Справа №2-129/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ             УКРАЇНИ

30 січня 2007 року                                                                             м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді:                                                                              Амброскіна В.Л.,

при секретареві:                                                                                              Садовської
Я.В.,

за участю
позивача ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про зміну розміру аліментів на
неповнолітню дитину, стягнення аліментів за минулий час та стягнення аліментів
на утримання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з вимогами до відповідача про збільшення розміру
аліментів на неповнолітню дитину, стягнення аліментів за минулий час та
стягнення аліментів на її утримання у зв'язку із непрацездатністю. В
обґрунтування своїх вимог у позовній заяві позивач зазначила, що вона з
відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу двох
неповнолітніх синів ОСОБА_3, 1993 р.н. та ОСОБА_4, 1994 р.н., які з листопада
2005 року проживали із позивачем. Перебуваючи у шлюбі позивач стала
непрацездатною і є інвалідом 2-ї
групи. Молодший син ОСОБА_4 постійно проживає із позивачем та відповідач
сплачує аліменти на його утримання на користь позивача у розмірі 1/6 частки
заробітку (доходу), але позивач вважає, що оскільки стан її здоров'я
погіршився, то цих грошей недостатньо для утримання дитини, тому позивач
просить збільшити розмір аліментів, на утримання сина ОСОБА_4 до 1/4 частини
заробітку (доходу) відповідача. Крім того позивач просила стягнути із
відповідача аліменти за минулий час з листопада 2005 року по березень 2006 року
на утримання дітей у розмірі 800 грн. та стягнути із відповідача аліменти на її
утримання у розмірі 1/6 частки його заробітку доходу, у зв'язку із
непрацездатністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги зменшила та просила
суд розглядати її позовні вимоги щодо стягнення із відповідача аліментів на її
утримання у розмірі 1/6 частки у зв'язку із непрацездатністю та збільшення
розміру аліментів на неповнолітнього ОСОБА_4 до 1/4 частки заробітку (доходу)
відповідача. Крім того ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що вона в період
шлюбу із відповідачем стала непрацездатної, є інвалідом 2-ї групи та отримує
пенсію у розмірі 332грн.90 коп.. Крім того, відповідач сплачує на її користь
аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, який проживає із нею у
розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але цього розміру недостатньо для
нормального розвитку дитини, тому позивач просить задовольнити її позовні вимоги, оскільки відповідач має постійну
роботу та в змозі надавати допомогу у заявленому розмірі.

Представник
позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю підтримав позицію позивача та
вважав її вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_2, у судовому засіданні вимоги позивача щодо збільшення
розміру аліментів на сина ОСОБА_4 не визнав повністю, а щодо стягнення
аліментів на утримання позивача визнав частково у розмірі 1/8 частки його
заробітку, пояснивши, що дійсно позивач стала непрацездатною у період шлюбу,
але інший син ОСОБА_3 проживає із ним та знаходиться повністю на його
утриманні. Крім того він сплачує на користь позивача аліменти на утримання сина
ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частки
заробітку. Він працює на ВАТ «Запорізький феросплавний завод» на посаді
старшого чергового електрика та отримує постійну заробітну плату, але якщо
позовні вимоги позивача будуть задоволені у повному обсязі, то це поставить
його та сина ОСОБА_3 у важке матеріальне становище.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши інші
докази, які є у справі, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення
позову ОСОБА_1 частково.

У ході судового розгляду встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.01.1993
року, який було розірвано 28.11.2000
року на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27.09.1999 року. Позивач
ОСОБА_1 у період
шлюбу із відповідачем стала непрацездатною та їй було встановлено 2-гу групу
інвалідності, яку на теперішній час продовжено до 01.09.2007 року. Від шлюбу
сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає із
відповідачем та знаходиться повністю на його утриманні, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає із позивачем та на утримання якого з відповідача на
користь позивача стягуються аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку доходу
відповідача, на підставі рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21.06.2006 року. Позивач
ОСОБА_1 не працює, отримує пенсію по інвалідності яка складає 332 грн. 90 коп. на місяць,
проживає разом із своєю матерю
ОСОБА_6, яка є пенсіонеркою за віком та отримує пенсію у розмірі 393 грн. 49 коп.. Відповідач
ОСОБА_2 працює на ВАТ «Запорізький феросплавний завод» на посаді електромонтера
та отримує заробітну плату, яка за період з липня по грудень 2006 року включно
склала 9427 грн. 33 коп. з врахуванням відрахованих податків та аліментів.

Ці обставини
підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами.

Згідно із ч.1 і 2 ст.76 Сімейного
кодексу України випливає, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на
утримання, яке виникло у неї за час шлюбу, причому після розірвання шлюбу особа
має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або
протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги
і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч.2 ст. 80 Сімейного кодексу України, розмір аліментів одному з
подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від
повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають
істотне значення.

Суд вважає, що оскільки позивач ОСОБА_1 стала непрацездатною під час шлюбу
та потребує матеріальної допомоги, а позивач може таку допомогу надавати, тому
вимоги позивача в цієї частині підлягають задоволенню. Але при встановленні
розміру аліментів на утримання позивача суд враховує сімейний та матеріальний
стан сторін, те що позивач отримує пенсію по інвалідності, а також те, що
відповідач сплачує аліменти за рішенням суду на утримання неповнолітнього сина,
та вважає, що розмір аліментів у зв'язку із непрацездатністю може складати 1/8
частку від заробітку (доходу) відповідача.

На підставі ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, Розмір аліментів,
визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із
них.

Суд вважає, що оскільки, матеріальне та сімейне становище сторін а також
стан їх здоров'я не змінились, а також враховуючи те, що відповідач сплачує
аліменти та має на утриманні неповнолітнього сина, якого утримує самостійно,
тому підстав для збільшення розміру аліментів за рішенням Комунарського
районного суду м.Запоріжжя від 21.06.2006 року на неповнолітнього сина ОСОБА_4,
не вбачається.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають частковому задоволенню.

Крім того, суд вважає, що вимоги
позивача про присудження на її користь витрат на правову допомогу
задоволенню не підлягають, оскільки надані з цього приводу документи є
неналежним чином оформленими, а тому ці витрати суд вважає документально не
підтвердженими.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.ст. 75, 76, 77, 80, 192 Сімейного
кодексу України, а також ст.ст. 88,
208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліменти на користь ОСОБА_1, на її утримання, у розмірі 1/8 частини
заробітку (доходу) щомісяця, за весь час інвалідності ОСОБА_1, починаючи з 19.07.2006 року.

В задоволенні
інших позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 07
грн. 50 коп..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь держави судовий збір в розмірі 51
грн. 00 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня його
проголошення та подання апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.