У х в а л а

іменем  україни

30 травня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:
Пшонки М.П.,
Костенка А.В.,

Лященко Н.П.,                       Прокопчука Ю.В., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3на рішення начальника ВПРіМР
Залізничного РВЛМУ УМВС України у Львівській області, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення
Залізничного районного суду м. Львова від 4 лютого 2003 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2006 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 4 лютого 2003  року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2006 року, задоволено скаргу
ОСОБА_3 Зобов'язано начальника ВПР і МР Залізничного РВЛМУ УМВС України у
Львівській області провести (поновити) прописку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
у АДРЕСА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2
ставлять питання про скасування постановлених у справі судових рішень і
закриття провадження у справі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Як убачається з матеріалів справи, справу розглянуто
судом першої інстанції за правилами глави 31-А ЦПК України (1963 року).

Відповідно до ч.1 п.1 ст.17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України) адміністративний суд - це суд
загальної юрисдикції, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і
вирішення адміністративних спорів.

Відповідно до п.1 Прикінцевих та перехідних положень КАС
України, цей Кодекс набирає чинності з 1 вересня 2005 року за винятком,
встановлених пунктом 2 цього розділу, тобто з порушенням ст. 3 Прикінцевих та
перехідних положень КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що дана справа розглянута
судами після 1 вересня 2005 року за правилами, встановленими Цивільним
процесуальним кодексом України.

Таким чином, апеляційний суд, вирішивши справу, помилково
визнав, що виник цивільно-правовий спір і вимоги позивача повинні розглядатися
за правилами позовного провадження, з посиланням на норми
цивільно-процесуального кодексу України.

Ураховуючи вищевикладене та суть спору, колегія суддів
вважає, що в даному випадку виник публічно-правовий спір, і вимоги позивача
повинні були розглядатися за правилами, встановленими Кодексом
адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 4 лютого 2003 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2006 року скасувати,
а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                       М.В.
Патрюк

Судді:
М.П. Пшонка

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В.
Прокопчук