Справа № 22ц-1423/2007                Головуючий у 1 інстанції Токаренко М.А.
Категорія 21                                  Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2007 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Краснощокової Н.С., суддів Ігнатової Л.Є., Маширо O.П.,
при секретарі Маслаковій М.Г., розглянув у відкритому
судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування   від
нещасних   випадків   на
виробництві    і   професійних захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області на рішення
Калінінського районного суду Донецької області від 28 листопада 2006
року по справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
на   виробництві   та
професійного   захворювання   України
у Центрально-Міському районі
м.  Горлівки про  відшкодування, моральної шкоди,-

встановив:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійного захворювання України у Центрально-Міському районі м. Горлівки звернулось
до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Калінінського
районного суду м. Горлівки від 28 листопада 2006 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково I з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди стягнуто
25 000 грн. В апеляційній скарзі відділення ФСС у Центрально-Міському районі м.
Горлівки оспорює обгрунтованість зазначеного судового рішення І ставить питання
про його скасування та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову,
оскільки є відсутнім висновок МСЕК про спричинення позивачеві такої шкоди, а
сам позивач не надав суду доказів заподіяння йому моральних страждань внаслідок
ушкодження здоров'я на виробництві.

Крім цього, за зупиненням дії статті закону, що регламентує право позивача
на відшкодування моральної шкоди, у суду не було підстав для задоволення
вказаного позову, тим більше, що позивач пропустив строк на звернення з позовом
до суду I відділення ФСС не є належним відповідачем по справі.

В засіданні апеляційного суду представник відділення ФСС за довіреністю
підтримала доводи апеляційної скарги, просила про її задоволення, скасування
судового рішення із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову, а
позивач заперечував проти доводів скарги, просив її відхилити та залишити
судове рішення без зміни.

Судом першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні
обставини.

24 липня 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до
відповідача і зазначав, що працював на підприємствах вугільної промисловості на
підземних роботах, має 18
років професійного стажу.

Висновком МСЕК від 01.08.2005
року вперше було встановлено 25% втрати професійної працездатності в зв"язку з вібраційною хворобою.

Висновком МСЕК від 07.06.2006
року ОСОБА_1 встановлено по сукупності 55% втрати професійної працездатності: 25% по вібраційній хворобі і ЗО % по хронічному бронхіту та він був визнаний
інвалідом 3 групи.

За   таких   обставин,
ушкодженням   здоров'я   та
стійкою   втратою

працездатності внаслідок цього йому спричинено моральну
шкоду, оскільки

він   змушений
внаслідок хвороби додавати багато зусиль для організації

свого життя.

Тому він просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на

його користь у відшкодування моральної шкоди 75 000 грн.

Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 28 листопада 2006
року позов задоволено частково і на користь ОСОБА_1 з
відповідача стягнуто у відшкодування моральної шкоди 25 000грн.

Суд дійшов висновку, що викладені позивачем обставини обгрунтовано наданими
ним довідками та іншими відповідними матеріалами (а.с. 9-24 ) і тому знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню.

При розгляді цієї справи судом було встановлено, що
внаслідок шкідливих умов праці позивачеві було завдано
стійку втрату працездатності і визнано інвалідом безстроково.

За вказаних обставин, суд дійшов правильного і
обгрунтованого висновку щодо спричинення
позивачеві внаслідок професійного захворювання моральних страждань.

Разом з тим судом першої інстанції не прийняті до уваги заперечення
позивача, що згідно п.27 ст.77 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік" зупинено дію абзацу 4 ст.1, п.
п."є" п.1 ч.1
ст.21,
ч.З ст.28 та. ч.З ст.34 Закону України „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і
членам їх сімей.

За таких обставин призупинення дії закону не дає підстав для його
застосування у 2006
році.

При вирішенні питання щодо розміру спричиненої моральної шкоди судом
враховано процент   загальної втрати
професійної працездатності   в

розмірі 55%. В той час як суд повинен був врахувати лише 25 % втрати професійної працездатності, встановленої за висновком МСЕК 01.08.2005 року, оскільки дія Закону України „Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" лише з 1.01.2006 року призупинена пунктом 27 статті 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік". Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло в нього
ще до зупинення дії вказаної норми закону в 2005 році і
регламентовано ст. 1167
ЦК України, що на час розгляду справи є чинною в повному
обсязі.

З врахуванням 25%
втрати професійної працездатності через професійне
захворювання, встановлене вперше 01.08.2005 року, тяжкості професійного захворювання та характеру спричинення ним
моральних страждань, неможливість відновлення стану здоров"я та змушеність позивача постійно додавати зусиль для організації свого життя,
Апеляційний суд вважає необхідним зменшити розмір стязнутої на користь позивача
суми у відшкодування моральної шкоди до 10 000 грн. При цьому суд враховує і межі достатньості та справедливості.

Згідно із ч.З ст.309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам
спави, є підставою для зміни рішення суду.

Доводи скарги, що позивачеві виплачено певну суму одноразової допомоги та
сплачуються відповідачем щомісячні суми у відшкодування шкоди, спричиненої
здоров'ю, не впливають на правильність правових висновків суду, оскільки не
мають жодного відношення до відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому
втратою працездатності.

До того ж згідно з п. З ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності", висновок МСЕК про
встановлення наявності чи відсутності спричинення моральної шкоди особам, у
яких встановлено стійку втрату працездатності внаслідок шкідливих умов праці,
не є обов'язковим, оскільки спричинення моральної шкоди в таких випадках є
очевидним.

Тому не можна визнати спроможним і довод апеляційної скарги щодо
відсутності по цій справі взагалі доказів спричинення позивачеві моральної
шкоди стійким ушкодженням здоров'я на виробництві внаслідок шкідливих умов
праці.

Не можна визнати
спроможними і доводи скарги щодо пропуску позивачем строку на звернення з
позовом до суду, оскільки відповідно до вимог
ст. 268 ЦК
України позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків,
встановлених законом та на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом
чи іншим ушкодженням здоров'я.

Не грунтуються на вимогах чинного законодавства доводи скарги щодо
притягнення судом неналежного відповідача.

Відповідно до вимог ст. ст. 1167,
1187 ЦК України дійсно шкода, завдана джерелом підвищенної небезпеки, до яких віднесено і копальні, відшкодовується особою, яка на відповідні правовій
підставі володіє цим джерелом.

Разом з цим, відповідно до вимог вказаного Закону державою встановлено спеціальний порядок щодо
відшкодування шкоди, завданої здоров'ю
потерпілого умовами виробнипцтва - через відділення ФСС України.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ч.З, 313-315 ЦПК України апеляційний суд,-

вирішив:

Апеляційну скаргу відділення викрнавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного захворювання
України  у Центрально-Міському районі
м.Горлівки частково

задовольнити.

Рішення Калінінського районного суду м.Горлівки Донецької
області від 28
листопада 2006 року змінити.

Стягнути з відділення викрнавчої
дирекції Фонду соціального страхування

від нещасних випадків на виробництві
та професійного захворювання

України у Центрально-Міському районі
м.Горлівки Донецької області на

користь ОСОБА_1 у відшкодування
моральної шкоди

10 000 (десять
тисяч) гривень.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення і може бути оскаржене
у Верховний Суд України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.