СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем   України

„17"
січня 2007 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді       :        Франовської К.С.

суддів :                                             Товянської О.В.,

Широкової Л.В.

при секретарі
судового

засідання    :                                      Забеліній О.О.

з участю:

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього

ОСОБА_2

на рішення Володарськ-Волинського районного суду Житомирської області

від 01
листопада 2006 року

у справі за
позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього

ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про

відшкодування
моральної шкоди,

встановив:

В серпні 2006
року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина Вой-

тюка ОСОБА_2, звернувся до суду із зазначеним позовом, посила-

ючись на те, що відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ-2106, скоїв наїзд на

його сина, чим заподіяв йому тупу травму пахової частини тіла. Оскільки

майнова шкода є незначною - таких вимог вїн не
заявляє, а просить стяг-

нути на відшкодування заподіяної відповідними неправомірними діями

моральної шкоди, яку оцінив у 3000грн.

Рішенням Володарськ-Волинського райсуду Житомирської області

від 01.11.
2006р. у задоволенні позову відмовлено за
безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина Вой-

тюка ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про

задоволення його вимог. Вважає, що висновки суду не відповідають фак-

тичним обставинам справи. Винними діями відповідача його малолітньому

сину заподіяно ушкодження здоров'я.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення - ска-

суванню з ухваленням нового про вімову у позові з інших підстав.

Відмовивши у задоволенні позову, суд виходив з того, що моральна

шкода не підлягає відшкодування через незначний розмір матеріальної

шкоди.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Чинне законодавство не пов'язує право на відшкодування моральної

шкоди з наявністю матеріальної шкоди.

Як видно з матеріалів справи, 12.05.2006р. сталась ДТП, під час

якої автомобіль ОСОБА_3 зіткнувся з велосипедом, яким керував

Справа №22ц/167
Головуючий у суді 1-ї
інстанції:Васильчук О.В.

Категорія 21                                           Суддя      доповідач:Товянська О.В.

малолітній син позивача. Останній
отримав травму пахової частини тіла -

синець та садно.

Як видно з матеріалів справи, постановою ВДАІ Володарськ-

Волинського РВ УМВС України в Житомирській області від 20.05.2006 року

в порушенні кримінальної справи по ст.286 КК України у відношенні від-

повідача ОСОБА_3 відмовлено за відсутністю в його діях складу зло-

чину. Перевіркою встановлено, що син позивача (9 років) на порушення

п.п.6.1,6.6.в ПДР, керуючи велосипедом без
нагляду дорослих, виїхавши

із-за будинку при обмеженій відстані, злякавшись малої відстані, не встиг

загальмувати і зіткнувся з автомобілем ОСОБА_3, після чого само-

стійно піднявся і пішов з велосипедом додому. Відповідачем порушено

вимоги П.2.10.Г Правил дорожнього руху - невжиття «можливих заходів

для надання першої допомоги потерпілим, виклику карети швидкої медич-

ної допомоги...».

Статтею 23
ЦК України визначено, що особа має право на відшко-

дування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна

шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа за-

знала у зв'язку із ушкодженням здоров'я.

Звернувшись до суду із позовом, позивач посилався на те, що вна-

слідок ушкодження здоров'я, отриманого під час ДТП, у його сина виникли

психотравматичні фактори, що привели до погіршення здоров'я.

Відповідно до ст..60
ЦПК України кожна сторона повинна довести ті

обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запере-

чень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Доказуван-

ню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у

справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі,
вини-

кає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, апеляційний суд
приходить до висновку, що дока-

зів на обґрунтування наявної моральної шкоди, не надано. Сама по собі

наявність синця та садна не може бути підставою для стягнення 3000 грн,

на відшкодування моральної шкоди, клопотання про призначення судово-

медичної експертизи для підтвердження причинного зв'язку між цією

транспортною пригодою та діагнозом - астеноневротичний
синдром, який

виявлено у сина позивача у липні 2006 року, позивач не
заявляв.

За таких обставин підстав для відшкодування моральної шкоди не-

має.

Керуючись ст..ст..308,313-315 ЦПК України, Апеляційний суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах малоліт-

нього ОСОБА_2 задовольнити
частково..

Рішення Володарсько-Волинського
районного суду м. Житомира від

01
листопада 2006 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 у

задоволенні позову до ОСОБА_3 про
відшкоду-

вання моральної шкоди відмовити за
безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На дане рішення може бути подано касаційну скаргу безпосередньо

до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання закон-

ної сили рішенням апеляційного суду.