Справа
№ 22-Ц-121/2007 р.                                  Головуючий у 1-й інстанції - Гура А.О.
Категорія 40                                                   Суддя-доповідач - Попруга С.В.
УХВАЛА

іменем України

2007 року січня 16
дня колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого -
Маслова В.О.

Суддів             -
Попруги С.В., Сибільової Л.О.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

та осіб, які приймають участь у справі представника позивача -ОСОБА_1, представника відповідача - Мельниченка
М.М., третьої особи ОСОБА_3, розглянула у відкритому судовому засіданні в
приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Лебединського районного суду Сумської області від 30 листопада 2006
року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства
"Лебединське лісове господарство" про визнання незаконним наказу про
звільнення з роботи, поновлення на роботі, зміну підстав звільнення з роботи,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лебединського районного суду від ЗО листопада 2006
року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ДП "Лебединське
лісове господарство".

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення про задоволення
позовної заяви.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, а представник відповідача Мельниченко
М.М, третя особа: ОСОБА_3 заперечували проти них, вважаючи рішення суду першої
інстанції законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 16 серпня 2002
року працював ІНФОРМАЦІЯ_1 Боровеньківського лісництва Державного підприємства "Лебединське
лісове господарство". З ним було укладено договір про повну матеріальну
відповідальність, і він за своїми обов'язками безпосередньо обслуговував
товарні цінності.

12 вересня 2006
року проведеною плановою ревізією фінансово-господарської
діяльності Боровеньківського лісництва ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_2 було виявлено лишки
технологічної сировини хвойної породи довжиною 2 м. в кількості З, 85
м. куб., яка була оприбуткована та списана з підзвіту за
рахунок пересортиці, та нестачу технологічної сировини хвойної породи довжиною 2 м. для рудничної стійки в кількості 10, 94 м. куб., яка за мінусом лишків віднесена до збитків, які підлягали
відшкодуванню за рахунок позивача на суму 1 630, 63 грн. За результатами ревізії, наказом директора ДП "Лебединське лісове
господарство" НОМЕР_1 ОСОБА_2 за безвідповідальне ставлення до своїх обов'язків оголошено
догану, його попереджено, що в разі повторення подібних випадків до нього
будуть застосовані більш суворіші заходи.

20 вересня 2006
року лісничим ДП "Лебединське лісове
господарство" в урочищі „Окоп" обходу №8 Боровеньківського лісництва був виявлений факт самовільного порубу лісу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 цей факт своєчасно не виявив, в цій частині обходу
протягом п'яти днів не з'являвся, а про
самовільний поруб лісу дізнався від адміністрації ДП "Лебединське лісове господарство"
лише 25
вересня 2006 року. За наслідками
цього проступку директор ДП "Лебединське лісове господарство"
скасував наказ про раніше накладене стягнення - догану, та звернувся до профспілкового комітету з поданням про дачу згоди
на звільнення ОСОБА_2 за п. 2 ч. 1 ст. 41
КЗпП України за вчинення винних дій, які дають підстави
для втрати довір'я до ОСОБА_2 з боку адміністрації ДП "Лебединське лісове
господарство".

Після цього, ЗО вересня 2006 року ОСОБА_2 з метою
уникнення відповідальності за винні дії звернувся до відповідача з заявою про
звільнення з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України з 15
жовтня 2006 року, а з 28 вересня до 18
жовтня 2006 року позивач був
тимчасово непрацездатним (перебував на лікарняному). У зв'язку з цим, лише 19 жовтня 2006
року, за попередньою згодою профспілкового комітету ДП
"Лебединський лісгосп", позивача було звільнено з роботи згідно
наказу НОМЕР_2
за п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України. При цьому відповідач не порушив вимог трудового законодавства
та прав позивача, отже підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не    може    бути
скасоване                правильне       по       суті       і

справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно
встановивши обставини справи та давши належну оцінку всім зібраним по справі
доказам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача з роботи
з 19 жовтня 2006
року за п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України відбулося з дотриманням вимог закону, оскільки ОСОБА_2
працюючи ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто особою, яка безпосередньо обслуговувала (приймала,
зберігала, відпускала) товарні цінності, зокрема лісопродукцію, у вересні 2006 року вчинив винні дії - допустив нестачу
готової лісопродукції, своєчасно не виявив та не відреагував у встановленому
порядку на факт самовільного порубу в закріпленому обході, які дали підстави
для втрати довір'я до нього з боку директора ДП "Лебединський
лісгосп".

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, ті обставини, що ОСОБА_2 з його пояснень не був ознайомлений під
розпис з наказом НОМЕР_1 про накладення на нього
дисциплінарного стягнення - догани, та з наказом
від 28 вересня 2006
року про відміну вищезгаданого наказу, не дають підстав
для перегляду судового рішення, оскільки ці накази не були предметом спору, а
звільнення за п.2 ч.1
ст. 41 КЗпП України не є
дисциплінарним стягненням.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не був ознайомлений під
особистий розпис з трудовими (посадовими) обов'язками ІНФОРМАЦІЯ_1, не підтверджуються належними доказами та
спростовуються доказами, наданими відповідачем, зокрема даними журналу
реєстрації посвідчень державної лісової охорони та ознайомлення з посадовими
обов'язками, в якому є підпис ОСОБА_2 при прийнятті його на роботу.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не дотримувався умов
договорів про повну матеріальну відповідальність, про оплату виконання
додаткових робіт, укладених з позивачем, що не давало позивачу можливості, як
особі, що безпосередньо обслуговує товарні цінності виконувати на належному
рівні свої обов'язки, не підтверджуються належними доказами, і спростовуються належними та достовірними доказами
наданими відповідачем, аналіз та оцінка яких наведені в рішенні суду
першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач на порушення ч.1 ст.38 КЗпП України не розірвав з позивачем трудовий договір в строк,
зазначений в його заяві, тобто 15 жовтня 2006 року, і суд не дав правильної юридичної оцінки даному факту, не дають
підстав для перегляду судового рішення, оскільки позивач лише 30 вересня 2006
року, з метою уникнення відповідальності за винні дії,
перебуваючи на лікарняному з 28 вересня по 18 жовтня 2006
року включно, подав заяву про звільнення за власним
бажанням,

в     той
час     як     директор     ДП
"Лебединський           лісгосп"          вже

29
вересня 2006 року розпочав процедуру
звільнення позивача, звернувшись з відповідним поданням до профспілкової
організації підприємства, і лише у зв'язку з тим, що позивач перебував на
лікарняному його не було звільнено з роботи з ініціативи адміністрації до 15 жовтня 2006
року за п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що позивачу не
передавались під звіт дерева, що ростуть на корню в обході, то за встановлених обставин ці доводи не мають юридичного значення,
і не дають підстав для перегляду судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, коли оскаржуване рішення суду першої інстанції
відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 291,
303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 30 листопада 2006
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду
України.