У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

07 травня 2007 року                                                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                                                            Косенка В.Й.,

суддів:
Берднік І.С., Данчука В.Г.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом недійсним, визнання договору купівлі-продажу
будинковолодіння недійсним, продовження строку для прийняття спадщини та
визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 11 серпня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області             від 16 листопада 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним,
визнання договору купівлі-продажу будинковолодіння недійсним, продовження
строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської
області від 11 серпня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 16 листопада 2006 року, позов задоволено та
постановлено визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом,
видане Монастирською державною нотаріальною конторою 16 серпня 2005 року по
реєстру за НОМЕР_1 на будинковолодіння по АДРЕСА_1, на прізвище ОСОБА_3.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу будинковолодіння, АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений Монастирською державною нотаріальною
конторою  17 серпня 2005 року по реєстру
НОМЕР_2. Продовжено строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, визнавши за нею право власності на спадкове майно
- будинковолодінняАДРЕСА_1.

Не погодившись з вищезазначеними судовими рішеннями,
ОСОБА_2 подала до Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення може бути лише неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Статтями 338-341 ЦПК України
передбачено випадки, в яких рішення суду скасовується.

Оскільки доводи касаційної скарги та
матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального
й процесуального права, а отже,
відсутні підстави для скасування постановлених
судових рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись статтями 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Монастириського районного суду Тернопільської
області    від 11 серпня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Тернопільської області   від 16 листопада 2006 року залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий                                                                        В.Й.
Косенко

Судді:                                                                                   І.С. Берднік

В.Г. Данчук