УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» січня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого судді -
Іващенко В.В.

Суддів                        - Летягіної О.В.

- Сінані О.М.

При секретарі  - Акімовій Г.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_4 до ВАТ „Акціонерна компанія „Кримавтотранс", про відшкодування
моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітній ОСОБА_4 , на рішення Центрального
районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 04 травня 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх
інтересах , та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ВАТ
„Акціонерна компанія „Кримавтотранс", в якому просили суд стягнути з
відповідача на їх користь 80000грн. у відшкодування моральної шкоди - по 20000грн. на
кожного.

Вимоги мотивовані тим, що 26.04.2005 року ОСОБА_3
придбав 3 квітки
на автобус Сімферополь-Ялта до станції Гурзуф.
Касир пояснив, що автобус заїжджає до смт. Гурзуф, на квитку також було зазначено маршрут автобусу Сімферополь -Гурзуф. Але водій
автобусу не доїхав до Гурзуфу,
висадив позивачів на трасі, приблизно, за Зкм. від Гурзуфу. В зв'язку з цим
ОСОБА_3  з сім'єю - ОСОБА_2,
ОСОБА_1, та дитиною ОСОБА_4, яка знаходилася у колясці, прийшлося пішки йти до
санаторію, що стало причиною втоми, а ОСОБА_4 всю дорогу плакала. В результаті
позивачі зазнали душевні страждання, дискомфорт, приниження, а в ОСОБА_2 1949 року народження,
виникли проблеми зі здоров'ям.

Рішенням Центрального районного суду міста Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 04.05.2006
року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 подана апеляційна скарга, в
якій вони просять скасувати рішення суду, як ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального законодавства, та ухвалити рішення по суті
позовних вимог.

Апелянти вказують, що висновки суду не відповідають
дійсності. Суд не урахував, що відповідачем не виконані умови договору
перевезення, укладеного з

Справа № 22-116/2007 р.                  Головуючий у першій інстанції Іванов С.С. Доповідач
Летягіна О.В.

2

позивачами, не прийняв до уваги надані до суду докази - квитки з
відміткою про те, що автобус їде до Гурзуфу.
Таким чином, надана в касі автостанції інформація, є недостовірною.
Апелянти вважають свої вимоги обґрунтованими, та підлягаючими задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що позивачами
не доведені суду обставини, що діями відповідача були порушені їх права, як
споживачів послуг з перевезення пасажирів.

З такими висновками суду
погоджується колегія судів.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1  року ОСОБА_3
заздалегідь придбав в ВАТ „AT
Кримавтотранс" три квітки на автобус за маршрутом Сімферополь-Ялта,
проходженням від Сімферополя ІНФОРМАЦІЯ_2
року відправленням в 17
год. 20 хв. для проїзду позивачів, у тому числі і його
неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження .

ІНФОРМАЦІЯ_2
року, згідно придбаних квитків ,
автобусом приватного підприємця ОСОБА_5 позивачі були
доставлені по маршруту слідування автобуса до повороту на трасі в селище
міського типу Гурзуф, що
відповідає придбаним квиткам і маршруту проходження автобусу.

Згідно листа Міністерства промислової політики,
транспорту, зв'язку та паливно-енергетичного комплексу АРК від 20.04.2006 р. за № 961X07 в усіх розкладах
руху автобусів по маршруту „Сімферополь АС - 2 автостанція Курортна - Ялта АВ, у тому числі і часом відправлення з м.
Сімферополя в 17 год. 20
хв., не передбачений заїзд на автостанцію селища міського типу Гурзуф, у зв'язку із
здійсненням прямого автобусного маршруту загального користування „Сімферополь
АС-2 - Гурзуф АС".

Згідно виписки з історії хвороби, ОСОБА_2 1949 року народження, за № НОМЕР_1 Центральної
клінічної лікарні „Укрзалізниця" м. Харкова, вона знаходилася на
обстеженні з 13 по ЗО
червня 2005 року з
приводу скарг на головні болі, що супроводжуються нудотою, підвищенням
артеріального тиску, якими страждає близько чотирьох років, та не лікувалася.
При нападах, викликала швидку медичну допомогу, після чого біль зменшувався,
направлялася на обстеження.

Судом був допитаний свідок ОСОБА_6, який пояснив, що ОСОБА_3 купував квитки
в його присутності і касир його завірила, що автобус доставить їх до станції Гурзуф.

Допитана в судовому засіданні касир автостанції
„Курортна" ОСОБА_7 пояснила, що іноді вона пояснює покупцям квитків
маршрут автобусу і його кінцевий пункт призначення, однак зазначені квитки,
продані нею позивачам, не передбачають маршрут проходження і доставку пасажирів
до станції смт. Гурзуф. Також
свідок пояснила, що на автостанції на стенді супротив каси висить розклад автобусів, де вказано куди їде
автобус. Також, ОСОБА_7 пояснила, що з наданого на огляд квитка вбачається, що
автобус, на який він куплений, не заходить до смт. Гурзуф а.с.113-114.

Стаття 910
ЦК України передбачає, що за договором перевезення пасажира одна сторона \
перевізник зобов'язується перевезти другу сторону пасажира до пункту
призначення , а
пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання
багажу - також за
його провезення. Укладання договору перевезення пасажира та багажу
підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції , форми яких
встановлюються відповідно до транспортних кодексів.

Справа № 22-116/2007 р.                  Головуючий у першій інстанції Іванов С.С.

Доповідач Летягіна О.В.

3

З положень статті 23 Закону України „Про захист прав
споживачів" передбачається, що в разі порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти господарчої діяльності сфери торгівлі, громадського
харчування і послуг несуть відповідальність в чітко передбачених випадках.

Стаття 24 Закону
України „ Про
захист прав споживачів" передбачає, що при задоволенні вимог споживача суд
одночасно вирішує питання про відшкодування моральної шкоди.

Однак, п.7 ст.З Закону України „Про захист прав
споживачів" визначається, що споживач має право на відшкодування моральної
немайнової шкоди тільки за умови заподіяння такої шкоди небезпечними для життя
і здоров'я людей послугами.

Судом було встановлено, що автобус на який купив квитки ОСОБА_3 який слідував по
маршруту „Сімферополь АС -
2 автостанція Курортна -
Ялта АВ часом відправлення 17
год.20 хв. не повинен був заїжджати в смт. Гурзуф.

Таким чином, підстав, передбачених законом для стягнення сум в
відшкодування моральної шкоди з боку відповідача ВАТ „АК „Кримавтотранс"
відносно споживача ОСОБА_3,   судом
встановлено не було.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає рішення суду законним та
обґрунтованим і підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить.

Керуючись статтями 303,
304, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 діючого в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої дочки -
відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 04 травня 2006 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Верховного суду
України.