Справа № 22Ц-3479/2006                                   Головуючий в 1 інстанції Якутюк B.C.
Доповідач в 2 інстанції Юровська Г.В.
РІШЕННЯ                             ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Яворського М.А., Суханової
Є.М.,

при секретарі Якимець Ю.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богуславського
районного суду Київської області від 12 жовтня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Богуславське хлібоприймальне
підприємство" про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів

встановила:

У серпні 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що її незаконно 25 липня 2006
року було звільнено з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 за
скороченням штату. Просила поновити її на посаді , стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу - 1685 грн 60
коп, а також доплату за суміщення професій в сумі
3040 грн 20 коп., 2000 грн моральної шкоди, 120 грн недонарахованих
відпускних як потерпілій на ЧАЕС, а всього 7359 грн 80 коп.

Рішенням Богуславського районного суду від 12 жовтня 2006 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на порушення вимог
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку змін в організації
виробництва та праці, в тому числі ліквідації,
реорганізації (банкрутства) або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату
працівників.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23 липня 1993 року працювала на
Богуславському хлібоприймальному підприємстві секретар-друкаркою, з 11 лютого 1997 року її було переведено на посаду
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наказом № 60 від 25 липня 2006 року позивач була звільнена з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 за п. 1 ст.40 КЗпП України за скороченням
чисельності працівників.

Судом також встановлено, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, що підтверджується
наказом НОМЕР_1 від 24 травня 2006 року,, відповідно до якого до
штатного розпису працівників ВАТ „Богуславське хлібоприймальне
підприємство" було внесено зміни, а саме скорочено посади ІНФОРМАЦІЯ_1, секретаря, юрисконсульта, введено нову
посаду -менеджер офісу.

Посилання позивачки на порушення вимог закону при її звільненні спростовуються
дослідженими в судовому засіданні доказами, які підтверджують, що відповідачем додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівників
(глава 111-А КЗпП): 24 травня 2006 року позивачку
було попереджено про звільнення за скороченням чисельності штату працівників 28
липня 2006 року, профспілковий комітет дав згоду на звільнення ОСОБА_1, вакантні посади на підприємстві були відсутні, у
зв'язку з чим власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести позивача за її згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві.

Недоведено також
в судовому засіданні, що ОСОБА_1 необгрунтовано
не виплачувалась доплата за суміщення професій та не в повному обсязі виплачені відпускні. Позивач не
заперечувала, що, працюючи бухгалтером,
сама безпосередньо проводила нарахування заробітної плати, що наказу про
суміщення професій і проведення доплати за це на підприємстві не видавалось.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку
про відмову в задоволенні позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, моральної шкоди, доплати за суміщення професій та недорахованих
відпускних.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині відповідає вимогам закону і
підстав для його скасуванню немає.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звільнена з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 за п.1 ст. 40 КЗпП України з 25
липня 2006 року, але відповідно до листка
непрацездатності (а.с.46) з 25 липня 2006 року по 31 липня 2006 року вона була у зв"язку з хворобою тимчасово
непрацездатна.

Посилання суду першої інстанції на те, що листок непрацездатності є недостовірним,
ґрунтується на припущеннях.

Оскільки
відповідно до ч.З ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним
органу в період його тимчасової
непрацездатності, колегія суддів вважає за необхідне змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 25 липня 2006
року на 1 серпня 2006 року, змінивши
в цій частині рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.304, 307, 311 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 12 жовтня 2006 року змінити. В наказі № 60 від 25 липня 2006 року
дату звільнення ОСОБА_1 змінити з 25 липня 2006 року
на 1 серпня 2006 року. В іншій частині рішення
Богуславського районного суду Київської області від 12 жовтня 2006 року
залишити без зміни.

Рішення суду апеляційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяця з моменту її
проголошення.