У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши 12 березня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня 2006 року та
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 20 листопада 2006 року в
справі за позовом ОСОБА_1до директора ДП “Радіотелевізійний передавальний
центр” Рогожина М.В., треті особи: ОСОБА_2, Сімферопольська міська рада - про
усунення перешкод у вільному пересуванні та невтручання в особисте життя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що директор ДП
“Радіотелевізійний передавальний центр” Рогожин М.В. перекрив раніше вільний
проїзд до жилих будинків по АДРЕСА_1

Крім того, відповідачем
було незаконно встановлено відеоконтроль за особами, що відвідують вказані жилі
будинки.

Вважаючи свої права
порушеними, позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Центрального районного суду м.
Сімферополя від 21 квітня 2006 року
позов задоволено частково: визнано відсутність повноважень директора ДП
“Радіотелевізійний передавальний центр” Рогожина М.В. на обмеження проїзду до
зазначених жилих будинків; визнано, що обмеження проїзду до жилих будинків є
перевищенням службових повноважень відповідача; зобов'язано директора
зазначеного центру Рогожина М.В.  усунути
порушення права ОСОБА_1 шляхом забезпечення безконтрольного проходу і проїзду
до вказаних жилих будинків, у задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 20 листопада 2006 року зазначене рішення суду
першої інстанції в частині визнання відсутності повноважень у директора центру
Рогожина М.В. на обмеження проїзду до жилих будинків та визнання, що вказане
обмеження є перевищенням повноважень директора центру Рогожина М.В., скасовано
і в цій частині ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову в зазначеній
частині відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неповноту з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи,
неправильне застосування судами норм матеріального права  та ставить питання про часткову зміну  зазначених судових рішень.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що відповідач незаконно обмежив право позивача
на свободу пересування.

Скасовуючи частково рішення суду
першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що відповідач є законним
користувачем земельної ділянки і він на законних підставах встановив ворота для
впорядкування в'їзду і виїзду з території центру; позивач не надав достатніх
доказів на підтвердження порушення прав встановленням відеоспостереження.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної
інстанції допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1до директора ДП “Радіотелевізійний передавальний центр” Рогожина М.В.,
треті особи: ОСОБА_2, Сімферопольська міська рада - про усунення перешкод у
вільному пересуванні та невтручання в особисте життя за касаційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня 2006 року та
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 20 листопада 2006 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду
України                                                      А.Г. Ярема