У Х В А Л А

Іменем України

23 травня 2007 року                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,

Лященко Н.П.,

Пшонки М.П., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської дирекції
відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Укртелеком” про відшкодування
моральної шкоди та зобов'язання підключити телефон,

в с т а н о в и л а:

У березні 2004 року ОСОБА_1 пред'явила
в суді позов до Харківської дирекції ВАТ “Укртелеком” про відшкодування
моральної шкоди та зобов'язання підключити телефон.

Зазначала, що 5 квітня 1996 року вона уклала з відповідачем договір на
користування місцевим телефонним зв'язком та проводним мовленням, згідно з яким
стала абонентом телефону НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Улітку 2003 року почала в квартирі ремонт, у зв'язку з чим у ній не
проживала до лютого 2004 року. На цей період вона вимкнула телефонний апарат,
щоб не пошкодити його.

Увімкнувши його в лютому 2004 року, позивачка виявила, що телефон не
працює. З'ясувалось, що відповідач в односторонньому порядку розірвав укладений
договір і перестав надавати послуги зв'язку.

Посилаючись на те, що заборгованості з оплати послуг зв'язку вона не має,
відключення телефону відбулося з порушенням умов договору, просила задовольнити
позов: зобов'язати відповідача підключити телефон та стягнути 3 000 грн.
моральної шкоди, оскільки відключення телефону призвело до моральних страждань,
викликаних погіршенням укладу її життя.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2005 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 7 вересня 2005 року
зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове, яким
позов ОСОБА_1 задоволено частково: зобов'язано Харківську дирекцію ВАТ
“Укртелеком” підключити позивачці телефон та стягнуто на її користь 3 000 грн.
моральної шкоди.

У касаційній скарзі ВАТ “Укртелеком”
просить скасувати постановлене апеляційним судом рішення, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального закону, і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1, апеляційний суд виходив із того, що
відповідачем порушено порядок зняття телефону, передбачений Правилами
користування місцевим телефонним зв'язком (далі - Правила), затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України № 385 від 22 квітня 1997 року, та умовами
укладеного договору, зокрема щодо вручення письмового попередження позивачці
про призупинення надання послуг телефонного зв'язку у зв'язку з наявністю заборгованості
та відключення телефону.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони зроблені
з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України при вирішенні справи суд повинен:
встановити наявність обставин (фактів), якими були обґрунтовані вимоги і
заперечення, та вивчити докази, котрими вони підтверджуються; визначитися щодо
правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм,
якими врегульовано ці правовідносини.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 у зазначеному розмірі, суд керувався
ст. 4401 ЦК України (1963 року), яка регулює зобов'язання, що
відносяться до числа позадоговірних ( деліктних), оскільки їх суб'єкти не
перебувають між собою в будь-яких договірних відносинах.

Проте такі висновки суду не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах
закону.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка наголошувала на тому, що
користувалася телефоном на підставі договору від 5 квітня 1996 року, укладеного
з відповідачем (а.с. 68-69), на нього посилається й суд у своєму рішенні.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про наявність договірних
зобов'язань.

Проте на порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України суд належним чином
доводів сторін не перевірив; не встановив характер правовідносин, що виникли
між сторонами, норми права, якими вони регулюються; не дав належної правової
оцінки зібраним доказам.

За загальним правилом зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Проте суд не з'ясував умов договору, відповідальності, яка ним передбачена.

Крім того, зобов'язуючи Харківську дирекцію ВАТ “Укртелеком” підключити
позивачці  телефон та стягнути з неї
зазначений розмір моральної шкоди, апеляційний суд не звернув уваги на те, що
вона не має статусу юридичної особи, а є лише структурним підрозділом ВАТ
“Укртелеком”.

Як установлено судом і вбачається з матеріалів справи, 3 квітня 1996 року
між позивачкою та відповідачем був укладений договір на користуватися місцевим
телефонним зв'язком та проводним мовленням, згідно з яким вона була абонентом
телефону НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1. З умовами договору та Правилами
позивачка була ознайомлена, що підтверджується її особистим підписом (а.с. 69)
та не заперечувалось нею в судовому засіданні.

Згідно з п.п. 2.2.3, 3.1, 3.5 договору позивачка була зобов'язана своєчасно
вносити оплату за користування телефоном, яка включає в себе абонентну плату та
плату за послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає після розрахункового
періоду.

У порушення зазначених умов договору та Правил ОСОБА_1 з травня 2003 року
не проводила оплату за користування телефоном, що призвело до виникнення
заборгованості з квітня 2003 року до вересня 2003 року в сумі 32 грн.84 коп.

Відповідно до ч. 2 п. 63 Правил у разі несплати заборгованості понад один
місяць, підприємство зв'язку надсилає абоненту письмове попередження про
призупинення послуг, якщо заборгованість не буде погашена на протязі місяця.
Попередження вручається абоненту за його підписом. Якщо зазначене попередження
вручити абоненту неможливо через його відсутність (перебування у лікарні,
відрядження), підприємство зв'язку має право тимчасово відключити телефон до
звернення абонента до бюро ремонту для з'ясування обставин, але не більш ніж на
місяць.

У зв'язку з наявністю заборгованості, відповідно до зазначених вимог Правил
позивачці відповідач направив письмове попередження про необхідність погашення
заборгованості з роз'ясненням наслідків її непогашення.

Проте попередження було повернуто з відміткою про невручення за відсутністю
адресата (а.с. 48).

Як у позовній заяві, так і в судовому засіданні позивачка визнала, що з
літа 2003 року до лютого 2004 року вона в квартирі не проживала, про що
відповідача до відома не ставила.

Відповідно до вищезазначених вимог Правил телефон ОСОБА_1 було відключено
30 липня 2003 року терміном на один місяць (а.с. 50-52).

Заборгованість за послуги зв'язку позивачка так і не сплатила, з приводу
відключення телефону до бюро ремонту не зверталась.

Згідно зі ст. 14 Закону України “Про зв'язок”, п. 65 Правил, якщо протягом
місяця з дня відключення телефону з вини абонента підтвердження про погашення
заборгованості та внесення плати за включення телефону не надійшло,
підприємство зв'язку в односторонньому порядку за рішенням керівника
підприємства припиняє дію договору, про що письмово повідомляє абонента
протягом 10 днів після прийняття рішення. Припинення надання послуг абонентам
не звільняє їх від погашення заборгованості.

Оскільки позивачка грубо порушила умови договору та Правила, відповідач,
діючи в межах своїх повноважень, підставно 22 жовтня 2003 року відключив їй
телефон, про що повідомив її в установленому порядку, що підтверджується
матеріалами справи.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та
давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про
відмову в позові.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні процесуального та
матеріального закону.

Ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із
залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства
“Укртелеком” задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 7 вересня 2005 року скасувати, а
рішення   Дзержинського   районного
суду   м. Харкова    від 24 березня 2005 року залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       М.В. Патрюк

Судді:                                                                 А.В.
Костенко

Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка