У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 травня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Головуючого

Григор'євої Л.І.,

Суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М.,
Берднік І.С., Данчука В.Г.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства “Суха
Балка”(далі-ВАТ “Суха Балка”), відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та  професійних захворювань України  в  м.  Кривому Розі
про  перерахунок  сум відшкодування  шкоди, стягнення  заборгованості і компенсації,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся
до  суду з позовом  до ВАТ “Суха
Балка”, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
в  м.  Кривому Розі
про  перерахунок  сум відшкодування  шкоди, стягнення  заборгованості і компенсації та просив
стягнути на його користь з ВАТ “Суха Балка” заборгованість по щомісячним  виплатам відшкодування втраченого  заробітку за період з 01.07.1994року по
1.04.2001 року у розмір 21574 грн. 55 коп.,
а  також заборгованість по
щомісячним страховим виплатам з Фонду
соціального страхування в розмірі
18396 грн. 23 коп. Крім того, просив стягнути компенсацію втрати частини
щомісячних виплат у зв'язку з порушенням строків їх виплати  у розмірі 10076 грн. 82  коп. та стягнути з Фонду  щомісячні
страхові виплати, починаючи з 01.12.2005 року в сумі 990 грн. 15 коп. до
зміни обставин , що тягнуть перерахунок
або  припинення  виплат.

Рішенням Жовтневого
районного суду м.  Кривого  Рогу
від  16 червня 2005 року позов
задоволено. На користь  позивача з ВАТ
“Суха Балка” стягнута заборгованість по щомісячних виплатах відшкодування
втраченого заробітку в розмірі 21574 грн. 55
коп.,  компенсація втрати  частини
відшкодування шкоди у зв'язку з
порушенням  строків  виплати в
сумі 11906 грн.27 коп.

З  відділення  виконавчої дирекції  Фонду соціального  страхування
від нещасних випадків на виробництві
та  професійних захворювань
України  в  м.
Кривому Розі стягнуто на
користь  позивача заборгованість
по щомісячних страхових  виплатах в
розмірі 19580 грн. 97 коп. і  щомісячні
страхові  виплати, починаючи  з
01.05.2005 року в сумі по  990
грн. 15 коп. до зміни обставин, що
тягнуть перерахунок або припинення
страхових виплат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від
13 липня      2006 року рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу  від  16 червня 2005 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ВАТ “Суха  Балка”
ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної
інстанції, в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального
права та справу направити на новий
розгляд до  суду  першої інстанції.

Касаційна  скарга підлягає  задоволенню за таких  підстав.

Задовольняючи   позов, суди  першої
та  апеляційної  інстанції виходили  із того, що починаючи з 1994 року, відповідач
не застосував коефіцієнт  підвищення  тарифних ставок і невірно зробив розрахунок
сум відшкодування шкоди ОСОБА_1 у результаті чого такі суми були незаконно занижені. У подальшому
товариством також неправильно застосовувалися або ж не застосовувалися взагалі
коефіцієнти підвищення тарифних ставок працівників підприємства. Після  передачі
товариством документів відділенню Фонду останнє також неправильно
виплачувало позивачеві суми
відшкодування шкоди, а тому визначені ОСОБА_1 у суми
підлягають  стягненню з
відповідачів.

Проте з таким  висновком судів
погодитися не можна виходячи з
наступного.

З 1 липня  1993 року до  11 липня 2001 року, тобто під  час виникнення  спірних правовідносин, діяли Правила
відшкодування власником підприємства, установи і організації  або
уповноваженим ним органом  шкоди,
заподіяної  працівникові ушкодженням  здоров'я, пов'язаним з  виконанням ним трудових  обов'язків, (далі - Правила), затверджені
постановою Кабінету Міністрів України 23 червня
1993 року № 472, які є
спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини по
відшкодуванню власником підприємства, установи і організації або  уповноваженим ним органом  шкоди, заподіяної  працівникові
ушкодженням  здоров'я, пов'язаним
з  виконанням  ним трудових
обов'язків.

Пунктом 41 указаних Правил встановлено, що якщо заяву про відшкодування
шкоди потерпілий або заінтересовані особи подали  через
три  роки з дня  визнання
МСЕК стійкої  втрати
професійної  працездатності,
відшкодування проводиться з дня подання заяви.

Відповідно до роз'яснень постанови   Пленуму Верховного Суду України від 27
березня  1992 року № 6 “Про практику  розгляду
судами цивільних  справ  за
позовом  про відшкодування шкоди”,
п. 22, виплати призначені, але  своєчасно
не одержані, потерпілим або особою, яка має право  на їх
одержання,  а також вимоги про
перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних  платежів, раніше  визначених судом або роботодавцем,  підлягають
задоволенню за  час , що не
перевищує  трьох років.

Проте суди зазначених положень законодавства, а  також
роз'яснення Пленуму  Верховного
Суду України не  врахували й  стягнули недоплачені виплати за період,
починаючи з липня 1994 року.

Відповідно до абзацу 6 пункту 28 Правил перерахований або
не нарахований  розмір  втраченого
заробітку  в  перерахунку на  100 відсотків
втрати професійної працездатності не може бути більшим від  середньомісячного заробітку відповідного
працівника (після підвищення тарифних ставок) за  умови його роботи протягом повного
календарного місяця або у  перерахунку
на  повний  календарний місяць роботи.

Судом належним чином, в порушення вимог ст. 202, 202-1,
203 ЦПК України (1963року), який діяв на час розгляду справи не було визначено
характер спірних  правовідносин,
всупереч  зазначених  Правил стягнув на користь  позивача
заборгованість з щомісячних виплат відшкодування частини втраченого
заробітку за весь період, а також
не  витребував від відповідача
відомості  про розмір середнього
заробітку по професії позивача на кожний момент   підвищення тарифних ставок за умови його
роботи протягом повного  календарного
місяця або у перерахунку на  повний
календарний місяць роботи, внаслідок
чого  не  визначився з
відповідністю розміру суми відшкодування шкоди, нарахованої  позивачу, установленим  обмеженням.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,
також не звернув уваги на вищевказане та не перевірив доводи апеляційної
скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі
доводи, залишив  рішення  місцевого суду  без змін.

За  таких обставин постановлені
судові рішення підлягають скасуванню з
направленням  справи на новий
розгляд  до суду першої  інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ВАТ “Суха Балка” задовольнити .

Рішення Жовтневого
районного суду м.  Кривого  Рогу
від  16 червня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня      2006 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                               Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                            М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова

І.С.
Берднік

В.Г. Данчук