Справа № 2 -о- 7 /07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 січня
2007 року.                            Костянтинівський
міськрайонний суд     Донецької області

в складі:

головуючого
-судді                            Соларєвої Т.О.

народних засідателів                          Ястребова О.В. Кірілова А.Г.

при секретарі                                      Кльоповій Л.В.

за участю:

заявника                                             ОСОБА_1

представника ДП "ЖЕО №2"             Радкевич Н. М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа -ДП "ЖЕО №2" м. Костянтинівка, про визнання безвісно відсутньою ОСОБА_2

встановив:

12.12.2006 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання безвісно відсутньою дочку
ОСОБА_2. Посилалась на те, що 5.12.2004 остання пішла з дому і
не повернулася, з березня 2005 року ОСОБА_2
об"явлена у розшук як така, що пропала безвісти, до теперішнього часу її
місце перебування не встановлено і вона не має відомостей про неї. Просить
визнати ОСОБА_2 безвісно відсутньою для зняття з реєстрації в квартирі.

У судовому
засіданні ОСОБА_1 підтримала заяву, посилалась на ті ж обставини, що й у заяві.
Просила визнати ОСОБА_2 безвісно відсутньою.

Представник ДП "ЖЕО №2" в судовому засіданні не заперечував проти
визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи,
допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1
підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Згідно зі ст.43 ЦК
України громадянин може бути в судовому порядку визнаний
безвісно відсутнім, якщо протягом одного року в місці його постійного
проживання немає відомостей про місце його перебування.

ОСОБА_2 є дочкою заявника ОСОБА_1 і проживала разом з нею за адресою : АДРЕСА_1(а.с. 12   ).

5.12.2004 ОСОБА_2 вийшла погуляти, додому не повернулася і відтоді в місці її
постійного проживання відсутні відомості про її місцезнаходження.

Факт відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_2 в місці її
постійного проживання в АДРЕСА_1 протягом одного року підтверджується зібраними
у справі доказами.

Допитані судом свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 показали, що починаючи з грудня 2004
року, тобто більше року, за місцем постійного проживання ОСОБА_2 не
бачила, де вона може знаходитися не знають. Зі слів матері ОСОБА_1 їм відомо,
що що вона їй не пише.

Згідно з повідомленням Костянтинівського MB МВС України в Донецькій області від 12.12.06 ОСОБА_2 з
25.03.2005 знаходиться в розшуку як безвісно відсутня(а.с. /9 ).

Розшук ОСОБА_2 позитивних
результатів не дав.

Інших близьких родичів у ОСОБА_2
немає.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками ОСОБА_3, ОСОБА_4, їх
показання об"єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у
справі доказам.

Задоволення
заяви ОСОБА_1 має для неї юридичне значення.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою.

Відповідно до ч.2
ст.43 ЦК України у разі
неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце
перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число
місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі
неможливості встановити цей місяць- перше січня наступного року.

Оскільки
матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про ОСОБА_2 були у грудні
2004 року, то
початком її безвісної відсутності слід вважати 1 січня 2005
року.

На підставі
ст.43 ЦК України,
керуючись ст.ст. 15,
151, 30, 62,202-203,248,249
ЦПК України,

суд,-

вирішив:

Заяву ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
безвісно відсутньою ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Куйбишев РФ.

Початком
безвісної відсутності ОСОБА_2 вважати 1
січня 2005 року.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області
через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК
України.