Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 лютого
2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,                                     Пшонки
М.П.,  Пінчука М.Г.,
Прокопчука Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Путильської центральної районної лікарні про поновлення на
роботі у зв'язку з незаконним звільненням з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Путильського
районного суду Чернівецької області від 8 серпня 2006 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької
області від 27 вересня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1. звернувся в суд з
позовом до Путильської центральної районної лікарні про поновлення на роботі у
зв'язку з незаконним звільненням з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що наказом № НОМЕР_1 його
було звільнено з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 населення за грубе порушення трудових
обов'язків, виражених у вчиненні незаконних дій по відношенню до ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_2 та використання санітарного транспорту в особистих цілях з перевищенням
службових повноважень за підставами, передбаченими с. 1 ст. 41 КЗпП України .
Вважає своє звільнення з займаної посади незаконним і просив суд поновити його
на цій посаді  та стягнути на його користь  заробітну плату  за час вимушеного прогулу.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 8 серпня 2006
року, залишеним без зміни ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Чернівецької області від 27 вересня 2006 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до Путильської центральної районної лікарні про
поновлення на роботі у зв'язку з незаконним звільненням з посади ІНФОРМАЦІЯ_1
та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

ОСОБА_1.  звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати постановлені в справі
рішення, посилаючись на порушення судовими інстанціями норм
процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Після відкриття касаційного провадження по справі позивач відмовився від
позову в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої
інстанції, з висновком якого  погодився
суд апеляційної інстанції, виходив із того, що наказом № НОМЕР_2 по
Путивльській ЦЛР ОСОБА_1 був призначений на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 Наказом
№НОМЕР_3 контроль за наказом про закріплення автомобілів за ІНФОРМАЦІЯ_2ми ЦРЛ
покладено на ІНФОРМАЦІЯ_1 населення ОСОБА_1 Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2.
в силу своїх трудових обов'язків не мав права
відмовитися виконати розпорядження ОСОБА_1, тобто відвезти його додому
та заїхати в бар за сигаретами.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Чинне трудове законодавство (п. 1 ст. 41 КЗпП України) передбачає
можливість розірвання трудового договору
з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими
працівниками, які займають керівні посади за одноразове грубе порушення ними
трудових обов'язків. Проте для цього необхідна наявність умов і підстав.

Судовими інстанціями встановлено, що
наказом № НОМЕР_2 по Путильській ЦРЛ лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_1 звільнено
від займаної посади та переведено на посаду заступника головного лікаря
Путильського району по медичному обслуговуванню населення і надано за
сумісництвом 0, 5 % ставки лікаря акушер-гінеколога відділення і 0, 25 % ставки
ургентного лікаря акушер-гінеколога з 5 жовтня 1995 року (а.с. 40).

Наказом № НОМЕР_4 по Путильській ЦРЛ від 15 травня 2006 року позивача
звільнено від займаної посади ІНФОРМАЦІЯ_1 населення за грубе порушення
трудових обов'язків, виражених  у
вчиненні виявлених ще 9 лютого 2006 року дій у відношенні ІНФОРМАЦІЯ_2 та
використання санітарного автотранспорту для особистих потреб з перевищенням
своїх службових повноважень з 15 травня 2006 року (а.с. 13).

Розірвання трудового договору з підстав, зазначених в п.1 ст. 41 КЗпП
України передбачає визначення кола порушень трудових обов'язків, під які підпадають
такі порушення, у яких ознакою  грубості
характеризуються усі факти, що характеризують їх склад - це і характер дії або
бездіяльності працівника, і істотність наслідків порушення трудових обов'язків,
і особливості причинного зв'язку між порушенням і його наслідками, і форми
вини.

Аналіз обставин справи дає суду касаційної інстанції підстави вважати, що
звільнення позивача з посади заступника головного лікаря Путильської ЦРЛ
відбулося з порушенням  норм трудового
законодавства.

По-перше, в період часу з 18 години 8 лютого 2006 року до 00 годин 15
хвилин 9 лютого 2006 року ОСОБА_1. перебував на роботі, як ІНФОРМАЦІЯ_3, який
чергував згідно графіку чергувань.

Використання санітарного автомобіля протягом 30 - 40  хвилин для поїздки додому не потягло за собою
істотних наслідків. Як встановлено судами санітарними автомобілями районної
лікарні користуються всі ургентні лікарі для доставки додому у нічний час.

Оскільки судами не встановлено, що ОСОБА_1. в ніч з 8 на 9 лютого 2006 року
по відношенню до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 діяв як заступник головного лікаря, а не
як ІНФОРМАЦІЯ_3 - співпрацівник останнього, то їх висновки про те, що
звільнення відповідає вимогам п. 1 ст. 41 КЗпП України є безпідставними.

Крім того, звільнення зі вказаних підстав є дисциплінарним стягненням і
допускається з додержанням правил, встановлених для застосування таких
стягнень, у тому числі щодо дотримання строку застосування стягнення.

При звільненні ОСОБА_1 не взято до уваги те, що при обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини,  за яких вчинено проступок, і попередню роботу
працівника (ч. 3ст. 149 КЗпП України).

У даному випадку наявна неспіврозмірність  між діями позивача та звільненням
його з посади заступника головного лікаря.

Сукупність наведених доказів дає суду підстави для висновку про те,  що ОСОБА_1. має бути поновлений на посаді, з
якої його незаконно звільнено.

Суд приймає відмову від позову в частині стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

З урахуванням наведеного ухвалені в справі рішення без змін залишитися не
можуть і підлягають скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення
позову.

Керуючись п. 1 ст. 41, ч. 3 ст. 149 КЗпП України,  ст.ст. 334, 335, 336, 341, 343, 344 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и р і  ш и  л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 8 серпня 2006
року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Чернівецької області від 27 вересня 2006 року скасувати.

Ухвалити нове рішення , яким поновити ОСОБА_1  на посаді заступника головного лікаря Путильської
центральної районної лікарні з 15 травня 2006 року.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову в частині вимог про стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу і в цій частині провадження закрити.

Рішення набирає законної
сили з моменту його оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

М.Г. Пінчук

М.П. Пшонка

Ю.В. Прокопчук