№2-0-13 2007 рік
РІШЕННЯ Іменем України

6 лютого 2007 року                                                                                                                         м.
Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого
судді - Хорунжого
І. Д.

народних засідателів - ОСОБА_1 ОСОБА_2

при секретарі - Дятловій А. О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 заінтересована особа відділ
реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції
Харківської області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

встановив:

ОСОБА_3 у січні 2007
року звернулась до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно
відсутньою.

У заяві вказано, що 11
вересня 1993 року
Орджонікідзевським РАГС м. Харкова було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3

У 2000
році ОСОБА_4 виїхав на заробітки до Криму з тієї пори про нього нічого не
відомо, встановити місце його фактичного проживання не є можливим.

У судовому засіданні заявниця наполягала на задоволенні
заяви зазначила, що ніяких вісток від чоловіка вона не отримує, з часу
зникнення його ніхто не бачив, тривала відсутність ОСОБА_4 понад б років,
створила невизначеність у її сімейних стосунках, також зазначила, що має намір
створити нову сім'ю.

Заінтересована особа відділ реєстрації актів цивільного
стану Зміївського районного управління юстиції просили розглядати справу без участі
їх представника, проти задоволення заяви не заперечували.

Суд, заслухавши пояснення заявниці,
перевіривши матеріали справи, дійшов наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини:

Доказом відсутності ОСОБА_4 є акт обстеження будинку АДРЕСА_1 від 12.01. 2007 року за участю
депутата Борівської сільської ради та сусідів, відповідно до якого встановлено,
що ОСОБА_4 протягом шести років не проживає за вказаною адресою, місце
знаходження його не відоме. (а. с. 5).

Відповідно довідки виконавчого комітету Борівської
сільської ради Зміївського району Харківської області, ОСОБА_4 зареєстрований
за адресою АДРЕСА_1. (а.с.4).

Допитана судом свідок, сусідка ОСОБА_5 показала, що починаючи з 2000 року, тобто
шість років, за місцем постійного проживання ОСОБА_4 не бачила, де він
знаходиться не знає.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити
під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про
її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, показання
об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

2.

У відповідності зі ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом
безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання
немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ч. 2
ст. 43 ЦК
України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про
місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше
число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі
неможливості встановити цей місяць -
перше січня наступного року.

Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні
відомості про ОСОБА_4 були у 2000
році. То початком безвісної відсутності слід вважати 1 січня 2001 року.

Задоволення
заяви ОСОБА_3 має для неї юридичне значення.

Статтею 107 СК України передбачена можливість розірвання
шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану в разі, якщо один з подружжя
визнаний безвісно відсутнім

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка
вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім.

На підставі викладеного, керуючись
ст.43 ЦК України ст. 248,249
ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_3 заінтересована особа відділ реєстрації
актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської
області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Харкова безвісно відсутнім.

Початок безвісної відсутності
ОСОБА_4 вважати з 1січня 2001
року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий :

Народні засідателі.