РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29  січня
2007  року                                                    справа  №
2-56-07

Любашівський  районний
суд  Одеської  області                   в  складі:

головуючого   судді
-  Дармакуки  Т.П.,

при  секретарі
-   Рехліцької  Т.Г.,

з  участю
позивача  -  ОСОБА_1

відповідача  -
ОСОБА_2.,   ОСОБА_3.,   ОСОБА_4

адвоката  -
ОСОБА_5,

представника  третьої
особи  -

органу  опіки
та  піклування  Любашівської
РДА  -  Харитон
О.А.,

Любашівської   селищної
ради   -  Прижбило
Л.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Любашівка справу за позовом ОСОБА_6, в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_1, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , приватного
нотаріуса ОСОБА_4, третьої особи - Органу опіки та піклування в Любашівської
районної адміністрації, Любашівської селищної ради про визнання недійсним
договору купівлі-продажу будинку,

ВСТАНОВИВ   :

ОСОБА_6 в інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_1, ОСОБА_7 звернувся в Любашівський районний суд з позовом про
визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним, в якому вказує, що він за
час спільного проживання із ОСОБА_2.
збудували спільний будинок по АДРЕСА_1. Сімейні стосунки із ОСОБА_2. не
склалися, тому шлюб було розірвано, майно придбане під час спільного проживання
поділено, відповідачка отримала житловий будинок, а він грошову компенсацію.
Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_1, які поживають з
ним. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка продала будинок ОСОБА_3, договір посвідчено
приватним нотаріусом ОСОБА_4. Вважає, що договір продажу будинку повинен бути
визнаний недійсним, оскільки порушено право дітей на проживання в зазначеному
будинку, орган опіки та піклування не надавав дозвіл на відчуження майна, тому
просив  визнати  договір
купівлі-продажу  будинку     недійсним.

Відповідач - ОСОБА_2. проти позову заперечила повністю,

пояснила, що вона з позивачем по
справі згідно мирової угоди

поділили будинок, відповідно до умов
якої вона виплатила ОСОБА_6.

компенсацію за И частину
будинку в розмірі 21551 грн., діти ОСОБА_7

та
ОСОБА_1 згідно мирової угоди проживають біля ОСОБА_6., дочка

ОСОБА_8     проживає     разом
із     нею.     Вважає,
що вона     має
право

розпоряджатися будинком на свій розсуд, оскільки він її
належить на праві приватної власності, дозвіл органу опіки та піклування на
продаж будинку не потрібний, так як в будинку діти не проживали та не  прописані,
тому  просила   в
задоволенні   позову  відмовити.

Відповідач -
ОСОБА_3 проти позову заперечив повністю, обґрунтовуючи тим, що будинок по
АДРЕСА_1 належав на праві приватної власності ОСОБА_2., яка мала право розпоряджатися ним, неповнолітні діти у
вказаному будинку не проживали, правочин відповідає загальним умовам дійсності
правочину, тому просив в задоволенні
позову  відмовити.

2

Третя особа -
представник органу опіки та піклування Любашівської РДА - Харитон О.А., вважає, що порушенні права дітей,
просила  винести  законне
рішення.

Третя особа -
Любашівська селищна рада, в особі голови Прижбило Л.А., вимоги не визнала та пояснила,
що в будинку по АДРЕСА_1 діти не проживали та не були зареєстровані, тому
дозвіл опікунської ради не потрібний. В задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого.

ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб було розірвано, про що в
судовому засіданні підтвердили сторони, тому відповідно до ст. 61 ЦПК  України
ці   обставини  не
підлягають  доказуванню.

При поділі
спільного майна подружжя, позивач по справі та ОСОБА_2. досягли мирової угоди,
згідно якої ОСОБА_2. прийняла на себе обов»язок виплатити позивачу суму в
розмірі 21551 грн. вартість за Ч частину будинку розташованого по АДРЕСА_1, а
ОСОБА_6 зобов»язався звільнити вказаний будинок. Мирова угода затвердження
ухвалою Савранського районного суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 /а. с Факт, що ОСОБА_6
отримав кошти за Ч частину будинку грошову компенсацію в розмірі 21551 грн.
підтверджується розпискою від ІНФОРМАЦІЯ_3
та факт, що ОСОБА_6виїхав із зазначеного будинку підтвердили в судовому
засіданні позивач та ОСОБА_2., також
даний факт підтверджується відміткою в паспорті позивача про зняття його з
реєстраційного обліку від ІНФОРМАЦІЯ_4
/а.с.З,   14/.

Сторони   мають           дітей   ОСОБА_1,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвами  про
народження  /а.с.5,        /.

Згідно договору
купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Любашівського нотаріального
округу ОСОБА_4., ОСОБА_2. продала, а ОСОБА_3 купив житловий будинок
АДРЕСА_1.   .

Твердження позивача про те, що ОСОБА_2.,
продавши будинок

порушила права дітей на проживання, для продажу будинку вона не

отримала згоди органу опіки та піклування на відчуження майна, як-то

передбачено Законом «Про охорону дитинства», що відповідно до ст.224

ЦК України є
підставою для визнання договору недійсним, суд не

приймає до уваги виходячи із слідуючого. Виходячи із смислу ст.2 9

ЦК України місцем
проживання дітей є місце проживання її батьків або

одного                                                                                із    них
з    ким    дитина
проживає.                      Ухвалою    Любашівського

районного суду від ІНФОРМАЦІЯ_5 затверджено мирову угоду
згідно якої місце проживання дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_7 визначено біля ОСОБА_6, який не заперечує проти спілкування дітей із
ОСОБА_2 /а.с.4/. В судовому засіданні
позивач підтвердив, що діти відповідно до мирової угоди проживають разом із ним
та були зняті з реєстраційного обліку із зазначеного будинку в 2005 році, наміру, щоб діти проживали із
матір»ю в нього не має, дочка ОСОБА_8 проживає разом із ОСОБА_2.

Відповідно до ст.156 Житлового
кодексу України члени сім»ї

власника жилого будинку /квартири/, які проживають разом з ним в

будинку /квартирі/, що йому належить, користуються жилим приміщенням

нарівні із власником будинку. Однак, на момент укладення договору

купівлі-продажу в будинку по АДРЕСА_1

ніхто    не     проживав,      що
підтверджується     довідкою     Любашівської

селищної ради від ІНФОРМАЦІЯ_8
та довідкою ГГІРФ Любашівського РВ ГУ  МВС  України  в
Одеській  області   від  ІНФОРМАЦІЯ_9  /а.с.
17,      /.

За таких
обставин, суд приходить до висновку, що право дітей на проживання    в
будинку   по   АДРЕСА_1
не

3

порушено,
а відсутність дозволу на відчуження майна
органу опіки та піклування не може бути підставою для визнання
договору недійсним, оскільки положення ст.224
ЦК України
стосується правочинів, які передбачені ст.71
ЦК України, тобто
які вчиняються опікунами та піклувальниками, а не батьками, крім того, дозвіл
на відчудження будинку органу опіки не є небхідним, так як майнові та житлові
права  дітей  не
порушені.

Відповідно до ст.173 СК України батьки і діти, зокрема
ті, які спільно проживають, можуть бути самостійними власниками майна та
відповідно  до  ст.177  СК
України  цим  майном
управляють   батьки.

Відповідно до ст.203 ЦК України
правочин, що вчиняється

батьками /усиновлювачами/, не може суперечити правам та інтересам

їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей та згідно

ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року

батьки не мають права без дозволу органів опіки та піклування

укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або

спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових

прав, здійснювати розподіл , обмін, відчуження житла, зоб»язуватися

від імені дитини порукою, видавати письмові зобов»язання, тобто

виходячи із смислу зазначеного закону мова йде про майнові права

дітей.     Однак,      власником     домоволодіння,      що
розташоване     по АДРЕСА_1 є
ОСОБА_2, що

підтверджується реєстром прав власності на нерухоме майно

Любашівського районного бюро технічної інвентаризації, тому

відповідно до ст.319 ЦК України вона
реалізувала своє право на

продаж  будинку  /а.с.

За таких
обставин, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу будинку, який
знаходиться по АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Любашівського
нотаріального округу ОСОБА_4. за
НОМЕР_1 відповідає загальним умовам дійсності правочину, що передбачені
вимогами ст.203 ЦК України  та
підстав  для  визнання
договору  недійсним  немає.

Відповідно
до ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана

довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх

вимог    і
заперечень.     Однак,   позивачем
в    судовому    засіданні
не

доведено
наявність   підстав  для
визнання  договору  недійсним.

Враховуючи
зазначені обставини справи, суд приходить до висновку,   що
в  задоволенні  позову
слід  відмовити.

На підставі
викладеного, керуючись ст.71, 203,
215, 224, 319, 321 ЦК України,
ст.17 Закону України «Про охорону
дитинства» від 26.04.2001  року,
ст.ст.10,   60,      212-
215   ЦПК  України,        суд,
-

ВИРІШИВ   :

1.
Відмовити в задоволені позовної заяви ОСОБА_6, в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_1, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , приватного нотаріуса
ОСОБА_4, третьої особи - Органу опіки та піклування Любашівської районної
адміністрації, Любашівської селищної ради про визнання договору купівлі-продажу  будинку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються в апеляційний суд Одеської
області через   Любашівський   районний
суд.    Копія   апеляційної
скарги   одночасно
надсилається     особою,      яка
її     подає,      апеляційному     суду
Одеської області.