Справа № 22ц-169/07 Головуючий в 1 інстанції - Костюкевич O.K.
Категорія - 26 Доповідач - Стрільчук В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем України

1 березня 2007 року. Колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

при секретарі - Губарик К.А. розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду від 30 жовтня 2006 року.

Особи, які беруть участь у справі: позивачка - ОСОБА_1;

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконавчий комітет Луцької міської ради;

представники відповідача виконавчого комітету Луцької міської ради - Дячук Рустам Олександрович, Дерев'янчук Ігор Олександрович.

Колегія суддів

встановила:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від ЗО жовтня 2006 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати це рішення та направити справу на новий розгляд, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що з 1957 року єдиним власником будинку по АДРЕСА_1 була ОСОБА_8. її

2

дочка позивачка у справі, яка раніше проживала в цьому будинку, в 1973 році переїхала до власного будинку по АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.32). На момент відкриття спадщини син померлої ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проживали разом із спадкодавцем. За заповітом ОСОБА_8, посвідченим ІНФОРМАЦІЯ_3 першою Луцькою державною нотаріальною конторою за НОМЕР_1, спадкоємцем спірного майна був її син ОСОБА_9, котрий прийняв спадщину. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкоємцями будинку стали відповідно дружина та двоє дітей, кожен з яких успадкував по 1/3 частині цього майна, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 14 жовтня 2004 року, посвідченими державним нотаріусом Шкльодою А.В. (а. с. 30, 31, 35). Позивачка ОСОБА_1 не вступила у фактичне управління або володіння спадковим майном і не подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Відповідно до ст. 534 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Позивачка ОСОБА_1, яка на момент смерті своєї матері у ІНФОРМАЦІЯ_1 мала право на обов'язкову частку в спадщині згідно зі ст. 235 цього Кодексу, не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний строк і не ставила питання про його продовження.

Тому єдиним спадкоємцем житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за заповітом ОСОБА_8 після її смерті став ОСОБА_9. Він прийняв спадщину, фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини разом зі своєю сім'єю проживав у вказаному будинку.

Згідно з ч.І ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Позивачка не входить до числа спадкоємців цієї черги померлого ОСОБА_9.

Після смерті останнього спірне майно успадкувала його сім'я, яка складається з дружини та двох синів. Той факт, що ОСОБА_9, фактично прийнявши спадщину, не зареєстрував своє право власності на спадкове майно, не впливає на правильність вирішення спору. Його спадкоємці за законом прийняли спадщину та зареєстрували її належним чином.

З

Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 30 жовтня 2006 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.