У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 квітня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого:                Григор'євої Л.І.,

суддів:                             Барсукової В.М.             Балюка М.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою відповідальністю “БМУ-2 ЛТД” про визнання договору
таким, що діє, зобов”язання передати у власність квартиру та визнання права
власності на квартиру, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду Вінницької області від 13 лютого 2007 року,

встановила:

У серпні 2006 року позивачка
звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року між нею та відповідачем було укладено договір НОМЕР_1 про дольове
будівництво житла, відповідно до умов
якого відповідач зобов”язався
передати їй у власність у 2005 році двокімнатну квартиру НОМЕР_1
загальною площею 52,01 кв. м поАДРЕСА_1 у м.Вінниці, а вона зобов”язалась
оплатити її вартість в сумі 74 806 грн. Зазначала, що нею було внесено
відповідачу готівкою 74 806 грн., тобто вона виконала умови договору та
сплатила повну вартість квартири.

Посилалася на те, що пунктом 1.7.
вказаного договору передбачено її право провести повний розрахунок з
відповідачем за квартиру на будь-якій стадії будівництва, при цьому вартість
квартири не змінюється з цього моменту до кінця строку будівництва. Проте ІНФОРМАЦІЯ_2року
отримала лист від відповідача з повідомленням про розірвання договору НОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_1 року з посиланням на те, що між ними не укладена додаткова
угода про нову вартість квартири в сумі 106 780 грн.

Позивачка просила визнати договір НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року дійсним, визнати за нею право власності на квартиру НОМЕР_1 у
другій черзі 80-квартирного житлового будинку поАДРЕСА_1 у м. Вінниці та
зобов”язати відповідача передати їй вказану квартиру після закінчення
будівництва будинку.

Уточнивши позовні вимоги, просила
визнати договір НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року таким, що діє, а також
зобов”язати відповідача передати їй у власність у натурі двокімнатну квартиру
НОМЕР_1 другої черги  80-квартирного
житлового будинку поАДРЕСА_1 у м. Вінниці по завершенню будівництва, який
визначається моментом прийняття будинку в експлуатацію.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Вінниці від 13 листопада 2006 року позов задоволено частково.

Визнано договір НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою
відповідальністю “БМУ-2 ЛТД”, таким, що діє.

Зобов”язано товариство з обмеженою
відповідальністю “БМУ-2 ЛТД” передати у власність у натурі двокімнатну квартиру
НОМЕР_1 другої черги  80-квартирного
житлового будинку поАДРЕСА_1 у м. Вінниці по завершенню будівництва, який
визначається моментом прийняття будинку в експлуатацію.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Вінницької області від 13 лютого 2007 року рішення Ленінського районного суду
м. Вінниці від 13 листопада 2006 року скасовано і ухвалено нове.

В позові ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення апеляційного суду Вінницької області від 13 лютого 2007 року,
рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 13 листопада 2006 року
залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з
частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до
вимог статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що
оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і
процесуального права та передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для його
обов”язкового скасування відсутні.

Керуючись статтями 331, 332, 337
Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Вінницької області від 13 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Л.І. Григор'єва

Судді:

В.М.Барсукова

М.І. Балюк