Справа №2-856/16
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2007 року Голосіївський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого судді                                       Антонової Н.В.

при секретарі                                                          Ворона О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ паспортної,
реєстраційної та міграційної роботи РУГУ Голосіївського району м.
Києва, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим
приміщенням,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом з тих підстав, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована. В даній квартирі проживає вона та
дочка від спільного з відповідачем шлюбу, ОСОБА_3. В даній квартирі зареєстрований також відповідач , який у квартирі з жовтня 2004 року не проживає, оскільки перебуває з того часу у
фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Квартиру відповідач
залишив добровільно, забрав свої речі та на протязі двох років у квартирі не з'являвся. Крім того, відповідач повідомляв, що має
намір добровільно знятися з реєстрації у даній квартирі. В зв'язку з тим, що відповідачем витрати за житлово-комунальні
послуги не сплачуються, у квартирі він не проживає понад шість
місяців, просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила
його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Зазначивши, що
факт не проживання відповідача в квартирі можуть підтвердити як акти, складені представниками ЖЕО, так і свідками.
Пояснила, що після того, як відповідач у жовтня 2004 року
залишив сім'ю та пішов до іншої жінки, в квартирі він не з'являвся, забрав усі свої носильні речі та деякий посуд, дочку не навідував,
матеріальної допомоги не надавав, комунальні платежі не сплачував та
не цікавився даним питанням взагалі.

Відповідач в
судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що в спірній квартирі він
проживає, має своє ліжко, надає кошти на комунальні послуги, іншого місця для проживання не має, а тому просить
не задовольняти позовні вимоги.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали
справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі
наступного.

Згідно долучених до матеріалів справи документів за клопотаннями сторін,
вбачається, що 11.04.2006 року видане свідоцтво про розірвання
шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.29).

14.07.2006 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.(а.с.ЗО).

05.09.2006 році у ОСОБА_2 та ОСОБА_4, народився син ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис НОМЕР_1. (а.с.31).

Судом достовірно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 трикімнатна, загальною площею 56,65 кв.м., не
приватизована. В даній квартирі зареєстровані позивач з 1994 року, відповідач з 1980 року, їх спільна дочка ОСОБА_3 з 1990
року та син відповідача ОСОБА_5 з 19.01.2007 року.
Власником особового рахунку є ОСОБА_2.

Як було встановлено в судовому засіданні всі комунальні платежі за 2006 рік сплачувала виключно позивач, оскільки саме вона надала для огляду в судовому засіданні
квитанції про сплату комунальних послуг. На запитання суду
відповідач не зміг пояснити з яких причин всі квитанції по комунальних
платежах, за користування кабельним
телебаченням та за телефонні послуги, знаходяться у позивачки та не довів жодним
доказом про те, що він надавав кошти на сплату комунальних платежів.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його сім'ї право

користування житловою площею за ним зберігається протягом
шести місяців.                                     '

Відповідач в судовому засіданні посилався на те, що в спірній квартирі він
проживає постійно, але буває відсутнім для уникнення
скандалів з позивачкою, оскільки між ними існують непорозуміння. Проте відповідачем не доведено суду належними доказами про факт
його проживання в даній квартирі, не надано

жодного
письмового чи документального доказу, а пояснення свідків, допитаних судом за
клопотанням відповідача, не підтвердили суду про те, що він проживає в
квартирі. Так, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що позивача і
відповідача знає з 1975
року, а ближче з моменту їх одруження, оскільки проживає
в тому ж будинку де і проживали сторони. Пояснив, що один час не бачив
відповідача в будинку, а восени 2006 року бачив, як ОСОБА_2 спускався сходами з металевою річчю, якою, з його слів, намагався відчинити
двері квартири в якій зареєстрований. На запитання суду пояснив , що у будинку відповідача востаннє бачив восени, а до цього часу не пам'ятає
коли бачив.

