Категорія 5                                                                                        Доповідач:     Молчанов
УХВАЛА

Іменем України

2007 року січня    "15"
дня     Апеляційний
суд Донецької області у складі:

Головуючого
Стельмах Н.С

Суддів: Молчанова СІ.   Звягінцевої
О.М. при секретарі Андрусь B.C.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Словенського міськрайонного суду від 3.08.2006 року, по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про
визнання права власності, про витребування майна, стягнення шкоди, по
зустрічному позову ОСОБА_1 по відшкодування витрат на ремонт автомобіля.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивачки
ОСОБА_5, який просив відхилити скаргу відповідача ОСОБА_1, змінити рішення
суду, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, перевіривши доводи скарги
за матеріалами справи

ВСТАНОВИВ

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
Словенського міськрайонного суду від 3.08.2006
року яким задоволені позовні вимоги ОСОБА_2, за нею визнано право власності на автомобіль, який суд
вилучив у відповідача, стягнув на користь
позивачки з відповідача матеріальну шкоду 8390 гривень. У іншій частині позовів суд відмовив.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд неповно з,ясував
обставини справи, прийшов до помилкового висновку про стягнення з відповідача
на користь позивачки суми відновлюваного ремонту автомобіля. Сторони не
укладали ніяких умов повернення автомобіля, або його вартості, цей автомобіль
подружжя ОСОБА_2 продали ОСОБА_1 у 2002 році за 900 доларів США, тому висновок суду про повернення автомобіля та
стягнення з відповідача на користь позивачки вартості відновлюваного ремонту є
передчасним. Відповідач просить у цій частині рішення скасувати, у задоволені
позову відмовити. Його позов про стягнення витрат на купівлю автомобіля та
витрати на запасні частини та ремонт автомобіля підлягають задоволенню, про що
просить апеляційний суд.

У апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_5 просить скасувати
рішення суду у частині відмови позивачки у стягненні моральної шкоди, вимоги
задовольнити у повному обсязі, стягнути на користь позивачки з відповідача
моральну шкоду у сумі 5000
гривень. Крім того, суд невірно відмовив у нарахуванні судових витрати по
справі, просив стягнути з відповідача 304
гривні.

Судом першої інстанції встановлено, що у лютому 2006 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на автомобіль,
та стягнення моральної шкоди. Вказувала, що за час спільного життя з чоловіком
ОСОБА_6 придбали автомобіль „
Тальбо „ яким
користувалися. У 2001 році
чоловік захворів, вони змушені були взяти у борг у відповідача гроші, повернути
своєчасно не мали

2

можливості,
передали відповідачу у користування автомобіль до--виконання боргових
обов'язків. 24.11.2003 року її
чоловік помер, згідно заповіту вона прийняла спадщину, є власником автомобіля.
Повертати автомобіль відповідач не бажає, У судових інстанціях розглядалися
вимоги ОСОБА_1 про право власності на автомобіль, потім він відмовився від
позову, а рішенням апеляційного суду Донецької області від 6.12.2005 року йому
у позові про стягнення суми боргу відмовлено. їй спричинена моральна шкода
у-розмірі 5000 гривень. Просили визнати за нею право власності на автомобіль та
стягнути з-відповідача моральну шкоду, судові витрати по справі.

У травні 2006 року
ОСОБА_2 вточнила свої вимоги, вказувала, що відповідач навмисно пошкодив
автомобіль, для відновлення технічного стану автомобіля слід витрати значні
кошти, просила стягнути з відповідача на її користь вартість відновлюваного
ремонту і моральну шкоду.

У травні 2006
року до суду з позовом звернувся ОСОБА_1, який просив відшкодувати йому
витрати на ремонт автомобіля та суму грошей, за яку він купив автомобіль. Вказував, що 9.12.2001 року уклав з ОСОБА_6 договір позики 900 доларів США,
що складає 4545 гривень.
Замість повернення боргу йому було передано автомобіль, яким він користувався
до смерті боржника. За цей час він ремонтував автомобіль, купував запасні
частини, на що витратив 4810
гривень. Просив стягнути на його користь вказану суму і судові витрати.

