ЗАОЧНЕ   РІШЕННЯ                              справа № 2-218/07
09 лютого 2007 року.                                                                 Вільногірський
міський суд
області в складі: головуючого судді                       Шаповала Г.І.
при секретарі                              Кудіній Н.І.
з участю: позивача                 ОСОБА_1
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську,
Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Завод цирконових вогнетривів» про стягнення
компенсації в зв'язку з ростом індексу інфляції, а також за моральну шкоду,
спричинену невиплатою заробітної плати,
року позивач звернулася в суд з позовом, в якому зазначила наступне. З 17.02.02 року по 06.07.05 року позивач
перебувала в трудових відносинах з відповідачем, звільнена по п.1 ст.40 КЗпП
України (скорочення штату).
Після звільнення, відповідач в порушення ч.І ст. 116 КЗпП України, яка передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх
сум, які належить сплатити працівникові підприємством, здійснюється в день
звільнення, проігнорував дану норму права і не здійснив виплату належного
позивачу грошової винагороди в виді заробітної плати у розмірі 3035.59 грн.
Оскільки трудові права позивача були відповідачем грубо порушені, вона 13.07.05 року зверталася
з позовом про стягнення з відповідача належної заробітної плати.
За рішенням Вільногірського міського суду, Дніпропетровської області від 27.07.05 року позивачу не
була сплачена ні частково ні в повному обсязі сума заборгованості з заробітної
В цей час державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження з
стягнення з відповідача 3035.59
грн. за рішенням суду від 27.07.05
Сума заборгованості втратила свою цінність в зв'язку з
ростом індексу інфляції. Згідно повідомленню Державного комітету статистики
України через газету центральних органів виконавчої влади України «Урядовий
Кур'єр»: - індекс споживчих цін (індекс інфляції) за період січень 2005 року -
листопад 2006 року 114.1 % («Баланс-Бюджет» № 22 від 20.11.06 року).
В результаті за час заборгованості індекс інфляції виріс на 114.1 відсотків і сума
заборгованості знецінилася на 427.94
грн. (розрахунок 3035x0,141=427.94
Під час роботи на «Заводі цирконових вогнетривів» позивача направляли у
відпустку без утримання на 47
днів, що суперечить ст. 84
рік) без її згоди та заяви, і була недоплачена заробітна плата в сумі: 2004 рік - в лютому 6 днів - сума  240.00
в березні 8 днів   -        290.90
в липні 11 днів    -        400.00
вересні 7 днів  -        254.55
в жовтні 5 днів    -       190.47 грн.,
в листопаді 7 днів   -        254.54
загальну суму 1630.48 грн. На
заводі позивач працювала майстром ОТК і її попрохали на час відсутності
працівника в квітні-травні 2004
року попрацювати в зміні за контролера ОТК, в підсумку їй не заплатили за
роботу в нічну зміну, і оплату заробітної плати здійснювали не за 8 годин, як всім
працівникам ІТР, а за 7.5
годин. їй було недоплачено заробітну плату за роботу в нічну зміну, що є
порушенням ст. 54 КЗпП
України, в сумі: 2004 рік-
днів   -      45.71.грн.
дні    -       22.86 грн.
дні     -        21.82 грн.
вересень 2 дні   -        10.91грн.
дні    -        15.65
лютий    5 днів   -       28.93 грн.    ,
днів -       52.83 грн.
- всього на загальну суму 215.07 грн.
була недоплачена сума за відпрацьований час і безпідставно знято години роботи
графіку роботи, що є порушенням ст; 52
КЗпП України, сума склала: 2004
рік :     -   лютий 7.5 годин -
эго на загальну суму
сума не донарахованої заробітної плати складає 2412.75 грн. Індекс інфляції на недонараховану
суму складає: 14.1 % (розрахунок 2412.75x0,141 = 340.20 грн.).
результаті протиправних дій відповідача, які продовжуються уже протягом одного
року і восьми місяців ( затримка по зарплаті з квітня 2005 року) позивачу
заподіяно моральної шкоди, яка складається з наступного. На момент, коли не
виплачувалася заробітна плата, сім'я позивача складалася із чотирьох осіб:
чоловік, дочка зять. Дочка проживала в цивільному шлюбі і вони готувалися до
весілля на 22.07.05 року. В
зв'язку з тим, що зарплату затримували, їм прийшлося взяти кредит в Приватбанку
Позивач з чоловіком працювали разом у відповідача. Не було грошей навіть на
придбання хліба, не кажучи вже про оплату комунальних послуг, телефону,
кредиту. Весь час обіцяли, що скоро заборгованість виплатять. Із-за грубих
порушень відповідачем трудового законодавства, тобто ч.І ст. 115 КЗпП України,
яка приписує, що заробітна плата повинна виплачуватися працівнику регулярно, не
рідше 2 разів в місяць, що відповідачем
систематично порушувалося, позивач змушена була вживати максимальних додаткових
зусиль для того, щоб утримувати свою сім'ю. Позивачу прийшлося постійно
позичати гроші у своїх рідних:
батьківОСОБА_2 і ОСОБА_3, тьоті ОСОБА_4, які являються пенсіонерами.
Днями позивач ходила в пошуках роботи. Сильно турбувало те, що скоро весілля, а
грошей немає. З 24 червня позивачу вдалося тимчасово влаштуватися в кафе
«Бригантина» поваром. Працювала з 8
іноді з 6 до 2 годин ранку. По 14-16 годин по 4-5 днів підряд без
відпочинку, тому що не хватало поварів. Оплата в кінці зміни, що не давало
можливості купити що-небудь із продуктів харчування. Було дуже важко морально і
фізично. Позивач схудла, перестала спати, ї постійно сняться кошмари, її мучило
те, що вона інженер-металург з вищою освітою не має постійної роботи, не має
постійної заробітної плати, і не може отримати заборгованість по зарплаті від
відповідача. Ці думки приводили її до сильних моральних страждань. В цей час
чоловік також шукав роботу. Він інвалід 3
групи. Йому 27.10.04
року зробили операцію -
тотальне ендопротезування лівого тазостегнового суглоба системою «ОРТЄН.
Необхідно було в квітні 2005 року ( через
півроку після операції) і жовтні 2005 року ( через рік після операції) проходити
стаціонарно реабілітацію і обстеження в Дніпропетровській обласній лікарні ім.
1.1. Мечникова. В зв'язку
з затримкою заробітної плати, чоловік не зміг лягти на обстеження. Це турбувало
позивача і вона переживала за його здоров'я.
відсутності грошей стояло дуже гостро: потрібно було готуватися до весілля,,
сплатити завдаток в кафе, сплатити за урочистості, кредит - 216 грн, за телефон,
за комунальні послуги, на придбання продуктів харчування, продукти першої
необхідності. Склалася заборгованість по комунальних послугах, Один раз
відключали електроенергію. Були порушені життєво важливі зв'язки, необхідні для
існування сім'ї позивача.
З 06.07.05 року позивач
встала на облік в Вільногірський центр зайнятості, де їй було запропоновано
поїхати на курси в м. Дніпропетровськ в університет економіки і права для
навчання по бізнес-плануванню. На цих курсах позивач перебувала з 14.09.05 року по 04.10.05 року. За час
навчання прийшлося понести додаткові матеріальні витрати, пов'язані з оплатою
проїзду та харчування. Після навчання була надія найти нову роботу.
21.11.05 року у позивача
народився внук, а заборгованість по зарплаті їй не сплатили. Ця радісна подія
потягла додаткові витрати. Дочка позивача була направлена в м. Дніпропетровськ
в пологовий будинок лікарні ім.. 1.1. Мечникова. Позивачу прийшлося наймати приватну автомашину і відвозити,
купляти все необхідне для дитини і т.п.
позивач зазнає душевних страждань від усвідомлення того, що відповідач безкарно
протягом довгого періоду часу (1
порушував і порушує законні права позивача, ігнорує не тільки кодифіковані
норми права, але і індивідуальні судові рішення, які обов'язкові для негайного
моральна шкода заключається в душевних стражданнях, які фізична особа зазнавала
в зв'язку з протиправною поведінкою відносно неї самої.
Згідно ст. 237-1 КЗпП України, встановлено, що
відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику проводиться у випадку, коли порушення його законних прав привело до
моральних страждань, втрати життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових
зусиль для організації свого життя. Додатковими зусиллями для організації свого
життя позивач вважає необхідність звернення в судові та інші органи для захисту
своїх прав, тобто заняття невластивою для нього справою, необхідність пошуку
нової роботи, необхідність отримання додаткової освіти для перекваліфікації.
компенсації за завдану моральну шкоду позивач оцінює в 10 000.00 грн.
ст.ст.52,54,84,94,115,116,237-1
КЗпП України, ст.ст. 15,16,23,1167
ЦК України позивач прохає стягнути на її користь з відповідача компенсацію за
спричинену невиплатою заробітної плати моральну шкоду у розмірі 10 000.00 грн. та
компенсацію в зв'язку з ростом індексу інфляції у розмірі 427.94 грн., нараховану
на стягнену за рішенням суду заборгованість з заробітної плати в сумі 3035.59 грн.; суму не
донарахованої заробітної плати за роботу в нічний час, відпустку без утримання, незаконно зняті години роботи при 8-ми годинному графіку роботи - 2412.74 грн. та нараховану на цю суму компенсацію в зв'язку з ростом
індексу інфляції у розмірі 340.20
В судовому
засіданні позивач змінила свої позовні вимоги, виключивши із них вимоги про
стягнення компенсації в зв'язку з ростом індексу інфляції у розмірі 427.94 грн., нараховану
на стягнену за рішенням суду заборгованість з заробітної плати в сумі 3035.59 грн., суми не
донарахованої заробітної плати за роботу в нічний час, відпустку без утримання,
незаконно зняті години роботи при 8-ми
годинному графіку роботи -
2412.74 грн. та нараховану на цю суму компенсацію в зв'язку з
ростом індексу інфляції у розмірі 340.20
грн., і залишила одну вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди.
Додатково пояснила наступне. При звільненні з роботи по п. 1 ст. 40 КЗпП України їй
не було сплачено в повному обсязі заробітну плату та відпускні в сумі 3035.59 грн. Не
дивлячись на рішення Вільногірського міського суду про стягнення з відповідача
зазначених коштів, до цього часу їй не було сплачено жодної копійки. Після
звільнення з підприємства відповідача вона
перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала матеріальну допомогу
885.00 грн., в тому числі одноразову на суму 3 414.00 грн. в листопаді
навчання на курсах. Те що, вона сама, її чоловік страждали захворюваннями і
потребували коштів для лікування, підтверджується прилученими до справи
медичними довідками. Несплатою заробітної плати відповідач причинив їй значні
моральні страждання, ця обставина змусила її вживати додаткових зусиль для
організації свого особистого життя та забезпечення сім'ї усім необхідним. Ситуація
ускладнювалася тим, що їй важко було підшукати роботу з достатньої зарплатою, а
чоловік - інвалід 3 групи також не мав можливості працевлаштуватися.
Відповідач в судове засідання свого представника не направив, причину
неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав,
але сам був повідомлений про місце і час судового засідання належним чином. З
врахуванням думки позивача, який не заперечував проти проведення судового
розгляду справи за відсутності відповідача, суд на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України на
місці ухвалив - розгляд
справи проводити заочно, за відсутності представника відповідача, який не
з'явився в суд без поважних причин.
Суд вважає, що
між сторонами мають місце правовідносини, які виникають із факту порушення умов трудового договору щодо виплати
заробітної плати працівникові, з факту порушення строків розрахунку з
працівником при його звільненні з роботи, та з факту спричинення працівникові
моральної шкоди внаслідок порушення його трудових прав.
до цих правовідносин, пояснень позивача, та внаслідок дослідження в судовому
засіданні та оцінки в сукупності всіх представлених доказів: витягу з трудової
книжки позивача, копії рішення Вільногірського міського суду, Дніпропетровської
області від 27.07.05 року про
стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з заробітної плати
на загальну суму 3035.59
грн., копії свідоцтва про укладення шлюбу між 22.07.05 року міжОСОБА_5
та ОСОБА_6, копії свідоцтва про народження у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дитини - сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, копії витягу договору про банківський кредит від 28.12.05 року на
ім'я ОСОБА_1, копії виписного епікризу наОСОБА_8 від 10.11.04 року, копії
витягу із акту огляду МСЕК від 31.01.05 року, згідно якого ОСОБА_8 визнаний
безстроково, згідно довідки від 21.12.06
року Вільногірської дільниці Верхньодніпровського РЕМ за несвоєчасну
оплату за спожиту електроенергію за місцем проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1
зазначена квартира два рази відключалася
від електропостачання - 31.03.05 р. і 03.08.05 року, витягу з медичної картки про те, що позивач зверталася за медичною
допомогою 04.04.05 року, 22.08.05 року, 01.11.05 року, 14.02.06 року, 12.05.06
року 18.08.06 року, 28.11.06 року і їй призначалося лікування та виписувалися
рецепти на ліки, довідки Вільногірського міського центру зайнятості населення
від 07.02.07 року, згідно якої ОСОБА_1 сплачено за липень - листопад 2005 року
4885.56 грн., керуючись законом, суд приходить
до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з врахуванням
внесених до позову змін, за наступних підстав.
перебувала в трудових відносинах з відповідачем в період з 17.02.02 року по 06.07.05 року, з
підприємства була звільнена поп.1
ст.40 КЗпП України за скороченням штату.
України, ст.ст. 115,
ст.ст.21,24 Закону України «Про оплату праці» відповідач своєчасно не здійснив
повний розрахунок з позивачем при звільненні його з роботи, внаслідок чого
виникла заборгованість з виплати заробітної плати на загальну суму 3035.59 грн., яка по цей
час не погашена в повному обсязі, не зважаючи на те, що ця сума стягнута за
рішенням Вільногірського міського суду від 27.07.05 року з відповідача на користь позивача.

