Справа
№ 2о-19/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2007 року                         Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді -       Пушкарчук
В.П.

при секретарі -                                    Тростянчук Т.В.,

за участю заявниці - ОСОБА_1, представників
заінтересованої особи - ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянув у попередньому відкритому судовому засіданні в
місті Луцьку цивільну

справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту перебування на

утриманні,-

встановив:

09.11.2006 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із заявою про встановлення

факту
перебування на утриманні.

Заявниця свої
вимоги мотивує тим, що з ОСОБА_2
перебувала в

зареєстрованому
шлюбі з 16.05.1970 року.
Будучи військовим останній в 1991
році

звільнився,
після чого став працювати державним службовцем в Державній

адміністрації
Волинської області, звідки звільнився і почав отримувати пенсію.

Заявниця на той
час була пенсіонером та перебувала на утриманні ОСОБА_2

Оскільки доходи
заявниці були незначними та враховуючи важкий стан здоров'я,

майже всі
витрати її чоловіка йшли з пенсії на лікування.

Просить суд
встановити факт перебування її на утриманні ОСОБА_2 з 01.01.2005
року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому
засіданні заявниця вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві,

додатково
пояснила, що єдиним джерелом належного проживання були доходи

чоловіка, а
підтвердити факт перебування на утриманні чоловіка іншим чином, окрім

судового вона не
може, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого

порядку його
встановлення.

Представники
зацікавленої особи в судовому засіданні заяву визнали. Проти її

задоволення не
заперечували.

Суд дослідивши
матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення

заявниці ОСОБА_1, свідка ОСОБА_3,
яка підтвердила, що доходи ОСОБА_2

були єдиним
джерелом проживання заявниці, прийшов до висновку, що заява підлягає

до задоволення з
наступних підстав.

Згідно свідоцтва
про одруження від 16.05.1970
року вбачається, що ОСОБА_1

та ОСОБА_2 зареєстрували
шлюб 16.05.1970 року (а.с. 10).

З свідоцтва про
смерть ІНФОРМАЦІЯ_1
актовий запис

НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

З пояснень
заявниці та довідки виданої Луцькою міською поліклінікою № 3 суд

встановив, що
остання потребує додаткових витрат на придбання ліків.

З досліджених в
судовому засіданні письмових доказів вбачається, що доходи

померлого ОСОБА_2 значно
перевищували доходи ОСОБА_1
Відповідно до

довідки
Волинського обласного військового комісаріату від 23.10.2006 року (а.с.7)

вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію,
яка з 01.10.2006 року
становить - 581,35

грн.   ОСОБА_2
при  житті  отримував
пенсію  яка  складала
1190,25  грн.,  що

підтверджується
довідкою Волинського обласного військового комісаріату від

23.10.2006
року (а.с.6).

За загальним правилом право на пенсію в разі смерті
годувальника мають

непрацездатні члени сім"ї годувальника, які були на
його утриманні згідно ст. 37

Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, суд приходить до висновку, що основним і
постійним джерелом

засобів до існування для ОСОБА_1 була допомога (у вигляді пенсії) з боку ОСОБА_2, тим самим згідно п.8 постанови Пленуму ВСУ
"Про судову практику в справах

про встановлення фактів, що мають юридичне значення"
№5 від
31.03.1995р., суд

може встановлювати факти перебування особи на утриманні
померлого, що має

значення для призначення пенсії.

Даний факт встановлений судом з метою в подальшому
оформити заявницею

ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 130,
213, 214, 215, п.2. ч.1ст 256,
ст. 259 ЦПК

України, на підставі постанови Пленуму ВСУ "Про
судову практику в справах про

встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5
від 31.03.1995 р. суд, -

вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 1970 року
народження з 01.01.2005
року по ІНФОРМАЦІЯ_2 на утриманні у ОСОБА_2 1944
року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Волинської області через

Луцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження

рішення суду протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга на

рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне

оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про

апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо

було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у

строк, встановлений статтею 294
ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили

після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його

не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.