У Х В А Л А

Іменем України

18 квітня 2007 року                                                         м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Балюка М.І.,

Костенка А.В.,

Лященко Н.П.,

Шабуніна В.М.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Яркополенської
сільської ради Кіровського району Автономної Республіки Крим (далі - АРК) про
стягнення грошової компенсації за комунальні послуги,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2002 року ОСОБА_1. пред'явила у суді позов до Яркополенської
сільської ради Кіровського району АРК про стягнення плати за надані комунальні
послуги.

Зазначала, що працює вчителем у Яркополенській загальноосвітній середній
школі та відповідно до ст. 57 Закону України “Про освіту” має право  на безкоштовне користування житлом з
опаленням та освітленням у межах встановлених норм, проте сільською радою
це  право не забезпечено.

Просила стягнути на її користь з відповідача 520 грн. 34 коп.
компенсації  за сплачені нею  комунальні послуги за період з липня 1997
року до грудня 2001 року та 122 грн. 85 коп. - послуги з електропостачання.

Рішенням Кіровського  районного  суду
Автономної Республіки Крим  від 21
жовтня 2003 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 21 січня 2004 року,
позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь
позивачки 373 грн. 78 коп.  грошової
компенсації за комунальні послуги та 51 грн. державного мита.

У касаційній скарзі Яркополенська сільська рада просить скасувати
постановлені судами рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального закону, а провадження в справі закрити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 202 ЦПК України (1963 року) рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює
подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства
України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону України “Про освіту” педагогічним
працівникам, які працюють у сільській місцевості і селищах міського типу
держава відповідно до чинного законодавства забезпечує безплатне користування
житлом з опаленням і освітленням у межах встановлених норм.

Зазначеним законом передбачені відповідні пільги, проте суд належним чином
не з'ясував, який встановлено порядок їх надання, хто мав їх забезпечити та за
який рахунок, чи передбачена компенсація зазначених пільг грошима.

Суд не притягнув до участі у справі відповідний відділ освіти та не  з'ясував, з якого бюджету проводиться
фінансування Яркополенської  середньої
школи, що має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Статтею 95 Конституції України визначено, що виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні  потреби,
розмір  і   цільове
спрямування  цих  видатків. У статті 4 Бюджетного кодексу
України зазначено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не
суперечать положенням цього Кодексу та закону про Державний бюджет України.

На порушення вимог ст. 40 ЦПК України (1963 року) суд не перевірив належним
чином доводів відповідача щодо призупинення дії ст. 57 Закону України “Про
освіту” Законами України “Про Державний бюджет на 2000 рік”, “Про Державний
бюджет на 2001 рік”.

На зазначені порушення закону не звернув уваги й суд
апеляційної інстанції.

З огляду на викладене судові рішення підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Яркополенської сільської ради
Кіровського району Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Рішення
Кіровського районного  суду
Автономної Республіки Крим   від 21
жовтня 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21
січня 2004 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до того
ж суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В.Патрюк

Судді:

М.І.Балюк

А.В.Костенко

Н.П.Лященко

В.М.Шабунін