Справа №22-ц-1376/2007 р.                       Головуючий
у 1-ій інстанції Мальована В.В.
Категорія 29                                               Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 листопада 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого -
Попруги С.В. суддів - Кононенко О.Ю., Сибільової Л.О. з участю секретаря
судового засідання - Рой
Я.М.

та осіб, які беруть участь у справі - позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Сумської міської ради - Асланової А.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області
цивільну справу за апеляційною скаргою Сумської міської ради на рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Сумської міської ради про вселення ,-

встановила:

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 12 вересня 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволено.

Вселено ОСОБА_1 в
житлову кімнату, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені нею судові
витрати у розмірі 16 грн.

В апеляційній скарзі Сумська міська рада, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи просить зазначене рішення скасувати і ухвалити нове рішення ,
яким у позові ОСОБА_1 відмовити.

При цьому вказує на те, що у позивачки не було поважних причин, які б
завадили їй закріпити за собою те житлове приміщення, яке вона займала раніше.

Апелянт вважає, що позивачка не була позбавлена свого
права на житло, оскільки Сумська міська рада не вчиняла ніяких дій щодо її
виселення або зняття з реєстрації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін,
які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом першої
інстанції було встановлено, що гуртожиток «Медик», що знаходиться у будинку
АДРЕСА_1, перебував на балансі Сумської обласної клінічної лікарні.

ОСОБА_1 було
надано місце в гуртожитку, де вона зареєструвалась .

Рішенням Сумської міської ради від 25 грудня 2002 року та рішенням
Виконкому Сумської міської ради № 260 від 15 квітня 2003 року зазначений
гуртожиток було передано у комунальну власність територіальної громади м.Суми,
і рішенням Виконкому Сумської міської ради № 99 від 03 лютого 2004 року йому
було надано статус жилого будинку для проживання малих сімей.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 05 грудня 2006 року
встановлено, що позивачка не проживала в зазначеному гуртожитку з поважних
причин, та відмовлено в задоволенні позову Сумської міської ради до ОСОБА_1 про
визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням
-гуртожитком «Медик», що розташований у будинку АДРЕСА_1.(а.с. 5-6). Вказане
рішення оскаржувалося в апеляційному порядку та за результатами розгляду скарги
залишено без змін.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто
не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.71 ЖК України якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього
може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що
гарантоване Конституцією України право позивачки на житло порушено, а тому її
необхідно вселити в житлову кімнату в будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що позивачка без поважних причин
вчасно не закріпила за собою те житлове приміщення, яке вона займала раніше, не
можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, так як вказане питання вже
було предметом судового розгляду , рішення по якому набрало законної сили і
встановлені ним обставини не доказуються при розгляді даної справи.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивачка не була
позбавлена права на житло, так як Сумська міська рада не вчиняла ніяких дій
щодо її виселення або зняття з реєстрації, на думку колегії суддів, також не
ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування
постановленого рішення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 307ч.1п.1, 308, 313 - 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Сумської міської ради відхилити.

Рішення Зарічного
районного суду м.Суми від залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох
місяців безпосередньо до Верховного Суду України.