Таким чином, даний свідок не підтвердив факт проживання відповідача в
спірній квартирі, оскільки разова зустріч на сходах не може свідчити про
проживання сторони в певному приміщенні.

Свідок відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні надав покази в яких
посилався на те, що відповідач проживав у спірній квартирі до моменту заміни
дверей та замків, проте на запитання адвоката позивача та суду, пояснив, що
йому відомо про те, що відповідач одружений з ОСОБА_4 та про те, що вони
проживають у її квартирі по вул. Червонопрапорній. Про дане стверджував з тих
підстав, що він особисто був запрошений у гості з нагоди народження у них
спільної дитини. Крім цього, пояснив, що у квартирі по вул. Червонопрапорній,
крім них проживає старший син ОСОБА_4. На запитання суду свідок ОСОБА_7 зазначив,
що не може категорично стверджувати про те, що протягом 2004, 2005, 2006 року ОСОБА_2
проживав у спірній квартирі, посилаючись на те, що він
особисто в зазначеній квартирі не був.

Свідок ОСОБА_8,
який являється троюрідним братом відповідача, в судовому
засіданні пояснив, що йому не відомо де проживав відповідач у період з 2003 по 2006
роки. Зазначив, що йому відомо про те, що ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_4 в кінці 2006 року, але
оскільки зі слів самого ОСОБА_2 їм з новою дружиною проживати не було де, то
він надав їм у користування свій будинок на період з вересня по листопад 2006 року. Також свідок пояснив, що йому зі слів відповідача відомо, що у
квартирі АДРЕСА_1 він жити не міг, оскільки розлучився з попередньою дружиною. Разом з тим,
свідок пояснив, що він у 2006
році бував за особистим запрошенням ОСОБА_2 в гостях
нової сім'ї відповідача, а саме в двокімнатній квартирі по вул.
Червонопрапорній, де крім відповідача проживає його дружина та два її сини. В
даній квартирі був вперше в середині літа, а вдруге - після народження дитини.

Таким чином, всі свідки, що були допитані за клопотанням відповідача
підтвердили про не проживання відповідача у спірній квартирі, оскільки
випадкові разові зустрічі біля під'їзду, на сходах та біля будинку не дають
суду підстав для висновку про проживання відповідача в спірній квартирі.

Разом з тим, допитані в судовому засіданні свідки з боку позивачки
підтвердили про не проживання відповідача в спірній квартирі понад два роки.
Так свідок ОСОБА_9 пояснила, що в квартирі позивачки буває досить часто, проте
відповідача за останні два роки там не бачила жодного разу. Крім того,
пояснила, що щоранку ходить повз будинок по вул. Червонопрапорній, в якому ці
роки мешкає відповідач з новою дружиною та іноді бачить його на балконі коли
він або палить або розвішує білизну. На запитання суду пояснила, що у період з 2001 року по 2004
рік, відповідача бачила в квартирі та бачила його
особисті речі, після залишення відповідачем позивачки у 2004 році, відповідача в квартирі не бачила жодного разу.

Свідок ОСОБА_10,
яка знайома зі сторонами з 1980 року, оскільки працювала двірником, в судовому засіданні пояснила, що після
розлучення позивача з відповідачем в квартирі в якій проживає позивачка, буває
періодично, але відповідача там не бачить. Зазначає, що з 2004 року часто зустрічала відповідача з іншою жінкою вранці, коли вони
прямували до гаражів. Про розлучення дізналася зі слів позивачки.

Дочка позивача та відповідача ОСОБА_3, яка була допитана в судовому
засіданні в якості свідка пояснила суду, що хоча в 2004 році в квартирі з
батьками не проживає в зв'язку з поганим ставленням батька до неї, який часто
бив її та матір, але майже щодня відвідує матір та сестру. Пояснила, що у 2004 році батько залишив матір та пішов жити до іншої жінки, ОСОБА_4., яка була
маминою подругою та яка проживає на АДРЕСА_2. Зазначила, що дана жінка була її
репетитором, іноді заняття відбувалися у неї в квартирі, проте чоловіка
ОСОБА_4. там не було, а з нею проживав лише син. Показала, що коли батько
залишав матір, то забрав всі свої особисті речі та деякий посуд. Пояснила, що з
часу залишення батьком спірної квартири, він там жодного разу не залишався
ночувати.

