Справа
№ 2-207 /07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10  січня 2007 р.                         Індустріальний
районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі:   головуючого судді: Слюсар Л.П.

при секретарі : Олексенко
М.В.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровську

цивільну
справу за позовом   ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  треті особи Комунальне
житлово-експлуатаційне

підприємство
НОМЕР_2 Індустріального району м. Дніпропетровська,  Комунальне

виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району

м.
Дніпропетровська,  виконавчий комітет
Індустріальної районної ради м.

Дніпропетровська   про визнання права користування житловим
приміщенням, про

визнання
втраченим права користування жилим приміщенням,
зустрічній позовній

заяві
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя

особа  Комунальне житлово-експлуатаційне
підприємство НОМЕР_2 Індустріального

району
м. Дніпропетровська про  визнання права
користування житловим

приміщенням,  про визнання втраченим права користування
житловим приміщенням ,

суд
-

ВСТАНОВИВ:

В
серпні 2006 року  позивач  звернувся із позовною заявою до відповідачки

ОСОБА_2,  треті особи Комунальне житлово-

експлуатаційне
підприємство НОМЕР_2 Індустріального району м. Дніпропетровська,

Комунальне
виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство

Індустріального
району м. Дніпропетровська,  виконавчий
комітет Індустріальної

районної
ради м. Дніпропетровська   про визнання
права користування житловим

приміщенням,
про визнання втраченим права користування жилим приміщенням

квартирою
АДРЕСА_1. В  своїй

позовній  заяві та в ході судового засідання  позивач та його представник

посилалися  на те, що в 1977 році  ОСОБА_3 на сім'ю із

чотирьох
чоловік : чоловіка ОСОБА_4, сина ОСОБА_5,
сина ОСОБА_1  був виданий ордер на

квартиру
АДРЕСА_1.  Квартира

трикімнатна,  загальна площа 36,08 кв.м.  З даного жилого приміщення позивач

виписався
і вибув в 1981 році у зв'язку із зміною місця проживання.

Відповідачка
вселилася і зареєструвалася в спірній квартирі
як дружина

ОСОБА_5
в 1982 році.  В 1988 році помер батько -
ОСОБА_6, а в 1990

році
померла мати - ОСОБА_3. В 1995 році  між
ОСОБА_5 і ОСОБА_2  шлюбні відносини були
припинені в вони розлучилися.  Після
розірвання шлюбу

відповідачка   виселилася із спірної квартири і почала
постійно проживати в с.м.

т.
Чапліно Дніпропетровської області.  В
січні 2000 року між позивачем та його

колишньою
дружиною були припинені шлюбні відносини і він з дозволу брата знову

вселився
в спірну квартиру і почав там постійно проживати, так як іншого житла

не
має. Проживали разом із братом однією сім'єю, вели спільне господарство.

Однак
прописатися не встиг.  ІНФОРМАЦІЯ_1 року
брат помер. Після смерті брата

позивач
добросовісно користується  спірною квартирою,
оплачує комунальні

платежі.   Просили визнати за ним право користування
квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати КЖЕП НОМЕР_2
забезпечити

реєстрацію
в спірній квартирі. Просили визнати ОСОБА_2

такою,
що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати КЖЕП НОМЕР_2
забезпечити зняття з

реєстраційного
обліку  ОСОБА_2 з АДРЕСА_1.       В зустрічній позовній заяві просили

відмовити.

Відповідачка
позовні вимоги не визнала.  Вказала, що
вважає позовні вимоги

безпідставними
та необґрунтованими у повному обсязі.
Крім того, вважає себе

єдиним
законним користувачем  спірної
квартири.  Подала зустрічну позовну заяву

до
ОСОБА_1, третя особа КЖЕП НОМЕР_2 Індустріального

району,    про визнання права користування житловим
приміщенням, про визнання

втраченим
права користування жилим приміщенням .

В
зустрічній позовній заяві і в ході судового засідання ОСОБА_2 та її

представник
посилалися на те, що  вона вселилася  і була зареєстрована в

спірній
квартирі , як член сім'ї  наймача, тому
вважають, що у ОСОБА_2

виникло
право на користування спірним приміщення, оскільки це приміщення було

єдиним
для її постійного проживання.
Наприкінці 1995 року, з причини тяжкої

хвороби
рідної матері, виникла  необхідність в
постійному догляді за нею.

Причина
тимчасової відсутності ОСОБА_2 понад встановлені строки в

спірній
квартирі є поважною.  Незважаючи на
необхідність постійного догляду за

матір'ю,
вона  продовжувала  добросовісно користуватися квартирою фактично
до

смерті
чоловіка.  В жовтні 1998 року був  укладений договір  про надання послуг

електрозв'язку
та інші.   ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла  матір. Після смерті

матері
ОСОБА_2 разом із сином повернулася для постійного проживання в

спірну
квартиру однак  ОСОБА_1 її вигнав.      ОСОБА_2 має прописку

в
спірній квартирі біля 20 років, також фактично до смерті чоловіка вела з
ним

спільне
господарство.

Вказала,
що ОСОБА_1  приблизно у 1980 році
виписався із спірної квартири

у
зв'язку зі зміною місця проживання та укладеним шлюбом, тому він втратив

право
користування спірною квартирою. Просила
визнати ОСОБА_1  таким, що

втратив
право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 з моменту укладання
шлюбу та

визнати
за  ОСОБА_2 право користування квартирою
АДРЕСА_1 з урахуванням поважних причин

тимчасової
відсутності.

Представник
третьої особи КЖЕП НОМЕР_2 в судове засідання не з'явився.  Відповідно

до
листа просили розглядати справу без їх представника та прийняти рішення

відповідно
до закону.

Представник
третьої особи виконавчого комітету Індустріальної районної у м.

Дніпропетровську
ради в судове засідання не з'явився. Відповідно до листа від

21.12.2006
року №18/5-378  просили розглядати справу
за відсутністю

представника
виконкому  і винести рішення суду в межах
діючого законодавства.

Представник
третьої особи КВРЖЕП Індустріального району м. Дніпропетровська

в
судове засідання не з'явився.  Відповідно
до заяви  просили розглядати справу

в
їх відсутності.

Суд, вислухавши сторони,   свідків, дослідивши матеріали справи,
вважає,

що
позов  ОСОБА_1  підлягає задоволенню частково, а  зустрічна позовна

заява   ОСОБА_2 задоволенню  не підлягає з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 06 лютого 1978 року
виконавчим комітетом Індустріальної

районної  Ради
м. Дніпропетровська  був виданий
ордер НОМЕР_1 на право заняття

квартири  АДРЕСА_1
на

ОСОБА_3  на склад сім'ї  із 4- х
осіб :  на неї,   чоловіка

-
ОСОБА_4, сина  - ОСОБА_5, сина  -

ОСОБА_1  Спірна квартира  трикімнатна. Жила площа 39,1 кв.

м
.( а.с.40) .

Основний квартиронаймач - ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3

року  ( а.с.11).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року ( а.с.

44).  ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( а.с.10)

Згідно
до довідки КЖЕП НОМЕР_2 від 18.07.2006 року
в квартирі АДРЕСА_1  рахунок
відкрито на ОСОБА_3. В  житловому

приміщенні
проживає один член сім'ї ОСОБА_2 ( а.с.

104)
.  На даний час особовий рахунок не
переоформлений. Муніципальна картка

оформлена
на ОСОБА_3  (а.с.15).

Як
показала ОСОБА_2  вона  22 грудня 1979 року зареєструвала шлюб із

ОСОБА_5  і за
згодою всіх  членів сім'ї
вселилася в

спірну
квартиру в 1982 році ,   в якій із 28
січня 1985 року прописана

постійно.  В шлюбі народився син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5
року

народження
( а.43). Шлюб розірвано  16 вересня 1992
року ( а.с.46).

Як показав ОСОБА_1 після розірвання шлюбу
ОСОБА_2 пішла із спірної

квартири
і не проживає до даного часу.  Ці
показання підтвердили свідки:

ОСОБА_8
, вказав що після розірвання шлюбу відповідачка залишила квартиру,

про
це  він знає зі слів колишнього чоловіка
ОСОБА_5. Свідок  ОСОБА_9, вказав, що
років 8-10 не бачив ОСОБА_2. З березня 2006 року  вона

разом
із сином проживає в нього на квартирі.

Свідок
ОСОБА_10 , колишня дружина позивача.
Розповіла про те, що із 1994

року
стали погано жити із чоловіком. В 1999 рік на Новий рік  він пішов із

дому,
і як пізніше вияснилося, що він переїхав проживати до брата.

Відповідачку,  вона добре знає в 1992 році ОСОБА_2 після
смерті

свекрухи
пішла проживати до іншого чоловіка.

