Справа №2о-35
Справа №2о-3
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 лютого 2007 року Новоазовський районний суд
Донецької області

у складі:

головуючого                                                                          судді
Кацаренко І.О.

при секретарі                                                                         Пічморзі О.В.

за участю
заявника                                                                          ОСОБА_1,

представника заявника адвоката                                                   ОСОБА_2,

представника зацікавленої особи                           ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Новоазовську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа -управління праці
та соціального захисту населення Новоазовської районної державної адміністрації
(далі - УПтаСЗН),
про встановлення факту переселення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
зазначеною заявою.

В  обгрунтування своєї заяви
відзначала, що вона народилася в ІНФОРМАЦІЯ_1 в

селі Колодниця Стрийського району Львівської області на території Польщі,
де до

Великої Вітчизняної війни мешкала її родина. Її дівоче прізвище
ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 вона разом з
членами своєї родини була виселена з села Колодниця з конфіскацією майна на
спецпоселення в Комі АРСР згідно рішення Особливої наради при МДБ СРСР від ІНФОРМАЦІЯ_4.

Звільнена вона була з поселення ІНФОРМАЦІЯ_5.

Вподальшому вона
була визнана жертвою політичних репресій і реабілітована з видачею їй
відповідного посвідчення, згідно якого вона має право на пільги і компенсації,
передбачені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на
Україні».

Для того, щоб
вона отримала статус учасника війни і відповідні цьому статусу пільги і
компенсації, необхідно встановити в судовому порядку факт її примусового переселення з постійного місця
проживання з території Польщі в Комі АРСР на підставі наведених
обставин, що передбачено ратифікованою ІНФОРМАЦІЯ_6 про
обмін ділянками державних територій угодою між Польською Республікою і колишнім
СРСР.

Оскільки в неї нема
необхідних документів для доведення факту переселення, вона не має можливості
через УПтаСЗН встановити статус учасника війни, і тому звернулася з заявою до
суду.

Просила
встановити факт переселення її з села Колодниця Стрийського району Львівської
області, тобто з території Польщі, в КоміАРСР з ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки вона вважає, що село
Колодниця територіально входило до складу Польщі.

В судовому
засіданні заявник і її представник підтримали заяву, просили задовольнити її.
При цьому заявник ОСОБА_1 дала суду пояснення, аналогічні тим, що викладені нею
в заяві до суду.

Представник
зацікавленої особи - начальник
УПтаСЗН ОСОБА_3. В судовому засіданні просила відмовити заявнику в завдоволенні
заяви, оскільки згідно вимог п.11 ст.9 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками війни визнаються особи, які
після 9 вересня 1944 року були
переселені на територію України з території інших країн, а з матеріалів справи
вбачається, що факт такого переселення заявником в суді не доведений. Саме з
цих підстав аналогічна заява ОСОБА_1 в УПтаСЗН також не була вирішена
позитивно.

Суд, вислухавши
заявника і її представника, представника зацікавленої особи, дослідивши
письмові докази по справі, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

В судовому
засіданні встановлено, що згідно паспортних даних заявника (а.с.12), вона
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі
Колодниця Стрийського району Львівської області. Цей факт підтверджується і
копією свідоцтва про шлюб (а.с.8), згідно якого громадянка ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в с.Колодниця Стрийського району
Львівської області, одружилася з громадянином ОСОБА_4.

Факт засудження
родини ІНФОРМАЦІЯ_2 (в тому числі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1) терміном на 10 років і
переселення з 30.11.1954 року на спецпоселення до Комі АРСР, звідки звільнені
ІНФОРМАЦІЯ_5, підтверджується довідкою інформаційного центру УВС Львівської
області №4/4-2020 від 16.10.1992 року (а.с.5).

Між тим, згідно
відповідей на запити суду до Державного архіву Львівської області (а.с. 19,32), село Колодниця з І940 року відносилося до Стрийського
району Дрогобицької області УРСР. Указом Президії Верховної Ради
УРСР від 21 грудня 1959 року Дрогобицьку
область було ліквідовано, а її території передані до складу Львівської області.
У довідці інформаційного центру УВС Львівської області зазначено, що родина
ІНФОРМАЦІЯ_2 була виселена на спецпоселення в 1945 році з с.Колодниця
Стрийського району Львівської області (УРСР) до Комі АРСР, і тому з території Польщі
не переселялася.

Таким чином, суд
приходить до висновку, що оскільки заявником не доведений факт примусового
переселення її на Україну з території іншої держави, то заява ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.
10,60,61,209,213-215,235,256-259
ЦПК України, ст.ст.273-275
ЦК України, ст.9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», Договором між СРСР і Польською Республікою про обмін
ділянками державних територій від 15.02.1951
року, Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на
Україні», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви про встановлення факту переселення ОСОБА_1.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.