АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем
України

01  березня  2007     року                 апеляційний  суд
Житомирської  області

в   складі:   головуючої
-   судді    Косигіної
Л.М.

суддів:                                    Жигановської  О.С,   Олексієнко  М.М.

при  секретарі                        Нечипоренко  І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про
встановлення  факту,   що
має  юридичне  значення

за апеляційною скаргою представника заінтересованої особи
- ОСОБА_3

на рішення Житомирського районного суду Житомирської
області від 13  листопада   2006
року,   -

встановив
:

В жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з заявою та просив встановити факт його проживання однією сім'єю чоловіка
і жінки з ОСОБА_2 з червня 2004
року по липень 2006 року. В
обґрунтування позову зазначив, що в 1985
році одружився з ОСОБА_2, в ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народилась дочка ОСОБА_4. В 1999
році вони переїхали з м. Мелітополя до м. Києва, де купили квартиру,
придбали певне майно, займались бізнесом, тобто проживали однією сім'єю. В
липні 2006 року між
ним та дружиною погіршились стосунки, в зв'язку з чим він вирішив розлучитися.
Під час звернення до суду дізнався, що дружина без його повідомлення ще в 1995
році розлучилась з ним, а в 2004 році отримала свідоцтво про розірвання шлюбу.
Враховуючи те, що під час спільного проживання вони придбали певне майно і він
має намір його  розділити,   просив
задовольнити  його  заяву.

Рішенням
Житомирського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2006 року встановлений факт проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю як чоловіка та жінка без шлюбу з червня 2004 року по 20 липня 2006 року.

В апеляційній
скарзі представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати згадане
рішення та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. Апелянт
посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального  права,
неповне  з'ясування  судом
обставин  справи.

Розглянувши
справу в межах, визначених ст. 303
ЦПК України, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Справа  №  22-ц/208                                          Головуючий  у
суді   1-ї   інстанції  Баренко
С.Г.

Категорія   54                                                      Суддя-доповідач  Косигіна  Л.М.

Встановлено, що
рішенням Мелітопольського міського суду Запорізької області від 13.06.1995 року розірвано
шлюб, зареєстрований 15.07.1986
р. у Мелітопольському міськРАГС між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 а.с. 107, 123-124. Дане рішення є чинним а.с.
126, 130-131.05.06.2004 року ОСОБА_2
отримала свідоцтво про розірвання шлюбу а.с.
35. Відповідно до вимог ст. 4
4 КпШС України шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в
органах реєстрації актів громадянського стану. З огляду на наведене, суд першої
інстанції правильно визначив, що до 05.06.2004
року строни перебували у зареєстрованому
шлюбі.

З 01.09.2005 року набрав
чинності новий Цивільний-процесуальний Кодекс України. На підставі п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу. Встановлення таких фактів до даних змін
законодавством не було передбачено, а тому є безпідставною вимога ОСОБА_1 про
встановлення даного  факту  з
липня  2004
року.

Крім того,
встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можливе
лише у випадку, коли потрібно вирішити питання про розподіл спільно набутого
майна ст. 7 4 СК
України, або при вирішенні питання про спадкування за законом у четвертій
черзі ст. 1274. Під
час апеляційного розгляду ОСОБА_1 зазначив, що в період з вересня 2006 року по липень 2006 року він з
ОСОБА_2 придбали тільки недобудовану квартиру АДРЕСА_1.

З відповіді ТОВ
"Будівельна компанія "Міськжитлобуд" за НОМЕР_1 від 08.12.2006 р. вбачається,
що станом на 01.10.2006 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є інвесторами покупцями квартири в
житловому комплексі "Голосієво" а.с. 138. 27.02.2007
р. зазначена установа повідомила суд, що в липні 2006 року між ТОВ
"БК "Міськжитлобуд" та ОСОБА_2 був укладений договір про участь
у будівництві квартири АДРЕСА_1, але
він розірваний за  згодою  сторін
у  жовтні  2006  року.

Враховуючи
наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не
доведено факт спільного придбання з ОСОБА_2 зазначеної квартири, а отже
відсутні підстави для  задоволення  його
заяви.

Заявником
не надано суду переконливих доказів на

підтвердження
його проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю.

Покази     свідків       ОСОБА_5     та
ОСОБА_6     поверхові     і
не

підтверджують цього факту. Крім того свідок ОСОБА_5 в
своїх письмових поясненнях, наданих Соломенському РВ вказав, що ОСОБА_1 заплатив
йому за неправдиві свідчення а.с. 127.

За таких
обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню  з
ухваленням  нового  -  про  відмову  в
задоволенні   заяви.

Керуючись ст. ст. 209,
218, 303,
307, 309, 313, 316, 319, 324,
325  ЦПК  України,
апеляційний  суд,   -

вирішив   :

Апеляційну
скаргу представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3
задовольнити.

Скасувати
рішення Житомирського районного суду Житомирської області   від  13
листопада  2006
року  та  ухвалити
нове  рішення.

Відмовити             за           безпідставністю                   в          задоволені                заяви

ОСОБА_1, заінтересована
особа ОСОБА_2 про встановлення
факту,   що  має
юридичне  значення.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може
бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня
набрання  ним  законної
сили.