Свідок
ОСОБА_11, сусід , розповів про те, що відповідачка після

розірвання
шлюбу пішла із спірної квартири.  ОСОБА_5
до

смерті
проживав із братом  ОСОБА_1, який і
поховала його.   Він заходив в

гості
до сусіда один-два рази в місяць.
Вказав, що у відповідачки був вільний

доступ
в квартиру після смерті її колишнього чоловіка, але вона проживала в с.

Чапліно.

Суд
не може прийняти до уваги твердження ОСОБА_2 про те, що то вона

понад
встановлені строки була відсутня у спірній квартирі з поважних причин,

оскільки
це було пов'язано з перебуванням у особи, яка мала потребу у

постійному
догляді. Оскільки свідки ОСОБА_8,
ОСОБА_11, ОСОБА_10 показали  що
ОСОБА_2 була відсутня в спірній квартирі із 1992 року.

Відповідно
до  акту
Чаплінської селищної ради  від
11.09.2006 року  ОСОБА_2 здійснювала
догляд за матір'ю із 01.02.1996 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року ( а.с.

84).   Відповідно до свідоцтва про смерть  ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року ( а.с.51).

Свідок
ОСОБА_7, син відповідачки по основному позову,
підтвердив, що із

1996
року  по 2004 рік  він разом із матір'ю проживав в с.
Чапліно,  а в 2005

році
повернулися жити в м. Дніпропетровськ.

Також
суд не може прийняти твердження ОСОБА_2 про те, що  навіть при

тривалій
відсутності вона   продовжувала  добросовісно користуватися квартирою

фактично
до смерті чоловіка, оскільки в судовому засіданні її показання були

спростовані
свідками ОСОБА_11,  ОСОБА_9, ОСОБА_8  Посилання

на
те, що  жовтні 1998 року  вона уклала
договір  про надання послуг

електрозв'язку  також спростовується доказами наданими
ОСОБА_1  (

квитанціями
про оплату комунальних послуг, муніципальною карткою ) . Крім того

ОСОБА_2
були укладені договори в 2006 році, коли вирішувався спір в

суді.

Згідно  до ст.71 ЖК України ,  при тимчасовій відсутності наймача або члена

його
сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Суду не

надані
поважні  причини,  які б
могли   бути   підставою
для  продовження

строку  збереження
за    ОСОБА_2  спірного
жилого приміщення.

Згідно
до ст.64 ЖК України  до членів сім'ї
наймача належить дружина наймача,

їх
діти і батьки.

Згідно
до ст.65 ЖК України  наймач вправі в
установленому порядку вселити в

займане
ним  жиле приміщення  свою дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб.

Особи,
що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї позивача, набувають

рівного
з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщення.

В
судовому засіданні встановлено, що  з
дозволу наймача ОСОБА_5 його брат

ОСОБА_1  вселився в спірну квартиру  і набув право користування житловим

приміщенням.  В даний час ОСОБА_1  продовжує проживати в спірній квартирі,

сплачує
квартирну плату, іншого житла не має.

Виходячи
із вище викладеного позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо визнання права

користування
житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Таким
чином, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді

справи,
у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем

ОСОБА_1  своїх вимог в частині визнання ОСОБА_2 такою,
що втратила

право
користування житловим приміщенням.

В
частині зобов'язання КЖЕП НОМЕР_2 забезпечити реєстрацію в спірній
квартирі

позовні
вимоги задоволенню не підлягають оскільки згідно до. ст.106 ЖК

України,  член сім'ї наймача  в разі смерті наймача вправі  вимагати визнання

його
наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість

попереднього
наймача.    Позовні вимоги,   щодо визнання його наймачем спірної

квартири
замість померлої матері і   зобов'язання
КВЖРЕП  укласти з ним

договір  житлового найму на квартиру АДРЕСА_1 не
заявлялися.

Відповідно до ст.11 ЦПК України  суд розглядає цивільні справи не інакше як за

зверненням
фізичних чи юридичних осіб,  в межах
заявлених ними вимог  і на

підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
64,65,71  ЖК України, ст.ст.

11,15,31,60,
212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ
:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково
.

Визнати за ОСОБА_1 право користування
квартирою АДРЕСА_1.

Визнати
ОСОБА_2  такою, що втратила право

користування
житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1.

В
іншій частині позову відмовити.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2  -
відмовити.

Рішення
може  бути оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги, або без подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя:

Л.П.Слюсар