Справа № 80                                                 головуючий у 1 інстанції- Сидорук Є.І.
22-Ц № 33                                                                                 доповідач- Манько О. С.
УХВАЛА ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

24 січня              2007року                                                                                   м.Рівне

Колегія суддів
судової палати   у цивільних
справах апеляційного  суду Рівненської
області в складі:

головуючого -МалькоО.С.

суддів: Оніпко О.В., Григоренка
М.П.

при секретарі судового засідання
Томашевській І.М.

розглянула
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -встановила:

Рішенням Рівненського міського суду від 12 жовтня 2006 року зобов*язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 в
користуванні земельною ділянкою площею 0,18 га ,
яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказують на
невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Позивачка не надала суду жодних доказів про наявність для неї перешкод в
користуванні спірною земельною ділянкою, а в основу рішення судом покладено
лише її пояснення.

Суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення розгляду цієї
справи до вирішення іншої: за їх позовом про визнання недійсним договору дарування незавершеного будівництва на спірній
земельній ділянці.

Просять рішення суду першої інстанції скасувати і залишити позовну заяву ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою без розгляду.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на безпідставність викладених
в ній доводів, зазначивши, що відповідачі-її батьки продовжують чинити для неї
перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив з доведеності заявлених позивачкою вимог про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою.

Із матеріалів справи вбачається, що 2 червня 2005 року ОСОБА_1 було видано державний акт про право
власності на земельну ділянку площею 0,18 га, розміщеній за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.3), однак вказана земельна ділянка використовується відповідачами, що підтверджено
актами від 10 квітня 2006року, 15 травня 2006року та 19
червня 2006року(а.с27-29).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 12 жовтня 2006 року пояснив, що з 1989 року він та дружина обробляють
земельну ділянку, власником якої на даний час є позивачка.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право
власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа,
що посвідчує право власності, а згідно
ст.152 цього Кодексу власник земельної ділянки може вимагати усунення
будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов*язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За встановлених
обставин суд вірно поклав на відповідачів обов*язок припинити діяльність на земельній ділянці позивачки та не чинити для
неї перешкод у користуванні цією земельною ділянкою.

Покликання в апеляційній скарзі на порушення судом вимог ст.201 п.4 ЦПК
України, не заслуговує на увагу, оскільки наявність у провадженні суду справи
за позовом відповідачів до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору дарування та визнання права власності на
нерухоме майно, не давало для суду підстав зупиняти провадження у справі про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою, право власності на яку ОСОБА_1 не скасовано.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки жодної із підстав для
залишення позовної заяви без розгляду, передбачених ст. 207 ЦПК України, в даному випадку не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,
а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 308,314,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Залишити рішення Рівненського міського суду від 12 жовтня 2006 року без зміни.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Сторони мають
право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двох місяців з
дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.