АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого                           Гайворонського СП.

суддів
Виноградової Л.Є.

Артеменко LA. при секретарі                          Карпенко СВ.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків
завданих невиконанням договору доручення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 червня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернулася до суду з вищевказаною позовною
заявою, у якій просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2.-11.720 грн. збитків
завданих невиконанням договору доручення.

В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що 18 березня 2003 року між нею та
відповідачем був укладений договір доручення згідно з яким, ОСОБА_2. зобов'язався
надати юридичну допомогу по стягненню в судовому порядку з ОСОБА_3.
матеріальної та моральної шкоди.

Однак відповідач, отримавши гроші від позивача, умови
зазначеного договору не виконавчу зв'язку з чим ОСОБА_1. звернулася до
правоохоронних органів з метою повернення належних їй документів, однак
гроші позивачу повернуті не були.

У судовому засіданні позивач свій позов підтримала і
просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 11.720 грн., 3% річних за
прострочку виконання грошового зобов'язання в
сумі 738 грн.36
коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 150грн.

Відповідач позов не визнав, пояснивши, що договір
доручення передбачав здійснення ним розшуку майна боржника ОСОБА_3. виявлення
його фінансових потоків, а звертатися до суду від імені ОСОБА_1. він не був
зобов'язаний.

Справа №
22ц-289/2007р.

Категорія ЦП:
16

Головуючий у першій інстанції Сєверова Є.С.

Доповідач Гайворонський СП.

2

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від ЗО
червня 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені частково.

Суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_2. на користь
ОСОБА_1. в   відшкодування збитків. 11.720 грн., судові
витрати в сумі 150 грн.
Вфештілозовних вимог г районний суд відмовив.

Також, суд першої інстанції стягнув з відповідача на
користь держави державне мито в розмірі 117
грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
в сумі 30 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить рішення суду першої інстанції скасувати і справу
направити на новий розгляд, посилаючись на те, що районним судом порушені норми
матеріального і процесуального права.

При цьому вказується, що суддя порушила провадження у
справі без прийняття відповідного рішення, не була скасована ухвала про
обов'язковість участі ОСОБА_1. у судовому засіданні, суд не дослідив, що
ОСОБА_1. не мала ніякого відношення до боргових зобов'язань ОСОБА_3. перед
позивачем.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає
за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1., районний суд
виходив з того, що згідно з договором від 18
березня 2003 року
укладеного між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. між
сторонами виникли зобов'язальні правовідносин і на підставі вказаного договору
доручення, відповідач повинен був від імені позивача виконати дії, направлені
на стягнення матеріальних та моральних збитків, спричинених позивачу гр.
ОСОБА_3.

Для виконання доручення, ОСОБА_1. передала ОСОБА_2. 11.720 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач без поважних причин не
виконав ніяких юридичних дій пов'язаних з реалізацією вищевказаного договору,
суд першої інстанції дійшов до  висновку
про необхідність стягнення зОСОБА_2. на користь ОСОБА_1 11.720 грн.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд
повно та всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який
їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що
позивач для виконання договору передала відповідачу гроші в розмірі 11.720 грн. (а. с. 8).

З листів та повідомлень про їх отримання ( а. с. 9, 10, 12, 13 ) вбачається,
що ОСОБА_1. зверталася до ОСОБА_2. щодо невиконання останнім зазначеного вище договору
та його розірвання.

Згідно з вищевказаного договору (а.с.5, 6 ), предметом
останнього було виконання саме юридичних дій, направлених на стягнення
матеріальних та моральних збитків, спричинених ОСОБА_1.

ОСОБА_2.
не надав суду жодного доказу, які би свідчили про виконання з його боку
юридичних дій, пов'язаних з виконанням зобов'язань згідно зазначеного вище
договору.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_2. мав можливість
виконати всі умови зазначеного договору, або відмовитися від виконання
вищевказаного договору, повернувши грошові кошти ОСОБА_1, але вказаних дій
відповідач не зробив.

Посилання апеляційної скарги на вищеперелічені порушення
з боку суду першої інстанції є безпідставними, оскільки згідно з ухвалою судді
Малиновського районного суду м. Одеси від ЗО червня 2005 року ( а. с. 1 ) по даній справі
було відкрито цивільне провадження-і справа призначена до розгляду,
інтереси-позивача у судових засіданнях представляла його довірена особа, що є
правом позивача ( а. с. 27 ), і нарешті, суд
першої інстанції вірно врахував, що саме ОСОБА_2.
без поважних причин не виконав умов вищевказаного договору.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку,
що районний суд ухвалив правильне по суті і справедливе рішення, про що
свідчать матеріали даної справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303,
304, 305, п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Одеської
області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 червня 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків
завданих невиконанням договору доручення -залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо у Верховний Суд України протягом двох місяців з дня набрання
ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області