Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу заступника
прокурора Чернігівської області в інтересах ОСОБА_1 на рішення Новозаводського
районного суду м.Чернігова від 3 жовтня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Чернігівської області від 7 грудня 2006 року,
Заступник прокурора Чернігівської області в інтересах
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне
значення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 із серпня 1941 року по березень 1944
року перебував в місцях примусового тримання, створених фашистською Німеччиною,
оскільки перебував у цей час в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке було тимчасово окуповане, і
був змушений переховуватись, так як за національністю ОСОБА_1 єврей і люди цієї
національності в роки окупації підлягали тотальному знищенню. Заступник
прокурора просив встановити факт перебування ОСОБА_1 із серпня 1941 року по
березень 1944 року в місцях примусового тримання, створених фашистською
Німеччиною, оскільки його встановлення необхідне для отримання ОСОБА_1 статусу
жертви нацистських переслідувань.
Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 3
жовтня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської
області від 7 грудня         2006 року, в
задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Чернігівської
області в інтересах            ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в справі
судові рішення та задовольнити заяву, посилаючись на порушення судами норм
матеріального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що відмовляючи в
задоволенні заяви, суд виходив із того, що відсутні докази на підтвердження
того, що ІНФОРМАЦІЯ_1, де перебував ОСОБА_1 із серпня 1941 року по березень
1944 року, в період окупації відносилося до місць примусового тримання, які
визначені ст. 1 Закону України “Про жертви нацистських переслідувань”.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за заявою
заступника прокурора Чернігівської області в інтересах ОСОБА_1 про встановлення
факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою заступника прокурора
Чернігівської області в інтересах ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного
суду м.Чернігова від                 3
жовтня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 7
грудня  2006 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заступнику
прокурора Чернігівської області.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя     Верховного Суду України
Ю.Л.Сенін