Справа № 1739/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня
2007 року Києво-Святошинський районний суд в складі головуючого судді Дубае Т.В.,  при секретарі,
Рудіч М. П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за
законом та визнання права власності на спадкове майно,  -

встановив:

У
березні 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до свого
дядька ОСОБА_1.  про поділ будинку АДРЕСА_1
загальною площею 31, 5 кв.м .В позовній заяві зазначили,  що їм та відповідачеві належить по 1/2
частині вказаного будинку в порядку спадкування.. Проте відповідач поставив на
будинок замки та перешкоджає їм користуватися будинком,  тому вони просили поділити будинок та
визначити порядок користування присадибною земельною ділянкою,  розміром 0, 24 га.

ОСОБА_1  звернувся до суду з зустрічним позовом про
визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,  виданого ОСОБА_2 та ОСОБА_3. 9 серпня 2005
року на Уг частину будинку в рівних частках після смерті їх батька ОСОБА_4.
,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилався на
те,  що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його
брата ОСОБА_4.  відповідачі за зустрічним
позовом,  як спадкоємці першої
черги,  у шестимісячний термін не вчинили
жодної Із дій,  передбачених  ст. 549 ЦК України 1963 року,  по прийняттю спадщини. Спадщину прийняв лише
він,  як спадкоємець другої черги,  подавши до нотаріальної контори своєчасно
заяву про прийняття спадщини. Крім того,
після смерті брата він сплачував усі податки за будинок,  провів його капітальний ремонт та надвірних
будівель. Тому просив визнати свідоцтво про право на спадщину за законом на
ім"я відповідачів за зустрічним позовом недійсним.  При цьому зазначив,  що в свідоцтві не правильно вказано,  що відповідачі успадкували по Уг частині
будинку,  так як Уг частина будинку
належить позивачеві на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 29 грудня 1993 року.

Справа в частині
позовних вимог про поділ будинку виділена в окреме провадження. Предметом
розгляду судового спору є вимоги зустрічного позову. В судовому засіданні
позивач та його представник позов підтримали. Відповідачі позов не визнали.

Вислухавши
пояснення сторін,  показання свідків,  дослідивши письмові докази,  суд відмовляє в задоволенні позову з таких
підстав.

Відповідно
до ч. 1  ст.  549 ЦК
України 1963року визнається,  що
спадкоємець прийняв спадщину,  якщо він в
шестимісячний строк з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно  ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх доводів або заперечень.

В
судовому засіданні встановлено,
щоІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5.,
після смерті якої відкрилася спадщина на будинок АДРЕСА_1. Спадщину
після її смерті прийняв її син ОСОБА_4.
шляхом проживання у цьому будинку. Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29 грудня 1993 року визнано право на
спадщину за законом на Уг частину будинку після смерті ОСОБА_5. за іншим її
сином ОСОБА_1.  Отже,  Уг частина будинку АДРЕСА_1 належить
позивачеві ОСОБА_1.  на підставі рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня

1993
року. Інша Уг частина цього будинку належала батькові відповідачів ОСОБА_4
,  хоча юридично не була оформлена.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.  З матеріалів
спадкової справи вбачається,  що
відповідачі відповідно до вимог  ст. 549
ЦК України 1963 року подали до нотаріальної контори заяву про прийняття
спадщини після смерті батька 19 лютого 1992 року. Позивач також подав заяву про
прийняття спадщини після смерті брата у січні 1992 року. Проте 9 серпня 2005
року нотаріусом обгрунтовано було видано свідоцтво про прийняття спадщини
спадкоємцям першої черги,  тобто дітям
померлого в рівних частках. Передбачених законом підстав для визнання вказаного
свідоцтва про прийняття спадщини немає і відповідно до вимог  ст. .60 ЦПК України позивач не довів
обгрунтованості заявлених ним позовних вимог. Тому суд відмовляє у позові.

На
підставі  ст.  ст.
48,  549 ЦК України 1963
року , 215 ЦК України
2003 року,  керуючись  ст.
ст.  60, 212 -215, 218 ЦПК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.