Справа 22 ц- 74 107р.                                Головуючий
1-ї інстанції: БатченкоО.В.
Категорія   5                                           Суддя-доповідач апеляційного суду: Кутова Т.З
УХВАЛА

Іменем України

2007 року      січня
місяця   15   дня
судова колегія   судової   палати
в цивільних

справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого:       Лисенка
П.П.,

суддів:                                                   Данилової
О.О.,

Кутової Т.З., при
секретарі:     Негрун І.О.

за участю:      позивача ОСОБА_1,      представника відповідача Іванцова І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу
за апеляційними скаргами

ОСОБА_1 на рішення   Центрального районного суду м. Миколаєва від
10   жовтня 2006 року та ухвалу від 23
жовтня 2006 року  за позовом

ОСОБА_1

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма
"Ленвіт"

(далі-ТОВ «ВКФ
«Ленвіт")

про

стягнення частки майна товариства в натурі

ВСТАНОВИЛА:

В травні    2004 року     ОСОБА_1
звернувся до суду з

позовною заявою
до   ТОВ
"ВКФ
"Ленвіт"   про   стягнення частки майна    товариства в

натурі.

В позові
зазначено, що ОСОБА_1 був учасником ТОВ "ВКФ "Ленвіт" і рішенням зборів учасників від 29 січня 2001 року
його було виключено з товариства без проведення відповідного розрахунку.

Посилаючись на
те, що ОСОБА_1 належить 50 % уставного фонду, він просив передати належну йому
долю майна товариства в натурі.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2006 року в
задоволенні позову відмовлено. Ухвалою того ж суду від 23 жовтня 2006 року
скасовано вжиті судом заходи щодо забезпечення
позову.

В апеляційних скаргах позивач просить вказане рішення та ухвалу суду
скасувати, а справу повернути на новий розгляд, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи, а ухвалу скасувати як
незаконну.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали справи судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає   задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, відповідно до
свідоцтва про державну реєстрацію підприємства ТОВ "ВКФ "Ленвіт"
зареєстровано 3 жовтня 1994 року (а.с. 58 об.).

Засновниками
вказаного підприємства стали ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Відповідно до рішення зборів
засновників від 29 січня 2001 року ОСОБА_1 було виключено з засновників ТОВ
"ВКФ "Ленвіт" (а.с. 5).

Рішенням
Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2003 року задоволено позов ОСОБА_1 та   визнано незаконним    вищезазначене рішення зборів

2

засновників
про виключення ОСОБА_1 з товариства (а.с. 156).

Рішенням
апеляційного суду Миколаївської області від 21 вересня 2006 року в зазначеній
частині вказане рішення Центрального районного суду м. Миколаєва залишено без
змін (а.с. 154).

Враховуючи
наведене, суд дійшов вірного висновку, про те що в зв'язку з скасуванням рішення засновників про виключення
ОСОБА_1 з засновників ТОВ "ВКФ "Ленвіт" він є членом
товариства, а тому підстав, передбачених ст. 54 "Про господарські
товариства", для виділення йому долі,
немає.

За вказаних обставин, суд обґрунтовано
відмовив в задоволенні позову.

Посилання в
апеляційній скарзі на невиконання рішення Центрального районного суду від 26
грудня 2003 року не є підставою для задоволення даного позову, а тому не
спростовує вказані висновки суду.

Обґрунтованими також
є висновки суду про необхідність скасування раніше вжитих заходів щодо забезпечення позову на підставі ст. 154 ЦПК
України, які викладені в оскаржуваній ухвалі від 23 жовтня 2006 року.
Оскільки зазначена ухвала постановлена відповідно до вимог цивільно-процесуального
законодавства, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛА:

Апеляційні
скарги   ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2006 року та ухвалу того
ж суду від 23 жовтня 2006 року   залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання нею законної
сили тобто з дня проголошення.