Справа №
22ц-302/2007                                  Головуючий
у першій інстанції Жовток Є.А.
- цивільна                                                                         Доповідач
УХВАЛА Іменем України

5 лютого 2007
року       Апеляційний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Бойко О.В.
суддів: Шевченка В.М., Горобець Т.В. при секретарі Пільгуй з участю: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від
14 грудня 2006 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
збитків заподіяних пошкодженням посівів, -

встановив:

В жовтні 2006
р. ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним вище позовом в якому просив
стягнути з ОСОБА_1 збитки в сумі 1225
грн., завдані внаслідок пошкодження посівів. Свої вимоги обґрунтовував тим,
що він має у власності земельну ділянку, яку використовує для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва. Упродовж травня-серпня 2006 р. вівці котрих
утримує на суміжній земельній ділянці ОСОБА_1, неодноразово заходили на його
земельну ділянку, знищивши посіви кормового буряка на площі 0,035 га чим були
заподіяні йому збитки в сумі 1225 грн..

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської
області від 14 грудня 2006 р. позов задоволено частково, стягнута з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 700 грн. у відшкодування збитків заподіяних пошкодженням
посівів, 51 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільних справ та 8 грн. 93 коп. витрат понесених на
оплату послуг Ріпкинського районного відділу статистики.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про
скасування рішення і ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позову.
Свої вимоги обґрунтовує, тим, що судом порушені норми матеріального права - ст.ст. 90, 91 ЗК України.
Апелянт вказує на те, що він не визнав в судовому засіданні позов і заперечував
проти того, що його тварини пошкодили посіви кормового буряка, в судовому
засіданні не було встановлено, що саме його вівці заходили на земельну ділянку
позивача. Вважає, що суд не мав права брати до уваги акт обстеження земельної
ділянки, оскільки з його змісту не вбачається його вина. Вказує на те, що суд
взяв до уваги покази свідків з боку позивача, в той же час не взяв до уваги покази
свідків з його боку.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
учасників судового розгляду, доводи апеляційних скарг, обговоривши матеріали
справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

2

По справі встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної
власності має земельну ділянку площею 7,3 гектара, на якій веде товарне
сільськогосподарське виробництво, а ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку,
яка є сусідньою з земельною ділянкою на якій ОСОБА_2- цілодобово утримує 10
дорослих та 8 маленьких овець.

Відповідно до правил ч. 1. ст.. 1166 ЦК шкода підлягає відшкодуванню: - в повному обсязі
, тобто
відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в
результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода, особою
яка безпосередньо завдала шкоду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що належні ОСОБА_1
вівці заходили на поле, що належить ОСОБА_2 та вчинили на його земельній
ділянці потраву буряків на площі 0,035
гектара, цими діями позивачу було заподіяно збитки, які з врахуванням
середньої урожайності по Ріпкинському району за 2006 р. та ціни в 2006
р. за кормовий буряк становить 700
грн..

Такий висновок суду відповідає матеріалам справи і узгоджуються з
положеннями нормативних актів. Суд першої інстанції в повному обсязі перевірив
правові підстави заявлених позовних вимог, доводи сторін і обставини спору,
зокрема виходячи із фактичних обставин дійшов обґрунтованого висновку, що саме
у зв'язку із нездійсненням відповідачем догляду за належними йому вівцями
останніми були пошкоджені кормові буряки на земельній ділянці позивача ;
висновки суду про те, що вимоги ОСОБА_2, підлягають задоволенню, підтверджені
наявними в матеріалах справи доказами й обґрунтовані згідно зі СТ.212ЦІЖ.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не враховані
положення Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та
землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України від 19
квітня 1993 p. N 284, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки
він передбачає відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам
заподіяних вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок,
встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву
та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у
непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з
тимчасовим невикористанням земельних ділянок і на правовідносини щодо
заподіяння потрави посівам буряка не поширюється.

Враховуючи наведене, що остаточний висновок суду, є відповідним обставинам
справи апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без
зміни.

Керуючись ст.ст.209, 218,
307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.
Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2006 р. - залишити без
зміни.

3

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржено в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий:    Судді: