Головуючий у 1 -й інстанції:
Справа №22ц-2577/2007 р.
Доповідач: Сегеда СМ.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

22 травня 2007
року                                                                                      м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого              Сегеди СМ.,

суддів:            Гайворонського СП.,

Виноградової Л.Є.,
при секретарі             Шкрабак В.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Реніського районного суду Одеської області від 22 березня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
"Південна Поляниця", товариства з обмеженою відповідальністю
"Ренійський хлібзавод "Дунай", ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
недійсним договорів купівлі-продажу та про визнання права власності на майно в
порядку спадкування,

встановила:

22 листопада 2007
року позивач ОСОБА_1
звернулася з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 була укладена
купча, згідно з якою ОСОБА_4 і ОСОБА_5 продали ОСОБА_6 нерухоме майно,
розташоване в Бессарабській губернії Ізмаїльського уїзду в м. Рені по вул.
Дунайській з земельною ділянкою зі всіма об'єктами, які знаходяться на цій
земельній ділянці. Далі ця вулиця була перейменована у АДРЕСА_1, де зараз
знаходиться хлібзавод. ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_7 - донька ОСОБА_6
та ОСОБА_5, вийшла
заміж за ОСОБА_8, який
був батьком мого чоловіка, ОСОБА_9.

В
подальшому,ОСОБА_9
став спадкоємцем нерухомого майна після смерті свого батька, який був
посмертно реабілітований, згідно Закону України "Про реабілітацію жертв
політичних репресій на України".

Позивачка, в
свою чергу, як спадкоємець після смерті ОСОБА_8,
звернулась до суду з позовом про визнання всіх договорів відчуження
спірного майна незаконними, визнання за нею права власності на нього, та надала
заяву про накладення арешту на це майно.

Ухвалою
Ренійського районного суду Одеської області від 22 березня 2007
року справа була призначена до розгляду по суті позовних вимог та було
зобов'язано позивачку сплатити судовий збір у розмірі 1700 грн. в строк до 06.04.2007 року.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування ухвали, в частині зобов'язання її сплатити судовий збір,
оскільки вона його сплатила належним чином.

Перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, судова
колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Як вбачається із
матеріалів справи позивачка ОСОБА_8
14 листопада 2005 року
сплатила судовий збір у розмірі 1700
грн. за звернення до суду з позовом, який неодноразово доповнювала про
продовження строку на подання заяви про прийняття спадщини, визнання права
власності на майно в порядку спадкування, скасування рішення Ренійської міської
ради про передачу у власність спірного майна на користь ОСОБА_3.

В подальшому, з
введенням в дію Кодексу адміністративного судочинства України, позовні вимоги
були роз'єднані, і за частину вимог, які повинні розглядатись в
адміністративному судочинстві, позивач сплатила судовий збір у розмірі 51 грн.,
оригінал квитанції знаходиться в адміністративній справі.

Стосовно вимог
про визнання права власності на спадкове майно, які повинні розглядатись в
порядку цивільного судочинства в цій справі, судовий збір сплачений позивачкою
раніше у розмірі 1700 грн.,
про що свідчить оригінал квитанції, що знаходиться на а.с. 3.

Посилання суду
на те, що так як в іншій справі знаходиться копія квитанції про сплату судового
збору у розмірі 1700 грн., по
даній справі судовий збір не сплачений, є необгрунтованим, оскільки тільки
оригінал квитанції може свідчити про сплату судового збору належним чином до
установи банку.

Керуючись п.З
ч.2 ст. 307; п.2 ч.1
ст. 312; ст.ст. 313-315; 317; 319 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
Ренійського районного суду Одеської області від 22 березня 2007
року змінити.

Виключити із
резолютивної частини ухвали п. 1
ч. 2, в якому
позивачку ОСОБА_1.
зобов'язано в строк до 06.04.2007
року сплатити держмито в сумі 1700
грн. по справі.

В іншій частині
ухвалу залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному
оскарженню не підлягає.