Дочка позивача та відповідача ОСОБА_3, яка була допитана в якості свідка, в судовому засіданні пояснила, що в
квартирі АДРЕСА_1 проживає вона разом з матір'ю. Батько близько двох років в квартирі не
проживає, живе з іншою жінкою, з якою іноді їх бачить коли стоїть на зупинці
загального транспорту, а вони проїжджають повз неї. Вже півтора років з батьком
не спілкується. Пояснила, що у 2004 році батько залишив сім'ю та пішов
проживати до ОСОБА_4., яка є бувшою її вчителькою. Проживають у квартирі
ОСОБА_4, яка знаходиться у будинку АДРЕСА_2. Зазначила, що раніше в даній квартирі була, з даною жінкою проживав лише син,
чоловіка там не бачила. Пояснила, що з моменту залишення їх, батько жодного
разу в квартирі не ночував, коштів на сплату комунальних послуг не надавав,
лише у 2006
році восени прийшов до них та сказав, що живе в даній
квартирі, проте ночувати не залишався, хоча з 2004 року ніхто йому не перешкоджав проживати в даній квартирі.

Свідок ОСОБА_11, яка була допитана в судовому засіданні за клопотанням
позивача, пояснила, що сторін у справі знає з 1994-1995 років. Пояснила, що вона часто, 2-3 рази на тиждень водить
до позивачки своїх дітей, щоб та їх погляділа, але за весь період 2004-2006 року відповідача в квартирі не бачила жодного

разу. Коли вона приходила до квартири у 2004 році, то бачила там і відповідача і
його особисті речі, проте після залишення ним сім'ї, речей відповідача в квартирі
не бачила.

Таким чином, як свідки, що були допитані за клопотанням позивача, так і
свідки, які були допитані в судовому засіданні за клопотанням
відповідача, дали суду підстави зробити висновок про те, що відповідач в спірній квартирі не проживає з осені 2004 року, а квартирою почав цікавитися лише після надходження
до нього позову про визнання таким, що втратив право
користування квартирою та у зв'язку з народженням дитини від нового шлюбу, для оформлення реєстрації цієї дитини в спірній
квартирі,

Крім того, до матеріалів даної справи були долучені матеріали цивільної
справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. В даній справі в позові, який позивачем поданий до
суду 23.09.2005
року, ним вказана адреса його проживання : АДРЕСА_2, а також вказаний
контактний телефон, який зі слів ОСОБА_2 належить даній квартирі по вул. Червонопрапорній. Також в зазначеному позові та в
протоколі судового засідання ОСОБА_2 повідомив, що з 2004 року між ними
припинені шлюбні відносини, що також підтверджує про не проживання відповідача в
спірній квартирі з 2004 року.

Також, згідно актів складених ЖЕО-111 від 03.02.2006 року, від 07.04.2006
року, від 08.06.2006 року, відповідач не проживає у спірній квартирі з жовтня 2004
року, (а.с.9,10,11).

Таким чином, оцінюючи у сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд
знаходить достовірно встановленим, що відповідач більш
як шість місяців без поважних на те причин в спірному жилому приміщенні
не проживає, а тому втратив право користування ним.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 17, 71, 72 ЖК України ст. ст. 10, 60,
212, 213 ЦПК України,

суд-

ВИ РІШИВ:

Позов задовольнити.

ОСОБА_2, визнати таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати відділ паспортної, реєстраційної та міграційної роботи РУ ГУ
МВС Голосіївського району м. Києва зняти ОСОБА_2 з реєстрації в квартирі
АДРЕСА_1.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до Київського
міського Апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.