Справа №
22-ц-34/07р.                                     Головуючий 1-ї інстанції - Костенко Т.М.
Категорія : поновлення порушеного права.                         Доповідач - Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2007 року судова
колегія судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого    -    Ізмайлової Г.Н.

суддів                               -
Івах А.П., Шевченко Н.Ф.

при
секретарі   -
Пашневі В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 24 липня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-тя особа - РВК Жовтневого, району м. Харкова про
визначення меж користування земельними ділянками у відповідності до того
порядку, що склався фактично, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поновлення її
порушеного права користування земельною ділянкою, що прилягає до домоволодіння АДРЕСА_1, провівши межі
між зазначеною ділянкою та тією, що прилягає до сусіднього будинку НОМЕР_1 на
тій же вулиці, у відповідність до плану землевідводу.

ОСОБА_2 було подано зустрічний позов, в якому він просить суд у позові ОСОБА_1 відмовити та постановити рішення,
яким закріпити межі між їх земельними ділянками згідно тому порядку
користування, який склався фактично за багато років.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали
"кожен свій позов, роти задоволення позовів протилежної сторони
заперечували.

Представник 3-ї особи за
зустрічним позовом надав суду заяву з проханням прийняти рішення на розсуд
суду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 липня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про
ркасування рішення суду першої інстанції, як постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

По справі достовірно встановлено, що сторони ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є власниками жилих будинків НОМЕР_1
та НОМЕР_2,
розташованих на суміжних ділянках по АДРЕСА_1.

До 1958 року це була одна земельна ділянка, що знаходилася в користуванні власника
жилого будинку НОМЕР_1 ОСОБА_3.

Згідно до
рішення Красно-Баварського РВК міста Харкова НОМЕР_3 від 08
березня 1958 року Управлінням головного
архітектора міста Харкова як самостійна земельна ділянка площею 500 кв.м. була
виділена із вказаної вище ділянки ОСОБА_4 під будівництво жилого будинку під
НОМЕР_2

Будинок з
надвірними будівлями НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_4 на підставі
договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для побудови
індивідуального жилого будинку на праві особистої власності останній згідно
договору купівлі-продажу від 30 травня 1967
року продав ОСОБА_5 (а.с. 135-136).

Спадкоємцем
майна останнього, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивачка ОСОБА_1 На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24
травня 1999 року вона є власником жилого будинку з надвірними будівлями,
що знаходиться в АДРЕСА_1 НОМЕР_2 на земельній ділянці площею 500 кв.м. (а.с.
139).

Власником
будинку НОМЕР_1 з надвірними будівлями по тій же вулиці є відповідач ОСОБА_2 на
підставі договору-дарування від 26 червня 1981 року та свідоцтва про право на
спадщину за законом від 11 січня 1986 року.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1та відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що межі двох земельних домоволодінь не відповідають
початковому плану землевідводу під будівництво жилих будинків. Вказана
невідповідність позбавляє позивачку ОСОБА_1 користуватися колодязем та зливною
ямою, що розташовані на межі домоволодінь, та, як пояснив у судовому засіданні
апеляційної інстанції ОСОБА_2, раніше належали ОСОБА_5

Висновок суду
щодо порушення права ОСОБА_1в повній мірі користуватися тією земельною
ділянкою, яка відведена під забудову домоволодіння НОМЕР_2 є таким, що
ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах та відповідає вимогам
ст.ст. 57, 59, 64 ЦПК України та ст. 95, 152 ЗК України.

Так, виходячи з
вимог ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням права, володіння земельною ділянкою і
відшкодування завданих збитків.

Судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив надані сторонами
докази, встановив фактичні обставини по справі, правильно визнав юридичну
природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами і закон, який їх
регулює.

Вимогами ст. 60 ЦПК України
передбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для'ухвалення рішення
у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Судова колегія вважає, що відмовляючи ОСОБА_2 в
задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції належним чином обґрунтував
свій висновок. Позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів у
підтвердження своїх посилань на те, що між ним та померлим ОСОБА_5 мала місце
домовленість про переуступку
земельних ділянок, склався саме такий порядок користування суміжними
ділянками.

Сам ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції показав, що ні до
яких офіційних органів ні він, ні ОСОБА_5 з заявами по вказаному питанню не
зверталися і офіційні рішення не ухвалювалися.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення оуд
першої інстанції ухвалив з дотриманням вимог матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновків суду не спростовують, підстав
для задоволення скарги колегія не знаходить.

Керуючись
ст.ст.ЗОЗ, 304, п.1 ст.307, 308, 313, 314,
315, 317 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 липня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але
протягом двох місяців з дня набрання законної сили може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду
Укураїни.