Справа №
22-933/2007                         Головуючий у 1 інстанції
Категорія 21                                           Доповідач Звягінцева О.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2007 року                     Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Стельмах Н.С. суддів Звягінцевої О.М., Молчанова С.І. при
секретарі Андрусь B.C. розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за   позовом
ОСОБА_1   до   відділення
ФСС   в Червоногвардійському
районі м. Макіївки,   відділення ФСС в
Київському районі   м.   Донецька,
3-я   особа   ОП
„Шахта   ім.   О.Ф.
Засядька",   про
відшкодування моральної шкоди і -

встановив:

в апеляційній скарзі позивач оспорює обгрунтованість судового рішення, яким
відмовлено в задоволенні позову, і ставить питання про його зміну в частині
відмови у відшкодуванні моральної шкоди у зв'язку з пропуском тримісячного
строку, задоволення позову щодо відшкодування моральної шкоди, залишення без
зміни рішення в іншій частині, оскільки у нього є поважна причина пропуску
вказаного строку- знаходження на лікуванні з приводу травми хребта. Вважає, що
до спірних праововідносин неможна застосувати вимоги ст. 233 КЗпП України.

Апелянт також
посилається на те, що Правила відшкодування шкоди та ЦК України (в редакції до
1.01.2004р.), чинний ЦК України не передбачають строків позовної давності для
відшкодування шкоди, спричиненої каліцтвом на виробництві, рішення суду
ухвалено в порушення норм матеріального права.

В засіданні
апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник-адвокат ОСОБА_2
підтримали доводи апеляційної скарги, просили про її задоволення, зміну
судового рішення в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди, задоволення
позову щодо відшкодування моральної
шкоди,   залишення   без
зміни   рішення   в
іншій   частині,   а

представник відділення ФСС в Червоногвардійському районі
м. Макіївки за довіреністю Гонтарева Н.Г. та представник 3-ї особи ОП „Шахта
ім. О.Ф. Засядька" за довіреністю Цодіков С.Г. заперечували проти доводів
скарги, просили її відхилити, рішення суду залишити без зміни.

Судом першої
інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

13.02.2006 р. ОСОБА_1
звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача-
відділення ФСС в Київському районі м. Донецька і зазначав, що він працював на
шахті ім. О.Ф. Засядька у якості ІНФОРМАЦІЯ_1.

6 грудня 2000р.
біля 0 год. ЗО хвил.
під час виконання своїх трудових обов'язків він отримав травму на виробництві,
шматок породи скатився з верхньої лінії конвейєра та травмував йому спину.

Відносно нього
був складений акт за формою Н-1 та доповнення до нього, в якому зазначено 10% вини потерпілого
в нещасному випадку.

За висновком
МСЕК від 14.01.2004р. йому було встановлено 60% втрати працездатності безстроково у зв'язку з каліцтвом
на виробництві 6.12.2000р.

Йому було
виплачено одноразову допомогу у розмірі 5760
грн., яка не компенсує спричиненої йому шкоди.

За таких
обставин ушкодженням здоров'я та стійкою втратою внаслідок цього працездатності
йому спричинено моральну шкоду, оскільки він відчуває постійний фізичний біль,
змушений внаслідок каліцтва на виробництві додавати багато зусиль для
організації свого життя.

Тому він просив
суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь у
відшкодування моральної шкоди 40151
грн.

Рішенням
Червоногвардійського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 17
листопада 2006 року
відмовлено в задоволенні позову.

Апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду- зміні з
наступних підстав.

При розгляді
цієї справи судом було встановлено, що 6
грудня 2000р. біля 0
год. 30 хвил. під час виконання своїх трудових обов'язків
позивач отримав травму на виробництві,
шматок породи скатився з верхньої лінії конвейєра та травмував йому
спину.

Внаслідок
небезпечних умов праці позивачеві було завдано стійку втрату працездатності і
за висновком МСЕК від 18.12.2001р. у-нього вперше з 18.12.2001р. встановлено 60% втрати
працездатності внаслідок каліцтва на виробництві 6.12.2000р.(а.с. 77-78).

За висновком
МСЕК від 14.01.2004р. йому повторно з 14.01.2004р. було встановлено 40% втрати
працездатності безстроково у зв'язку з каліцтвом на виробництві 6.12.2000р.,
він був визнаний інвалідом 3
групи з 1.01.2004р. (а.с. 7,
56).

За вказаних
обставин, суд першої інстанції обгрунтовано встановив факт спричинення
позивачеві моральної шкоди та дійшов правильного і обгрунтованого висновку щодо
спричинення позивачеві внаслідок каліцтва на виробництві моральних страждань.

Однак
апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не має права на відшкодування
моральної шкоди на підставі Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на вирбництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ, і
вважає, що відповідно до вимог ст. 13
вказаного Закону України саме
18.12.2001р. у потерпілого ОСОБА_1 було встановлено страховий випадок, а тому
він має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог
ст.ст. 21, 28 цього
Закону.

За таких
обставин апеляційний суд не може погодись з висновком суду першої інстанції про
те, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло під час дії
Закону України „Про охорону праці", який набув чинності 24.11.1992р., та
Правил відшкодування...шкоди, затверджених постановою КМ України від
23.06.1993р. № 472.

А тому
апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині відмови в задоволенні позову
про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з частковим задоволенням
цих позовних вимог у розмірі 15000
грн.

Апеляційний суд
також вважає, що вказану суму моральної шкоди слід стягнути на користь позивача
саме з відділення ФСС в Червоногвардійському районі м. Макіївки, оскільки
особисту справу потерпілого на виробництві ОСОБА_1 згідно з актом прийняття-передачі № НОМЕР_1. передано цьому відділенню ФСС (а.с. 32).

При вирішенні
питання щодо розміру спричиненої моральної шкоди апеляційний суд враховує
тяжкість та характер спричинених каліцтвом на виробництві моральних страждань,
їх тривалість, неможливість відновлення стану здоров'я та змушеність позивача
постійно додавати зусиль для організації свого життя.

Конституційним
Судом України в п. 4.1 рішення № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року визначено,
що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють
йому моральні та фізичні страждання.

У випадку втрати
потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж
заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Апеляційний суд
визначає розмір відшкодування шкоди значно меншим, ніж встановлений в ст. 34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" і є гранічним для осіб, у яких не встановлено стійку
втрату працездатності, при цьому врахувує межі достатньості та справедливості.

Апеляційний суд
не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо пропуску позивачем
строку на звернення з позовом до суду, оскільки відповідно до вимог ст. 268 ЦК України
позовна давність не поширюється на

вимогу, що
випливає із порушення особистих немайнових прав, крім

випадків,
встановлених законом, та на вимогу про відшкодування шкоди,

завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я.

Таким чином,
апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності
підстав для відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди не відповідають обставинам справи, тому відповідно до вимог п. З
ч. 1 ст. 309
ЦПК України це є підставою для зміни рішення.

Керуючись п. З
ч. 1 ст. 307, п. З ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України,
апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Червоногвардійського районного
суду м. Макіївки Донецької області від 17
листопада 2006 року
змінити.

Рішення
Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 17 листопада 2006 року в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділення ФСС в Червоногвардійському
районі м. Макіївки, відділення ФСС в Київському районі м. Донецька про
відшкодування моральної шкоди скасувати, частково задовольнити ці позовні
вимоги та стягнути з відділення ФСС в Червоногвардійському районі м. Макіївки
на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

Це ж рішення в іншій частині залишити без зміни.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.