РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 липня 2007 року                                                          м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.

суддів:

Григор'євої Л.І.,          Данчука В.Г., Гуменюка В.І.,            Косенка В.Й.,  -

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Світловодського міського виконавчого комітету про відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а
:

У лютому 2003 року ОСОБА_1. звернулась
з зазначеним позовом, посилаючись на те, що у жовтні 2002 року Світловодський
міськвиконком оголосив конкурс на заміщення вакантної посади начальника
міського управління охорони здоров'я. Позивачка погодилась взяти участь у
конкурсі. Вона успішно склала іспити, пройшла співбесіду, але в результаті
винесення її кандидатури на обговорення профільного комітету та голів інших
комітетів її кандидатура не пройшла. Вважає, що конкурсна комісія своїми
неправомірними діями заподіяла їй моральну шкоду. Просила стягнути з
Світловодського міськвиконкому 30 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Світловодського міського суду від 13 травня 2003 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від  25 листопада 2003 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з Світловодського міського виконавчого комітету
на користь ОСОБА_1 5 550 грн. на відшкодування моральної шкоди та 8 грн. 50
коп. судових витрат.

У
касаційній скарзі виконавчий комітет Світловодської міської ради просить
скасувати зазначені рішення суду та постановити
рішення яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1., вважав, що моральна шкода, заподіяна позивачці, підлягає
відшкодуванню на підставі статті 440-1 ЦК УРСР (1963 року).

Проте з такими висновками суду погодитись не можливо.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до статті 440-1 ЦК УРСР (1963 року) моральна (немайнова) шкода,
заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх
законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла моральну шкоду, якщо вона
не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Розмір відшкодування
визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи,
яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших
негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Тобто, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи
юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями
(бездіяльністю) інших осіб.

При відшкодуванні моральної шкоди
необхідно з'ясовувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних
страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому
шкоду та з чого він при цьому виходить.

Згідно пункту 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України “Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди” при вирішенні спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: протиправність діяння
її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як убачається з матеріалів справи, в
діях конкурсної комісії та
Світловодського міськвиконкому відсутня вина у заподіянні позивачці
моральних страждань.

Крім того, під час розгляду справи
ОСОБА_1. не довела факт заподіяння їй моральної шкоди.

Між діями міськвиконкому та шкодою
позивачки відсутній причинний зв'язок, а також відсутня вина відповідача.

За таких обставин вважати
обґрунтованими висновки щодо задоволення вимог по відшкодуванню моральної шкоди
немає підстав.

Апеляційний суд на наведене уваги не
звернув, у порушення вимог статті 303 ЦПК України, не перевірив усі доводи
апеляційної скарги і залишив рішення суду першої інстанції без зміни.

Відповідно до статті 341 ЦПК України
суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення і ухвалити нове
рішення або змінити рішення, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці
правовідносини, чи не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи
викладене, рішення Світловодського міського суду від       13 травня 2003 року та
ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2003 року
підлягають скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись
статтями 336, 341, 344, 346 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу виконавчого комітету Світловодської міської ради
задовольнити.

Рішення Світловодського міського суду
від 13 травня 2003 року  та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2003 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Світловодського міського виконавчого
комітету про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.В. Гнатенко

Судді:
В.І. Гуменюк

Л.І.
Григор'єва

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко