УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої                     -             судді Кожух О.А.

суддів                              -             Куцин М.М., Чужа
Ю.Г.

при секретарі                 -            Бобик
О.І.

за участю                        -             позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород
справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Виноградівського
районного суду від 27.10.2006
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановила:

ОСОБА_1 у жовтні 2006
року звернувся до суду із позовом, в якому просив розірвати шлюб,
зареєстрований із відповідачкою 26.11.1991,
актовий запис НОМЕР_1.
Позов мотивував тим, що після двох років сімейного життя у них з
відповідачкою через різні погляди на життя та різні характери почались не­порозуміння,
що призводило до частих скандалів. Фактичні шлюбні стосунки та спільне
проживання при­пинені з 1996
року, сторони створили нові сім'ї.

Рішенням Виноградівського районного суду від 27 жовтня 2006 року позов
задоволено.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким відмови­ти у позові, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи. Зокрема, суд першої інстанції не вжив заходів для примирення сторін та
збереження сім'ї, ігноруючи клопотання відповідача про надання строку на
примирення; в порушення ч.ч. 1,2 ст. 109 СК України су­дом не було вирішено
питання щодо подальшого проживання, виховання та утримання дитини.

Відповідач в судове засідання не з'явилась втретє. Про
час і місце судового розгляду була повід­омлена належним чином. Відповідно до
ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу
розглянуто за відсутності апеля­нта.

Судова колегія, заслухавши пояснення позивача, який
просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11,
59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування." Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами
справи, сторони зареєстрували шлюб 26.11,1991,
мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Справа №
22 ц - 93/07

Доповідач: Кожух О.А.

Статтею 24
СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. За змістом ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо
примирення подружжя, якщо це не супере­чить моральним засадам суспільства, і
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встанов­лено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їх дітей.

Сторони ствердили, що не проживають разом та не ведуть
спільного господарства з 1996
року, причиною чого були, в першу чергу, постійні скандали, що негативно
впливали на виховання дитини. Відповідачка просила суд про надання строку на
примирення тривалістю три місяці. Такий строк з часу ухвалення рішення судом
першої інстанції - сплив.
Як ствердив апеляційному суду позивач.. - відносини між сторонами не змінились,
позивач три роки проживає з іншою жінкою з якою планують створити сім'ю та
очікують дитину (а.с. 53,54). Таким чином, взаємна згода сторін на збереження
шлюбу відсутня. За таких обставин судова колегія не вбачає порушення судом
першої інстанції вимог статті 111
СК України. Докази існування обставин, що є перешкодою для розірвання
шлюбу, передбачені ст. ст . 110, 112 СК України в матеріалах справи - відсутні,
а висновок суду першої інстанції про неможливість спільного проживання сторін
та необхідність розірвання шлюбу є обґрунтованим.

Посилання апелянта на порушення судом вимог ст. 109 СК України
судовою колегією до уваги не беруться, оскільки вказана стаття регулює порядок
розірвання шлюбу судом за спільною заявою по­дружжя, вимоги щодо стягнення
аліментів на утримання сина ОСОБА_3, місця його проживання та участі батьків у
його вихованні в судовому засіданні не заявлялись, а тому і не вирішувались
судом першої ін­станції. В даному випадку підлягають застосуванню положення ст.
110 СК
України - розірвання
шлюбу за позовом одного із подружжя. Рішення суду першої інстанції є правильним
по суті і справедливим, а посилання суду в мотивувальній частині рішення також
і на ст. 109 СК України судова колегія вважає помилковим що, відповідно до ч. 2
ст. 308 ЦПК України, не тягне за собою скасування рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з
додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються, тому, відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304,
п.1 ч.І ст. 307,
308,313,314, 315,317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 27 жовтня 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом
двох місяців з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуюча

Судді