апеляційний суд автономної республіки крим
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого судді                   Синельщікової
О.В.,

суддів                                         Сінані О.М.,

Кузнєцової О. О.,

при секретарі                            Гребенніковій
Н.О.,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду АР Крим цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, виконкому Алуштинської міської ради, малого комунального підприємства
„Алуштажилсервіс" при визнання свідоцтва про право власності частково
недійсним, визнання права власності на частку квартири та визнання порядку
користування нею, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
права власності на частку квартири, припинення спільної часткової власності на
квартиру зі стягненням з неї компенсації вартості частки квартири,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Алуштинського міського суду АР
Крим від 14 грудня 2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про
право власності на квартиру АДРЕСА_1. Позивач посилався на те, що, у супереч
закону, при приватизації житла до свідоцтва не був включений його дід ОСОБА_4,
якій на той час мешкав в цій квартирі та був зареєстрований за її адресою. ОСОБА_1 також просив
визнати за ним, як за спадкоємцем за заповітом після смерті діда, право
власності на 1/2 частку в квартирі та визнати порядок користування
нею.

ОСОБА_2 звернулась до суду зі зустрічним позовом, в якому просить визнати
за нею, як за спадкоємцем після смерті її чоловіка ОСОБА_4, право власності на
1/4 частку квартири, вказуючи, що є інвалідом 1 групи та має право на обов'язкову частку у спадщини.

Крім того, ОСОБА_2 просить припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на квартиру,
стягнути з неї на його користь вартість належної йому частки та визнати за нею
права власності на 1/4 частку, що у сукупності складає 1/2 частину спірної

квартири.

Справа №22-ц-131/2007                    Головуючий-суддя суду першої інстанції Піменова Т.Н.

Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції Кузнецова О. О.

2

Рішенням суду від 14.12.2004
року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Свідоцтво о праве власності на квартиру визнано частково недійсним.
За ОСОБА_4  визнано право власності на
1/2 частку квартири за адресою АДРЕСА_1.

За ОСОБА_1, як за спадкоємцем, визнано право власності на1/4 частку
вказаної квартири. У задоволені інший частини позову відмовлено.

Позов ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі. За нею, як спадкоємцем, визнано
право власності на 1/4 частку у
квартири.

Право спільної часткової власності ОСОБА_1
на вказану квартиру припинено та визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/4 частку вказаної
квартири, що у сукупності з її правом, як
за спадкоємцем, складає 1/2 частку квартири.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто вартість 1/4 частки квартири у розмірі 37 259 гривень.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

З вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_2, принесла
на нього апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду у частині
стягнення з неї на користь ОСОБА_1
компенсації вартості 1/4 частини належної йому квартири, посилаючись на те,
що судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми
матеріального та процесуального права.

25.06.2005 року,
відповідно до наданої копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла / а.с. 100/.

Правонаступниками після її смерті є син - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_5, яка
відмовилася від свого права на спадщину на користь ОСОБА_3 /копії матеріалів
спадкової справи №
292/05/.

У заяві / а.с. 116/ ОСОБА_3 підтримав
апеляційну скаргу.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що підстав для її задоволення та
скасування рішення суду не має з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 303
ЦПК України, під час розгляду справи у апеляційної інстанції суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до позовної заяви /а.с.30-31/, ОСОБА_2 заявила
вимоги до ОСОБА_1 щодо
припинення спільної часткової власності на квартиру зі стягненням з неї на його
користь компенсації вартості частки квартири.

Рішенням суду вказані позовні вимоги вирішені та
задоволені у повному обсязі. Право спільної часткової власності ОСОБА_1 на квартиру
припинено, за ОСОБА_2 визнано право
власності на 1/4 частку спірної квартири зі стягненням з неї на користь відповідача
компенсації вартості вказаної частки квартири у розмірі 37 259 грн., що
відповідає висновкам експертизи /а.с. 59 /.

Правонаступник
ОСОБА_2, підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, разом з тим вказав, що
він не відмовляється від вимог, щодо припинення за ОСОБА_1 права спільної
часткової власності зі стягненням на його користь компенсації її вартості, а
оскаржує насамперед розмір компенсації. Але будь-які безперечні доказі, які
підтверджують його доводи в цій частині, суду надані не були. Суд визнав
об'єктивними висновки експертизи, з чим колегія судів погоджується.

Доводи апелянта були ретельно досліджені у судовому
засіданні, їм дана належна правова оцінка, як необгрунтованим вимогам закону.

Судом безперечно встановлено, що при оформленні свідоцтва від 04.08.1993 року про право
власність на житло, були порушені права ОСОБА_4, у зв'язку з чим свідоцтво

3

було визнано частково недійсним, за
ним визнано право власності на 1/2 частини спірної квартири. Після
смерті ОСОБА_4 спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 / а.с. 10 /, та ОСОБА_2 -
вдова, яка є інвалідом 1 групи, непрацездатна та, відповідно до ст..1241
Цивільного кодексу України, має право на обов'язкову частку. У зв'язку з
вказаним за кожним з спадкоємців визнано право власності на 1/4 частку
квартири.

Відповідно до
висновків експертизи, визначити порядок користування квартирою відповідно до часток 1/4 та 3/4 на чому
наполягав ОСОБА_1, не можливо.

Колегія суддів
погоджується з висновками суду першої інстанції, згідно до яких частка ОСОБА_1 у спільної
часткової власності може бути визнана незначною зі стягненням на його користь
компенсації вартості належної йому частки, що відповідає вимогам ст. ст. 364, 365 ЦК України. ОСОБА_1 рішення суду, в
тому числі і в цій частині, не оскаржує.

Доводи
відповідача про пропуск ОСОБА_1 строку позовної даності також не знайшли свого
підтвердження, оскільки, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 про порушення
його прав стало відомо лише при оформленні спадщини на квартиру, тобто у 2004 році. У тому ж
році їм була подана до суду позовна заява.

Таким чином,
судом правильно встановлені обставини справи, характер спірних правовідносин,
наданим доказам дана належна правова оцінка, ухвалено рішення, яке відповідає
вимогам матеріального та процесуального закону, підстав для його скасування за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 немає.

На підставі
наведеного та керуючись статтями 303,
307 ч. 1 п. 1, 308 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду АР Крим,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Алуштинського міського суду АР Крим від 14 грудня 2004 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може
бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Верховного Суду України.

Судді: Синельщікова О.B.

P.M.

Сіпані