№  2-3107
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                     УКРАЇНИ

02  лютого  2007  року                                                       м.   Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого   -   судді  ЩЕНЮЧЕНКА
С.В.,
при
секретареві  ХИМЕНКО  І. І.,

за участю
позивачки Є., відповідача Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні
справу за позовом Є., до Б., про визначення аліментів  у
твердій  грошовій  сумі,

встановив   :

У січні 2007
р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява Є.,
до Б., про визначення аліментів у твердій грошовій сумі, у якій позивачка
вказала, що вимагає змінити вид і розмір стягуваних із відповідача аліментів,
оскільки той, незважаючи на рішення Новомиргородського районного суду від 01.06.2005 р. про стягнення аліментів у розмірі чверті заробітку (доходу), не надає матеріального утримання їй та дитині у належному обсязі, хоча веде
значне домашнє господарство, вирощує живність, має теплиці, продає розсаду,
овочі та фрукти, працює продавцем у магазині, має автомобіль.

Посилаючись на ст. ст. 80, 182, 184 Сімейного кодексу
України, вимагає визначити розмір аліментів та стягнути їх з відповідача у
твердій грошовій сумі по 200
грн. щомісячно на утримання дитини до досягнення
повноліття і по 100
грн. - на утримання  колишньої
дружини  до  досягнення
дитиною  трирічного  віку.

У попередньому судовому засіданні 22.01.2007 р. Є., уточнила позовні
вимоги, змінивши розмір грошового утримання: просить суд стягнути з відповідача
аліменти на утримання дитини у розмірі 125,40
грн.   щомісячно.

При подальшому розгляді справи вона позов підтримала, посилаючись  на
обставини,   викладені  в
заяві.

Окрім цього, вона повторно змінила позовні вимоги: просить суд стягнути з
відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 200  грн.   щомісячно.

Відповідач Б., не визнав позов повністю, пояснивши, що у даний час він
регулярно одержує заробітну плату, частину якої щомісячно  сплачує
у  рахунок  аліментів.

У дійсності він не веде значного домашнього господарства, не вирощує  живність,
не  має  теплиць.

Оскільки його мати господарює, він у минулому році допомагав їй продавати
розсаду, овочі та фрукти. В якості плати за таку допомогу вона сплачувала
нараховані державним виконавцем аліменти на
утримання  дитини  та
колишньої  дружини.

У даний час він працює продавцем та водієм у магазині дружини, яка має
також і автомобіль.
Половину заробітної плати систематично відраховують для
сплати аліментів. Інших доходів у нього
немає.

До того ж він приймає посильну участь у вихованні дитини та дарує  їй
іграшки.

Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі:
показання свідка, ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами
справи, суд вважає за необхідне відмовити
у  позові   із
таких  міркувань.

Згідно згаданим поясненням сторін та наданим доказам за рішенням
Новомиргородського районного суду від 01.06.2005 р. з відповідача  стягнуто  аліменти
на  користь  позивачки
у  розмірі:

чверті заробітку (доходу), але не менше
неоподатковуваного мінімуму
доходів      громадян     щомісячно     на
утримання     сина     В.,

ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 17.05.2005 р. до досягнення ним

повноліття;

чверті заробітку (доходу) щомісячно на її утримання до досягнення  дитиною
трирічного  віку.

З квітня по вересень 2006
р. Б., стояв
на обліку як безробітний і з його допомоги відраховувались аліменти у вказаному
судом  розмірі.

З 29.09.2006 р. відповідач працює у
ПП "Є" спочатку на 0,5 ставки, а з листопада 200 6 р. -
одержує заробіток у розмірі мінімальної заробітної плати.
За весь час роботи заборгованості по сплаті
аліментів  не  утворилося.

Згідно  із  вимогами
Сімейного  кодексу  України:

ст. 180
- батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення
нею  повноліття;

ч. З ст. 181
- за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або)   у
твердій  грошовій  сумі;

ч.     1    ст.     184
-    якщо    платник    аліментів
має    нерегулярний, мінливий    дохід,
частину    доходу    одержує
в    натурі,     а
також    за наявності   інших
обставин,   що  мають
істотне   значення,   суд
за  заявою платника   або
одержувача  може   визначити
розмір   аліментів   у
твердій грошовій  сумі.

У даному випадку у судовому засіданні безспірно
з'ясовано, що

платник        аліментів       має
регулярний,                передбачений        чинним

законодавством дохід, який одержує
грошима, а також систематично сплачує
аліменти  у  встановленому
судовим  рішенням  розмірі.

Окрім цього, він приймає участь у вихованні дитини, несе додаткові  витрати
у  зв'язку  з
лікуванням  сина  та
дарує  подарунки.

Твердження            позивачки        про        наявність                     інших
доходів

спростовуються
наданими  відповідачем  доказами.

Так, власником домоволодіння і присадибної земельної ділянки є його батько,
живність і теплиці належать його матері, а легковий автомобіль  ще
до  шлюбу  був
придбаний  дружиною.

Вказані обставини підтверджуються довідкою районного центру
зайнятості,       листом      начальника      ДВС,
трудовим      договором      від

29.09.2006     р. та змінами до нього,
договором купівлі-продажу

житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної

ділянки від 09.06.2004 p., актом прийому-передачі
автомобіля від

06.05.2006   p.,    дорученням   на
право   користування   та
розпорядження

майном від 06.07.2004 p., накладною про продаж дитячої іграшки за 90  грн.,   іншими
документам.

Суд критично відноситься до показань свідка А., оскільки вона тільки припускає наявність у відповідачі інших доходів та не
має достовірної  інформації  про
їх  розмір.

Тому у даному випадку також відсутні інші обставини для визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі, що мають істотне  значення.

До того ж у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. за №
3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного
кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення
аліментів" зазначено, що зміна законодавства в частині визначення
мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду
постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального
розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. З ст. 7 0 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен
перевищувати  50  відсотків  заробітної
плати  цієї  особи.

Вище згаданим судовим рішенням із відповідача стягнуто аліменти  саме
у  максимальному  розмірі.

Тому у задоволенні позову потрібно відмовити за його безпідставністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 180, 181 ч. З, 182-184,
191 ч. 1
Сімейного кодексу України, ст. ст. З, 8, 10, 208-215,   223,
292,   294,   296  ЦПК  України,   суд

ВИРІШИВ   :

У позові Є., до Б., про визначення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та непрацездатної дружини у твердій грошовій сумі  відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної  сили  після
розгляду  справи  апеляційним
судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або в порядку ч. 4 ст.   295  ЦПК  України.

Заява  про  апеляційне
оскарження                      та            апеляційна                скарга

подаються апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський
районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається  особою,
яка  її  подає,
до  суду  апеляційної
інстанції.