У серпні 2006 року ОСОБА_1 вточнив вимоги, просив стягнути з
відповідачки суму витрачену на ремонт 5535
гривень та суму боргу 4545
гривень.

Рішенням Словенського міськрайонного суду від 3.08.2006 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково. За нею визнано право власності на автомобіль „ Тальбо „ , як спадщину. На
її користь з відповідача стягнута матеріальна шкода 8390 гривень, 51 гривню
повернення мита, у задоволені інших позовів відмовлено.

Апеляційний суд вважає можливим частково задовольнити
апеляційну скаргу позивачки ,
рішення суду першої інстанції у частині стягнення на користь позивачки
судових витрат змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивачки судові витрати 304 гривні, які
позивачка витратила на мито та оплату судової експертизи. У іншій частині
рішення суду ухвалено відповідно до вимог матеріального і процесуального права,
тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Суд встановив, що ОСОБА_6 при житті передав відповідачу ОСОБА_1 у
користування автомобіль „
Тальбо „ , про що
надав відповідну довіреність на управління автомобілем.

Після смерті ОСОБА_6 його дружина та спадкоємець за заповітом ОСОБА_2
намагалася повернути свій автомобіль, але відповідач заперечував проти позову,
посилаючись на договор боргу,
за яким він зайняв власнику автомобіля гроші. Спір про право власності ОСОБА_1
та про повернення боргу вирішено різними судовими інстанціями, у позові ОСОБА_1
відмовлено.

Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції повно і правильно встановив
обставини справи, дав доказам по справі належну оцінку, встановив, що права
позивачки, як власника автомобіля порушено, захистив порушене право, зобов'язав
відповідача повернути позивачці автомобіль. Суд встановив, що відповідач
навмисно привів автомобіль у такий технічний стан, який робить неможливим
експлуатацію автомобіля, для відновлення робочого стану автомобіля слід
витратити 8238 гривень,
обгрунтовано

3

прийшов до
висновку, що такими діями відповідач спричинив-позивачці матеріальну шкоду, яку
відшкодував на її користь.

При цьому суд правильно відмовив у задоволені вимог про
відшкодуванню моральної шкоди, так як переживання позивачки по майбутньому
продажу її будинку не можна віднести до справи, висновок суду у цій часті
рішення зроблено обгрунтовано.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції встановив, що позивачка
витратили на розгляд справи, мито та витрати на експертизу 304 гривні, але без
належних підстав відмовив у стягненні цієї суми, тому апеляційний суд вважає
можливим у цій частині рішення у відмові суми витрат скасувати, стягнути на
користь позивачки вказану суму витрат 304
гривні.

Суд першої інстанції вилучив з відповідача автомобіль „ Таль бо „ , але у цій
частині рішення слід доповнити, що у випадку неможливості вилучення автомобіля
у натурі, слід стягнути з відповідача на користь позивачки остаточну вартість
автомобіля у сумі 7505 гривень.
а.с. 34 т. 2 . У іншій
частині рішення суду слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність висновків суду, про те,
що відповідач є власником автомобілю, що
він має право на відшкодування витрат на ремонт автомобіля, та передані
у борг суми, не дають підстав вважати, що суд порушив вимоги матеріального чи
процесуального права, суд вирішив спір правильно, тому апеляційну скаргу
відповідача слід відхилити.

Керуючись ст. 307, ст. 308, 313, 315 ЦПК України

ВИРІШИВ

Апеляційну    скаргу
ОСОБА_1  відхилити.    Апеляційну    скаргу представника позивачки частково задовольнити.

Рішення
Словенського міськрайонного суду Донецької області від 3.08.2006 року у частині
відмови у стягнення судових витрат на користь позивачки скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові
витрати триста чотири гривні. Доповнити резолютивну частину рішення вказівкою про те,
що у випадку неможливості вилучення автомобілю з відповідача на користь
позивачки у натурі, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сім тисяч п'ять
сот п'ять гривень.

У іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду першої інстанції набирає законної сили негайно і
може

бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання

законної сили ухвалою суду.