Справа № 22ц-137/2007                                                Головуючий у Іінст. - Гордійко Ю.Г.
Доповідач - Литвиненко І.B.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2007 року                                                                                                            м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-
судді                     ПОЗІГУНА М.І.

суддів:                                  ЛИТВИНЕНКО
І.В., МЕЛЬНИЧЕНКО Ю.В.

при секретарі                               Тарасовець О.І.

з участю                                       сторін та
їх представників, третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 листопада 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спадкоємцем четвертої черги за
законом та зміну черговості одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
суду в частині задоволення позовних вимог, оскільки висновки суду в цій частині
є неправильним, необгрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам
справи і вимогам закону, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Рішенням суду позов ОСОБА_2 задоволено частково. Суд визнав її спадкоємицею
четвертої черги, так як вона не менш як п'ять років до відкриття спадщини
проживала зі спадкодавцем ОСОБА_3, та відмовив їй у задоволенні позову про
зміну черговості тому що вона не довела, що протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцю.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що суд
необгрунтовано не взяв до уваги пояснення свідків, які підтвердили факт
припинення спільного проживання позивачки та спадкодавця ОСОБА_3 з 2000 року до
початку 2003 року, і в той же час зробив свої висновки про спільне проживання
позивачки зі спадкодавцем не менш як п'ять років до відкриття спадщини на
підставі суперечливих пояснень свідків з боку позивачки, залишивши поза увагою
і визнання самою позивачкою та третьою особою ОСОБА_4 того, що деякий час після
розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 проживав окремо.

2

В судовому
засіданні ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_5
наполягали на задоленні апеляційної скарги, а позивачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_6, третя
особа ОСОБА_4 не погоджувались з доводали апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні і підтверджено
матеріалами справи, позивачка та спадкодавець ОСОБА_3, перебували в
зареєстрованому шлюбі з 1981
року по 2001 рік, але
і після розірвання шлюбу шлюбні відносини між ними не були припинені та тривали
до дня смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Це
підтверджено як свідоцтвом про розірвання шлюбу ( а.с.8), довідкою вуличному
від 12.12.2005 року ( а.с.9), копіями квитанцій про сплату комунальних та інших
платежів ( а.с. 100-144), витратами на поховання ( а.с.28), фотографіями (а.с.
185), так і поясненнями позивачки, третьої особи, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 таОСОБА_12, про що суд мотивовано зазначив у
рішенні.

Доводи апелянта про те, що суд необгрунтовано не взяв до
уваги фотографій (а.с. 170, 177), пояснень самої позивачки, третьої особи
ОСОБА_4, свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які
підтверджували , що ОСОБА_3 з 2000 року до 2003 року не проживав з позивачкою,
є безпідставними, оскільки , як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу
(а.с.8) шлюб було розірвано 21.08.2001 року, і , як пояснила позивачка, між нею
та спадкодавцем виникали суперечки, ОСОБА_3 декілька тижнів проживав не
АДРЕСА_1, а у
їхній квартирі наАДРЕСА_2,
він спілкувався з ОСОБА_16, доглядав за квартирою , але шлюбні
відносини з позивачкою АДРЕСА_1 не припиняв.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на ту обставину, що підтвердженням
роздільного проживання є довідка відділу субсидій ( а.с. 33) в якій зазначено,
що з листопада 2002 року по квітень 2005 року субсидію на оплату
житлово-комунальних послуг отримував лише ОСОБА_3, то апеляційний суд знаходить
їх надуманими, так як сам відповідач не заперечує того факту , що ОСОБА_3 з
2003 року проживав з ОСОБА_2

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, таким, що
відповідає вимогам матеріального і процесуального закону, підстав для його
скасування не має.

Керуючись ст.ст.303, 307,
308, 314-315, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 листопада 2006 року залишити
без змін.

2

Ухвала набирає законної сили після її проголошення і може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :