У Х В А Л А

іменем  україни

18 січня 2007 року                                                             м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Пшонки М.П.,                    Патрюка
М.В.,            Прокопчука Ю.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівського авторемонтного
заводу про стягнення заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення
Олександрівського міського суду від 17 березня 2003 року та ухвали апеляційного
суду Кіровоградської області від 13 серпня 2003 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 1996 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 липня 1995 року він був
звільнений з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України, проте розрахунок з ним проведено
було в невірно визначеному розміру лише в січні наступного року, а за 2 місяці
розрахунок не було виплачено. Просив задовольнити позовні вимоги і стягнути з
відповідача належні йому виплати з урахуванням індексації, а також стягнути
моральну шкоду.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Останнім рішенням Олександрівського
міського суду від 17  березня 2003 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 13
серпня 2003 року, з відповідача на користь позивача стягнуто 2481 грн. 19 коп.
В задоволенні інших вимог відмовлено.

Ухвалою Олександрівського міського суду
від 8 травня 2003 року ОСОБА_1 в поновленні строку на оскарження ухвали апеляційного
суду Кіровоградської області від 28 серпня 2002 року відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 13 серпня 2003 року ухвала міського суду від 8
травня 2003 року залишена без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування судових
рішень, а також ухвали міського суду від 8 травня 2003 року,  мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335
ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням  норм матеріального та  процесуального права, відсутні передбачені
статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в касаційній скарзі
доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332, 337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а
рішення Олександрівського міського суду від 17 березня 2003 року, ухвалу
Олександрівського міського суду від 8 травня 2003 року та ухвали апеляційного
суду Кіровоградської області від 13 серпня 2003 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Колегія суддів:

Пшонка М.П.                           Патрюк М.В.                  Прокопчук Ю.В.