Суд приходить до
висновку, що зазначеними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди
внаслідок порушення його трудових прав на своєчасну оплату праці та своєчасний
розрахунок при звільненні з роботи, що призвело позивача до моральних страждань
та втрати життєвих зв'язків, що змусило позивача вживати значних додаткових
зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що
розмір відшкодування моральної шкоди позивачу слід зменшити до 2 500.00 грн. тому, що
заявлена до стягнення сума явно перевищує інтенсивність та глибину перенесених
моральних страждань, позивач отримував державну допомогу по безробіттю зразу
після звільнення з роботи, доказів того, що захворювання позивача виникло саме
внаслідок несплати їй заробітної плати,
немає, проте суд враховує що, за невиплати заробітної плати вчасно позивач не
мала достатніх коштів не тільки на утримання сім'ї, але і на своє
лікування та лікування свого чоловіка-інваліда З групи, що завдавало позивачу
значних моральних страждань, та тягло за собою порушення життєво важливих
зв'язків.

Вирішуючи питання
про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід
стягнути на користь держави судовий збір (державне мито) на загальну суму 125.00 грн. за відшкодування моральної шкоди, та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 07.50
грн., відповідно до вимог ст.ст. 79,81,
88 ЦПК України, при цьому суд приймає до уваги, що позивач не надав
документального підтвердження про понесені ним особисто судові витрати.

