справа
№2-85/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

26
лютого 2007 року                              Городоцький
районний суд Львівської області в

складі

Головуючої -
судді                        Шеремета Н.О.

при секретарі                                  Бабич Т.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Городку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів за договором позики

встановив: Позивач звернувся до суду та просить
постановити  рішення, яким  стягнути з відповідача 15950 грн. боргу за
договором позики та 3000 грн. моральної шкоди.

В обгрунтування
позовних вимог покликається на те, що 30.11.2005 року передав відповідачу 2500
євро, які він зобов'язався повернути при першій вимозі, про що позичальник
надав йому розписку. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про
повернення грошей. Однак відповідач свої зобов'язання не виконав, на його
неодноразові вимоги позичені кошти не повернув.

Представник
позивача в судовому засіданні пояснила, що позивач неодноразово звертався до
відповідача з вимогою про повернення грошей, однак грошові кошти ним не були
повернуті. Ним було повернуто лише частину позичених грошей в розмірі 1100
євро, і на даний час його заборгованість становить 1400 євро, які просить
стягнути на користь позивача. Від стягнення з відповідача моральної шкоди в
розмірі 3000 грн. представник позивача в судовому засіданні відмовилася.

Відповідач
позов визнав повністю, про що подав суду письмову заяву, при цьому пояснив, що
дійсно договір позики грошових коштів в розмірі 2500 євро з позивачем
укладався, не заперечує проти стягнення суми заборгованості в розмірі 9100
грн., однак на даний час повернути позикодавцеві грошові кошти не може через їх
відсутність.

Суд,
заслухавши    пояснення        представника    позивача
та    відповідача, проаналізувавши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних .
підстав.

У відповідності
до ст.1046 ЦК України
за договором позики, який згідно зі ст.1047 цього ж кодексу був укладений
представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона /позикодавець/
передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів
/суму позики/.

Поясненнями
сторін в судовому засіданні, матеріалами справи встановлено, що позивач
30.11.2005 року передав відповідачеві згідно з письмовою розпискою 2500 євро,
які він зобов'язувався повернути при першій вимозі.

І представник
позивача, і відповідач в судовому засіданні ствердили, що позивач неодноразово
звертався до нього з вимогою повернути позичені кошти, однак відповідачем було
повернуто лише частину грошових коштів в розмірі 1100 євро. Решту грошових
коштів відповідачем не було повернуто у зв'язку з їх відсутністю.

Суд не бере до
уваги пояснення відповідача про те, що причиною неповернення грошей є їх
відсутність, оскільки причини невиконання таких зобов'язань правового значення
для справи не мають.

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги про стягнення на
користь позивача грошових коштів за договором позики в розмірі 9100 грн., про
що подав суду письмову заяву від 26.02.2007 року.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку, встановленому ст..
174 цього ж кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

А тому,
виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ст.524,533 ЦК
України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у
зобов'язанні зазначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає до сплати у гривнях ,визначається за офіційним курсом відповідної
валюти на день платежу.

З довідки, виданої філією - Городоцьким відділенням НОМЕР_1 ВАТ «Ощадбанк»,
вбачається, що згідно ставки НБУ , курс Євро станом на 26.09.2006 року становив
6.46 грн. А тому сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача
становить 9044 грн.

У відповідності до ст..88 ЦПК
України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при
пред'явленні позову державне мито в розмірі 189 грн. та 30 грн. витрат за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 11, 130,174,209,212-215 ЦПК України, на
підставі ст.1046 ЦК України,
суд, -

вирішив:

Позовну
заяву ОСОБА_1  задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 9044 / дев'ять тисяч сорок чотири / грн. за договором позики, а
також 189 /сто вісімдесять / грн. державного мита та 30/ тридцять/ грн.. витрат
за інформаційно-технічне забезпечення, а всього 9263 / дев'ять тисяч двісті
шістдесять три/ грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів після прийняття рішення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано
протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча:

Копія
відповідає оригіналу

Суддя              Шеремета И.О.