АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 січня 2007 року                                                                                                                    м.Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Мартинової К.П.,

суддів Доценко Л.І., Оверіної О.В.,

за участю секретаря Карпової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною
пригодою, а також за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди за
апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2006 року,

встановила:

У липні 2005 р. ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, у якому зазначив, що 11.06.2005 р. у результаті ДТП був пошкоджений
автомобіль ВАЗ - 2106, державний
номер НОМЕР_1. Позивач просив суд стягнути з відповідача вартість відновлюючого
ремонту -2550 грн., а також
спричинену моральну шкоду 2000
грн., судові витрати - оплату
експертизи 304,84 грн., виклик
телеграмою - 4, 68 грн.,
оплату державного мита -
51 грн.

Під час судового
розгляду ухвалою суду до участі у справі на боці позивача була притягнута третя
особа ОСОБА_3, яка в подальшому пред"явила позовні вимоги на предмет
спору, обгрунтував їх тим, що власником автомобілю ВАЗ -2106 є саме вона, її
син ОСОБА_1 під час пригоди керував автомобілем на підставі довіреності.
ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду - 2550 грн., а також
спричинену моральну шкоду 2000
грн., судові витрати - оплату
експертизи 304,84 грн., виклик
телеграмою - 4,68 грн. оплату
державного мита - 51
грн., витрати ІТЗ - 30
грн.

ОСОБА_1 від
своїх позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди та судових витрат
відмовився. Відмова прийнята судом.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 визнала
тільки в частині матеріальної шкоди, вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення
моральної шкоди вважала такими що не підлягають задоволенню, оскільки позивачі
не довели суду ті обставини, на які посилались, в обгрунтування спричинення
відповідачем моральних страждань.

Справа № 22ц-193/07                                                                          Категорія
ЦП: 19

Головуючий в 1
інстанції Катаєва Е.В. Доповідач суддя
Мартинова К.П.

-2-

Крім того, представник відповідача при ухваленні рішення просила суд
зменшити розмір матеріальної шкоди, що стягується та розстрочити
виконання рішення суду на 12
місяців у порядку ст. 217 ЦПК України, посилаючись на тяжке матеріальне становище
відповідача, який на теперішній час не працює.

Рішенням суду
від 03 листопада
2006 року
позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ДТП, задоволений
частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн. Позов ОСОБА_3
задоволений частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3640 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, тому що воно постановлено з порушенням норм
матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, зменшити розмір відшкодування матеріальної шкоди, завдану ОСОБА_2 ОСОБА_3 на 50 % та розстрочити виконання рішення на 12 місяців.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення
суду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_3, ОСОБА_1, районний суд виходив з того, що на підставі
ст. 1187 ЦК
України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було
завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Моральна шкода
відшкодовується відповідно до ст. 1167 ЦК України особою, яка її
завдала, за наявністю її вини.

Розглядаючи
спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і
закон, який їх регулює.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не
заперечується, що з вини відповідача ОСОБА_2 11.06.2005 року трапилась дорожно-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль ОСОБА_3, яким керував ОСОБА_1, ВАЗ 2106 держномер НОМЕР_1 отримав механічні
пошкодження, в результаті пригоди позивачам завдана також моральна шкода.
Власником автомобіля ВАЗ 2106 держномер НОМЕР_1 є ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05.08.2004 року /а.с. 15/.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.08.2005 року ОСОБА_2 визнано винним за скоєну 11.06.2005 року дорожньо-транспортну пригоду та притягнуто до
адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу про адміністративні
правопорушення.

Згідно висновку
експертного автотоварознавчого дослідження ОНДІСЕ НОМЕР_2 сума
матеріальної шкоди, завданої автомобілю ВАЗ 2106 держномер НОМЕР_1 в результаті ДТП, складає 2550 грн., /а.с.7-9/.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до
правильного висновку про стягнення з відповідача на користь власника
автомобіля ОСОБА_3 на підставі ст.ст.
1166, 1187 ЦК України суми заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 2550 грн. та моральної
шкоди на користь позивачів на підставі ст. 1167 ЦК України. Суд першої інстанції
також правомірно застосував норми ст. 88 ЦПК України та стягнув з відповідача
на користь позивача ОСОБА_3 держмито 51 грн., вартість проведеної
експертизи 304,84 грн., оплату телеграми за виклик для проведення експертизи
4,68 грн. та витрати на ІТЗ 30 грн..

-3-

Посилання апеляційної скарги на те, що рішення ухвалене з неправильним
застосуванням норм матеріального права, та позивачами недоказаний факт
заподіяння їм моральної шкоди та її розмір
являються безпідставними. При стягненні моральної шкоди районний суд правильно керувався
ст. 1167 ЦК
України, якою передбачено відшкодування моральної шкоди особою, яка її завдала. При визначенні розміру моральної
шкоди суд врахував вимоги розумності та справедливості і стягнув з
відповідача на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 700 грн., а на користь
ОСОБА_1 - 500 грн. моральної
шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не застосував вимоги
ст. 1193
ЦК України та не зменшив розмір матеріальної
шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, та не розстрочи виконання рішення, не можуть бути підставою для скасування
правильного по суті і справедливого рішення суду. Районний суд прийшов до
правильного висновку, що відповідач не
доказав необхідність зменшення розміру відшкодування шкоди та розстрочки
виконання рішення суду.

Таким чином,
колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 308,
313, 314, 315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення
Суворовського районного суду м. Одеси від 03
листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської область

К.П. Мартинова Л.І. Доценко О.В. Оверіна