На підставі
ст.ст. 8, 43, 124 Конституції
України, ст.ст.3-6,9-16, 23,1167
ЦК України, ст.ст. I-3,
21, 94,95,115,116, 221, 233,237-1, 238 КЗпП України, ст.ст. 21,24 Закону України
«Про оплату праці», керуючись ст.ст. 15,
60,61,79, 81,84,88,212-215, 222, 223, 224, 228, 232,233, 294 ЦПК
України, суд

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Завод цирконових вогнетривів»
про стягнення компенсації в зв'язку з ростом індексу інфляції, а також за
моральну шкоду, спричинену невиплатою заробітної плати, задовольнити частково з
врахуванням внесених до позову змін.

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Завод цирконових вогнетривів»,
код ОКПО 31240890, юридична
адреса: вул. Степова 1-Б, м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, на
користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, і/к НОМЕР_1,
яка мешкає та зареєстрована поАДРЕСА_1, -2500.00 грн. ( дві тисячі п'ятсот
гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Завод цирконових вогнетривів» в
дохід держави судовий збір (державне мито) в сумі 125.00 грн., та для
відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи -
07.50 грн.: одержувач ТУ ДСА в Дніпропетровській області, код 26239738, р/р
6709, банк УДК у Дніпропетровській області, МФО 805012, призначення
платежу - інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ для
Вільногірського міського суду.

В
стягненні решти суми, заявленої до стягнення для відшкодування моральної шкоди -7500.00 грн., - відмовити

5

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для
правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України,
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана в
Вільногірський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження,
або в строк, установлений для подання заяви про апеляційне оскарження, через
Вільногірський міський суд.

Протягом п'яти
днів з часу проголошення рішення його копію надіслати відповідачу
рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Головуючий суддя   Шаповал Г.І.