Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-58/ 2007 р.                                 Головуючий у 1 інстанції: Амброскін В.Л.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
____                         УХВАЛА
16 січня 2007 року                                                                          м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:
Головуючого:                 Ломейка В.О.
Суддів:                           Подліянової Г.С.
При секретарі:  Ткаченко
розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від "12" жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 3-я особа приватний нотаріус ОСОБА_4, про визнання
договору купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва частково недійсним,
визнання права власності на гараж та усунення перешкод у користуванні
У червні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 3-я особа приватний нотаріус ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва
частково недійсним, визнання права власності на гараж та усунення
перешкод у користуванні гаражем.
В позові зазначав, що 22.10.1992 року він уклав з Колективним малим підприємством "Шрс" (далі - КМП "Пірс"), в особі його
директора ОСОБА_5, договір НОМЕР_1 на будівництво капітального гаража
"Пірс" свої зобов'язання не виконало, будівництво гаражного комплексу не завершило, в експлуатацію його не здало.
Проте гараж під умовним НОМЕР_2 в недобудованому гаражному комплексі позивачеві було передано у 1997 році, і він фактично користувався
ним до червня 2002 року. Постановою Господарського суду Запорізької області від 05.022001
року КМП "Пірс" було визнано банкрутом, а 30.052002 року, між
ліквідатором КМП "Пірс" ОСОБА_3 та приватний
підприємцем ОСОБА_2 було   укладено   договір купівлі-продажу об'єкта
незавершеного будівництва, який
було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4, куди увійшов і гараж позивача НОМЕР_2. Позивач вважав, що вказаним договором купівлі-продажу порушено його право власності, оскільки саме він
був фактичним власником гаражу, натомість КМП
"Пірс" було не власником, а лише підрядником, гаражі будувало на замовлення у тому числі позивача, а сам договір
укладено з порушенням чинного законодавства, тому ОСОБА_1 просив
визнати зазначений договір недійсним у частині купівлі-продажу належного йому гаража, просив визнати за ним право
власності на спірний не введений в експлуатацію гараж, а
також просив зобов'язати ОСОБА_2 передати позивачеві спірний гараж і не чинити позивачеві перешкод у користуванні
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від "12" жовтня 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, просить
скасувати вищевказане рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які брали
участь у розгляді справи, вивчивши
матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

За змістом ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Фактичні
обставини справи встановлені судом з додержанням норм процесуального права і детально викладені у судовому рішенні. Щодо
встановлених обставин суд дійшов
вичерпних юридичних висновків і правильно застосував до спірних правовідносин
норми матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем і КМП "Пірс"
у 1992
році був укладений договір, за яким позивач вніс
кошти на будівництво гаражу на земельній ділянці, наданій у
постійне користування КМП для будівництва гаражного комплексу.

КМП "Пірс" взяті на себе зобов'язання не виконало: до квітня 1993 року гаражний комплекс не збудувало.

У жовтні 2000 року
господарським судом була розпочата ліквідаційна процедура КМП "Пірс", ліквідатором якого було призначено
ОСОБА_3.

На виконання своїх повноважень ОСОБА_3 як ліквідатор КМП "Пірс" в
процесі ліквідації банкрута у травні 2002 року уклав з ПП ОСОБА_2 договір купівлі-продажу незавершеного будівництва комплексу гаражів
(а.с.6). Виручені від продажу гроші пішли на погашення боргових зобов'язань КМП.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.09.2002 року затверджений ліквідаційний баланс
КМП "Пірс", а результатами якого у банкрута не залишилось майна для здійснення своєї статутної діяльності, банкрута КМП
"Пірс" ліквідовано. Цією ж ухвалою
постановлено, що згідно з п. 6 ст.31 Закону України "Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" вимоги не задоволені за
недостатністю майна.

В установленому ст.14 Закону України "про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" порядку
ОСОБА_1 свої претензії до боржника-банкрута не заявляв, його вимоги до реєстру
вимог кредиторів розпорядником майна не включались.

Позивач, обрав спосіб захисту своїх прав і просив визнати
за ним право власності на гараж, при цьому
посилався на внесення у 1992-1993 роках коштів для будівництва гаражу в гаражному комплексі КМП
"Пірс" та фактичне користування одним

3

із недобудованих гаражів. З огляду на встановлені
обставини та за умови, що позивачу земельна
ділянка не надавалася, суд першої інстанції дав правильну оцінку доводам позивача та прийшов до обгрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для визнання за позивачем права
власності на гараж у незавершеному будівництвом гаражному комплексі та для визнання договору купівлі-продажу незавершеного
будівництва недійсним.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення спору.

Рішення суду відповідає матеріалам справи і вимогам
закону, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст303,304, 307, 308,
314,315, 317319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА    :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від "12" жовтня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його
проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:    /
Судді: