Категорія 5                                                               Доповідач
УХВАЛА Іменем України

1 лютого 2007 року              Апеляційний суд Донецької області
у складі:

головуючого судді Круглікової К.С. суддів Лук'янової С.В., Олєйникової Л.С.

при
секретарі   Стефановій І.М.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційними
скаргами представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_7,
відповідачки ОСОБА_2 на рішення Калінінського
районного суду міста Донецька від 30 червня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, яка діє також в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_1: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності на частку майна і виділ
його в натурі.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача і його представника,
відповідачки, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг,
апеляційний суд

встановив:

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про зміну рішення
Калінінського районного суду міста Донецька від 30 червня 2006 року: покласти
витрати по переобладнанню виробничих цехів на обидві сторони пропорційно їх
часткам; при вирішенні питання про право власності на верстати врахувати
вартість проданих верстатів і з урахуванням
їх вартості визначити частку кожного; покласти на відповідача судові
витрати. Висновки суду не ґрунтуються на ґрунтуються на обставинах справи,
рішення ухвалено судом з порушенням норм матеріального права. При розподілі
виробничих цехів був прийнятий варіант А із запропонованих експертом. У зв'язку
з цим варіантом необхідно провести переобладнання, проведення якого суд поклав
на позивача, посилаючись на його згоду. Але
позивач такої згоди не давав і вважає, що переобладнання необхідно
покласти на обидві сторони. При визначенні вартості обладнання суд виходив із
наявності верстатів на момент ухвалення рішення і позивачу був виділений
універсальний деревообробний верстат, який з вини відповідачки став непридатним
і відновленню не підлягає. Відносно двох фрезерних і шліфувального верстатів
відповідачка пояснили, що ці верстати були продані. Але відповідачка не довела отримання грошових коштів від продажу цих
верстатів і їх використання в господарській діяльності. Тому необхідно
врахувати вартість проданих верстатів, визначену сторонами, і включити це в
розподіл майна (а.с.219).

В апеляційній
скарзі відповідачка ставить питання про скасування рішення Калінінського
районного суду міста Донецька від 30
червня 2006 року і
ухвалення по справі нового рішення через порушення судом норм матеріального і
процесуального права. Позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки ПП „Конкорд-1" до
теперішнього часу не виключено із державного реєстру суб'єктів підприємницької діяльності і тому є належним відповідачем у
справі. Вона і її діти до вказаного ПП мають відношення лише як до
об'єкту спадкового майна і тому належить залученню до участі у справі у якості
третьої особи. Висновки суд про визнання за позивачем право власності на 2/3 частини
спадкового майна не відповідають обставинам справи і вимогам законодавства.
Надані позивачем розписки про отримання грошей у борг і пояснення свідків з цього приводу не є доказами того, що за
вказані гроші були придбані виробничі приміщення ПП „Конкорд".
Відсутні докази того, що позивач будь-коли діяв
від імені ПП „Конкорд"
як співвласник останнього. Суд не врахував наявність шести спадкоємців
першої черги і спадкове майно розділив на три, а не на шість часток (а.с.213-215).

В судовому
засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи своєї
апеляційної скарги і не визнав апеляційну скаргу відповідачки; позивач
підтримав доводи апеляційної скарги свого
представника і не визнав апеляційну скаргу відповідачки; відповідачка
підтримала доводи своєї апеляційної скарги і не визнала апеляційну скаргу
представника позивача.

Рішенням Калінінського районного суду міста Донецька від ЗО червня 2006 року зазначений позов задоволено частково: за позивачем
визнано право власності на 2/3
частки нерухомого майна ПП „Конкорд-1",
розташованого в АДРЕСА_1,
і виділено позивачу 2/3
частки приміщення В-1 (цех №1)
площею 132,2 кв.м
вартістю44556 грн.; 2/3 частки
приміщення В1-1 (цех№2) площею 76,4
кв.м вартістю 52884,67
грн. Позивач зобов'язаний за власні кошти виконати роботи: знести каркасну
глуху перегородку в приміщенні „6"
паралельно поперечній осі цього приміщення на відстані 15 метрів від
перегородки між приміщеннями „6"
і „З", приміщення „4"
- зі сторони в'їздних воріт; на місці частини віконного пройому в приміщенні „7" зробити дверний
пройом; на місці вікна в прибудові В1-1 (цех №2) влаштувати вхідні двері; знести каркасну глуху перегородку в прибудові В1-1 (цех №2) на 6,4 м від торцевої стіни. Іншу 1/3 частину
нерухомого майна „Конкорд-1" залишити у власності останнього, а саме: 1/3 частку приміщення В-1 (цех №1) площею 66 кв.м вартістю 22278 грн.; 1/3 частку приміщення В1-1 (цех №2) площею 38,2 кв.м вартістю 26442,33 грн. За позивачем визнано право власності
на 2/3 частки
асфальто-бетонного покриття дворової ділянки за вказаною адресою площею 180 кв.м вартістю 5319 грн., залишивши
його в сумісній власності позивача і ПП „Конкорд-1". Верстат
деревообробний СДУ вартістю 1467
грн. виділений в натурі позивачу; з останнього на користь правонаступника
частки права власності в майні ПП „Конкорд-1" стягнуто 489 грн. - 1/3 частки вартості
верстата. Відмовлено у задоволенні позову в частині виділу частки замощення
дворової ділянки та інших верстатів в натурі (а.с.203-206).

Додатковим
рішенням Калінінського районного суду міста Донецька від 4 жовтня 2006 року
відповідачка звільнена від сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи
(а.с.228).

Апеляційний суд
вважає, що апеляційні скарги представника позивача і відповідачки підлягають
частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції від 30 червня 2006 року - скасуванню з направленням
справи на новий розгляд у той же суд через наступне.

Відповідно
вимогам п.4 ч.1 ст.311
ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд, якщо суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали
участі у справі.

В позовній заяві позивач просив визнати за ним і за його сином ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право
спільної часткової власності на зазначене у позовній заяві майно і збільшити
належну йому частку в цьому майні до 2/3
(а.с.З).

Рішенням Калінінського районного суду міста Донецька від 30 червня 2006 року зазначений позов
задоволено частково і за позивачем визнано право власності на 2/3 частки нерухомого майна ПП „Конкорд-1', розташованого в АДРЕСА_1; певне майно
виділене позивачу в натурі. 1/3
частка нерухомого майна ПП „Конкорд-1'
залишена у власності останнього. За позивачем визнано право власності на 2/3 частини
асфальто-бетонного покриття дворової ділянки, розташованої за вказаною адресою,
площею 180 кв.м і
це покриття залишене у сумісній власності позивача і ПП „Конкорд-1". Деревообробний
універсальний верстат вартістю 1467
грн. в натурі виділений позивачу і з останнього на користь ПП „Конкорд-1" стягнута
вартість 1/3 частки
зазначеного верстата -
489 грн.(а.с.203-206).

Згідно довідці Головного управління статистики у Донецькій області
Державного комітету статистики України від 17 січня 2007 року Приватне
підприємство „Конкорд-1"
(юридична особа) значиться зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України. Відповідно ч.2 ст.104 ЦК України
юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного
реєстру запису про її припинення. Згідно ч.5 ст.111 ЦК України юридична особа є ліквідованою з дня внесення
до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Із викладеного
випливає, що вказаним рішенням від 30
червня 2006 року суд
першої інстанції вирішив питання про права і обов'язки юридичної особи ПП
„Конкорд-1", яке не
брало участі у справі, що згідно п.4 ч.1
ст.311 ЦПК України є безумовною підставою для скасування рішення суду з
направленням справи на новий розгляд у той же суд. Той факт, що рішенням
господарського суду скасована реєстрація ПП „Конкорд-1", не звільняв суд від обов'язку в
порядку ст..33 ЦПК
України вирішення питання про залучення до участі у справі ПП „Конкорд-1".

Враховуючи
викладене в сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції від 30 червня 2006 року - скасуванню з
направленням справи на новий розгляд у той же суд.

Керуючись
ст.ст.303, 307 ч.1 п.5, 311 ч.1 п.4, 313, 315, 317 ЦПК України,
апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні
скарги представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_7 і відповідачки ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення
Калінінського районного суду міста Донецька від 30 червня 2006
року скасувати, справу направити на новий розгляд у той же суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
проголошення шляхом подання скарги безпосередньо до Верховного Суду України.