відповідачки.

Судом першої інстанції були встановлені наступні обставини і визначені
відповідно до них наступні правовідносини.

Відповідачка є спадкоємцем померлого учасника Товариства ОСОБА_4.. 15 січня 2003 року відповідачка звернулася до позивача з заявою про відмову від вступу до Товариства замість померлого
учасника, та просила сплатити їй належну йому частку у Товаристві. 13 квітня
2003 року та 5 липня 2003 року загальні
збори учасників Товариства прийняли рішення про виділення відповідачці цієї
частки у натуральному виді та визначили склад майна, яке підлягає виділу. Рішення загальних зборів ніким не скасовані.
Про зазначені рішення загальних
зборів відповідачка була повідомлена листом від 10 липня 2003 року з вказівкою на строк отримання цього майна до 23
серпня 2003 року. Однак, відповідачка ніяких заходів по отриманню
належного їй майна не приймала. 24 жовтня
2003 року позивач знов надіслав відповідачці повідомлення про отримання
належного їй майна, на що відповідачка 04 листопада 2003 року повідомила, що
відмовляється від одержання майна, оскільки не згодна з таким вирішенням її
питання. У зв'язку з чим позивач вимушений виділити окреме приміщення площею
21,5 кв. м для розташування цього майна для
збереження, та нести витрати з цього приводу. Відмовившись від одержання
майна, відповідачка створює позивачеві перешкоди у здійсненні ним своєї
господарської діяльності, однією з цілей якої
є отримання прибутку, куди входить і орендна плата від користування майном
позивача. Тим самим відповідачка своїми діями порушує права та інтереси
позивача та спричиняє йому матеріальну шкоду. Тому суд вважає, що позивач вправі вимагати від відповідачки
відшкодування як витрат по збереженню її майна, так і відшкодування не
отриманого доходу.

Задовольняючи
позов частково, суд першої інстанції при визначені суми розміру витрат по збереженню майна виходив з того, що включені в
цю суму витрати на заробітну плату головного бухгалтера, головного
економіста, юрисконсульта безпідставні, не підлягають врахуванню у загальну
суму витрат по збереженню майна, та стягнув з відповідачки суму 329гривень 87
копійок.

Далі, задовольняючи частково позов в частині
відшкодування не отриманої орендної плати у зв'язку з неможливістю здати в
оренду приміщення, де зберігається майно, суд першої інстанції виходив з тих
обставин, що майно, яке виділене відповідачці, не могло займати все при міщення площею 21,5 кв.м, а відповідно до наданої
позивачем довідки воно займає площу 16,5 кв.м, позивачеві надходили пропозиції
про здачу в оренду приміщення площею менше ніж 20 кв.м, і знаходження в
приміщенні майна, яке належить відповідачці, не перешкоджало позивачеві,
на думку суду, здавати в оренду не все
приміщення, а його частину. Враховуючи викладене, судом першої інстанції
з відповідачки на користь позивача стягнуто не отримані доходи у вигляді
орендної плати в сумі 3960гривень, виходячи з наступного розрахунку / 16,5 кв.м
х 120 гривень х 2 місяці /.

Виниклий спір між позивачем та відповідачкою по даному позову судом першої
інстанції було вирішено на підставі ст.ст.203 та 440 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин,
Закону України „ Про власність".

Суд визнав пояснення відповідачки про те, що вона не уклала з позивачем договору зберігання майна як такі, що
не заслуговують на увагу, тому що у даному випадку відповідачка своїми
діями змушувала позивача приймати заходи по збереженню майна та нести витрати
по його збереженню. Суд визнав, що, незважаючи на відсутність належно
оформленого договору зберігання, відносини між сторонами випливали з рішення
загальних зборів учасників Товариства, яке на той час і до цього часу є
обов'язковими для виконання, оскільки вони ніким не скасовані.

Далі, судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваного рішення, не взяті до уваги пояснення відповідачки про ту обставину,
що остання не забирала виділене їй майно тому, що не згодна з таким вирішенням
її звернення до позивача, і ця обставина визнана судом як така, що немає
значення, так як відповідачка у разі такої незгоди, мала право вирішити цей
спір у встановленому законом порядку, а оскільки нею це зроблено не було, вона повинна
вирішити відносно долі спірного майна, як його власниця, на підставі вказаного
рішення загальних зборів.

При
викладених обставинах, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право на
спадщину від 23 грудня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої
Луганської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 отримала право на спадкове майно
спадкодавця ОСОБА_4, померлого 11 січня 2002 року, у тому числі, на частку у
майні Товариства з обмеженою відповідальністю „Медіана ЛТД". пропорційно
частки статутного фонду Товариства, що становить 0,1091% статутного фонду ТОВ
„Медіана ЛТД", загальною вартістю 4 125,50 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК
України в редакції 1963року, прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.549 цього Кодексу, визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Таким чином, виходячи з цих норм закону, відповідачка є власницею
спадкового майна з часу відкриття спадщини після смерті чоловіка.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.4 Закону України „ Про власність",введеного в
дію постановою Верховної Ради України №885-ХП від 26 березня 1991 року, / з подальшими змінами /,власник на свій
розсуд володіє, користується і розпоряджається
належним йому майном. Власник, здійснюючи свої права, зобов'язаний не
завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані
законом інтереси громадян, юридичних осіб і держави.

Відповідно до ч.2 ст.12 цього Закону, яка визначає підстави виникнення права приватної власності, громадян
набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві,
індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні
установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок
успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Як було встановлено судом першої інстанції, відповідно до вимог
ст.ст.55,58,59 Закону України „ Про господарські товариства",введеного в
дію постановою Верховної Ради України №2692-ХП від 14 жовтня 1992 року / з
подальшими змінами /, вищий орган Товариства з обмеженою відповідальністю  „Медіана ЛТД"  - загальні
збори учасників,  прийняли

рішення про видачу відповідачці ОСОБА_1. частини в майні Товариства, яка
належала її чоловікові ОСОБА_4.,
в натуральній формі та визначили конкретний склад майна.

Як було встановлено в судовому засіданні, загальні збори
ТОВ „Медіа ЛТД" прийняли рішення в межах своєї компетенції, відповідачка
рішення загальних зборів не оскаржувала, майном, яке їй було видане Товариством та власницею якого вона є, вона
відповідно до зазначених норм Закону України „ Про власність"
повинна була розпорядитися на свій розсуд, а не покладати це на позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка
не є власницею виділеного їй майна, спростовуються вищевказаними нормами
закону.

При викладених обставинах колегія суддів апеляційного суду приходить до
висновку про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.209,303,307,308 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Жовтневого
районного суду М.Луганська від 27 вересня 2006 року по цивільній справі за
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Медіана ЛТД" в М.Луганську
до ОСОБА_1про стягнення матеріальної шкоди, відхилити, рішення суду - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України.