Категорія- 21                                             Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2007 p.p. Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючої -
Шабанової В.О.

Суддів -Резнікової Л.В., Стратіло В.І.

При секретарі- Кошмак Т.С.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за
апеляційною скаргою Першого воєнізованого гірничорятувального загону

На рішення
Дзержинського міського суду Донецької області від 25 вересня 2006
року

За позовом
ОСОБА_1 до Першого воєнізованого гірничорятувального загону про спонукання до складання
акту по ф. Н-1

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Дзержинського міського суду Донецької області від 25 вересня 2006 року задоволений
позов ОСОБА_1 до Першого воєнізованого гірничорятувального загону про
спонукання до складання акту по ф. Н-1.

На дане рішення
подана апеляційна скарга Першим воєнізованим гірничорятувальним загоном.

В скарзі
ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Апелянт вважає,
що рішення суду грунтується на неповному з»ясуванні обставин по справі.

Правовий висновок суду про те, що ушкодження здоров»я ОСОБА_1 перебуває
в причинному зв»язку із застосуванням на ньому апарату для. штучної вентиляції
легенів ГС-10 грунтуються
на висновках експертизи.

Проте висновок
експерту є лише одним з видів засобів доказування. Висновок експерта є не
конкретним. Суд не прийняв заходів для виклику експерта в судове засідання з
метою його опитування. Інших доказів на підтвердження позовних вимог позивачем
не надано.

Заслухавши
доповідача, позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково,
рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд з
наступних підстав.

Розглядаючи справу по суті суд першої інстанції
встановив, що ОСОБА_1 працював в Першому воєнізованому гірничорятувальному
загоні во дієм з 26 липня

2001року.

14-15
травня 2002 р. в загоні
проводились тактико-технічні навчання. За наказом командиру взводу, без згоди
позивача та без попереднього інструктажу, на ньому . був застосований
апарат ГС-10 для штучної вентиляції легенів. Після того як апарат був

одягнений на нього та включений, він відчув сильний
поштовх повітря в легені, сильну біль в грудині, відбулось здуття животу.

В подальшому
стан його здоров»я позивача погіршився і 27.07.2002
р. він вимушений був звернутися до лікарні.

05.08.2002
р. ОСОБА_1 зроблена операція у зв»язку із розривом

легенів.

Висновком МСЕК
від 26.07.2004 р. у зв»язку
із даним ушкодженням здоров»я він визнаний інвалідом 2-ї групи за
загальним захворюванням.

Згідно з
висновком експертизи №
299 від 19.06.2006 р.
причинний зв»язок між застосуванням апарату штучної вентиляції легенів та ушкодженням
здоров»я ОСОБА_1 не виключається.( а.с.35-48).

Виходячи з
обставин по справі , суд
дійшов висновку , що 14-15 травня 2002 р. з ОСОБА_1 стався нещасний випадок на виробництві і
його позовні вимога про спонукання відповідача до складання акту по ф. Н-1
підлягають задоволенню.

Проте з даним
висновком погодитись не можна у зв»язку з порушенням судом , при. розгляді
справи, норм цивільно-процесуального законодавства, які тягнуть скасування
судового рішення.

Відповідно до
роз»яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 1-1 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ
за позовами про відшкодування шкоди» №
6 від 27.03.1992 року,-

Вирішуючи
питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням його здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових
обов'язків, суди повинні враховувати, що спори між потерпілим працівником та
роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на
відшкодування зазначеної шкоди, суд повинен обговорити також питання  про притягнення до участі у справі
відповідного органу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України як третьої особи, на стороні
відповідача.

Розглядаючи питання пов»язане із встановленням факту нещасного випадку на
виробництві та примушенням до складання акту по ф. Н-1 про нещасний випадок,
тобто, розглядаючи питання, пов»язане із встановленням права позивача ОСОБА_1
на відшкодування шкоди, суд не обговорив питання про притягнення до участі в
справі відповідного органу Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України як третьої особи.

Проте у разі
виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди, саме на Фонд має
покладатися обов»язок по відшкодуванню відповідних страхових сум.

Розглянувши
справу у відсутності відповідного органу Фонду, суд вирішив, питання про права
та обов»язки особи не притягнувши її до участі в справі.

Дане
процесуальне порушення, згідно з п.4 ст. 311
ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з направленням
справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Керуючись ст.. З07, п.4 ст. 311, 313 -315 ЦПК України, апеляційний суд,- УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково

Рішення
Дзержинського міського суду Донецької області від 25 вересня 2006 року скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, в
іншому складі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного
Суду України, протягом двох місяців з дня її проголошення.