1-й інстан.   Добнєв С.С.
Категорія 40                                                                          Доповідач
У   ХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 січня 2007 року                  Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого судді        Пономарьової О.М.

суддів                               Бабенка П.М., Бондаренко Л.І.,

при секретарі                   Баранові В.В.,

за участю
позивачки ОСОБА_1, представника відповідача

Кисельова Н.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю „Банк
Фамільний" про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 27 жовтня 2006 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною
скаргою на рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 27 жовтня 2006 року, яким їй
відмовлено в задоволені позовних вимог до товариства з обмеженою
відповідальністю „Банк Фамільний" про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду та направити
справу на новий розгляд, оскільки висновки суду першої інстанції суперечать
нормам матеріального права та встановленим по справі обставинам.

В судовому засіданні позивачка просила задовольнити її апеляційну скаргу,
оскільки вважає своє звільнення неправильним, а висновки суду такими, що
суперечать нормам матеріального права, встановленим по справі обставинам.

Представник відповідача в судовому засіданні просила апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без зміни, оскільки воно правильне та законне.

Суд першої інстанції встановив, що позивачка знаходилась
в трудових відносинах з відповідачем з 22
березня 2005 року по 14 березня 2006 року і працювала
на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1. Наказом №
НОМЕР_1 позивачка була звільнена за ст.40 п.2 КЗпП України у зв'язку з
втратою довіри. Перед допуском до виконання обов'язків касира, позивачка
ознайомлена 22 березня 2005 року з посадовою інструкцією ІНФОРМАЦІЯ_1,
Положенням про організацію роботи по забезпеченню зберігання цінностей та
додержанню касової дисципліни. 23
лютого 2006 року в
банк доставлена готівка -
пачка в сумі 90000 грн., про
що свідчить запис на верхній накладці пачки, яку зібрала ОСОБА_1. Сформована
пачка коштів без розкриття 23
лютого 2006 року
передана уповноважені особі філії Селидівському відділенню № 5484 ВАТІВ
„Державний Ощадбанк України" і у той же самий день працівниками вказаного
Ощадбанку при розкритті та перерахуванні в касі банкнот у корінці сформованому
касиром ОСОБА_1, виявлена недостача 2-х банкнот номіналом 200 грн., що складає
загальну суму 400 грн..

Комісією складений

2

відповідний акт, з якого вбачається,
що упакування пачки не порушене, пломба без слідів розкриття, дата на верхній
накладці - 22 лютого 2006 року, на всіх корінцях збірної пачки дата - 22 лютого
2006 року, на корінці з недостачею - 23 лютого 2006 року. На упакуванні
бандеролі нанесений особистий штамп касира ОСОБА_1з її особистим підписом.
Оскільки проведеною ревізією надлишків коштів і розбіжностей між даними обліку
не виявлено, упаковка пачки, сформованої матеріально - відповідальною особою -
касиром ОСОБА_1 перед прийманням комісією філії Ощадбанку не порушена, пломба
без слідів розкриття й ушкодження, нестача банкнот з'явилась наслідком винних
дій ОСОБА_1

Касиром ОСОБА_1
при формуванні пачки грошових коштів порушені вимоги Положення Банку „ Про
організацію роботи з забезпечення схоронності цінностей і дотримання касової
дисципліни", затвердженого рішенням Правління Банку № 08/2-4 від 28 січня
2004 року та п.п.2.4.,2.9. посадової інструкції, що виразилося в неправильному
формуванні пачки, а саме після розкриття переліченої пачки грошей і виявлення
корінця банкнот без дати, ОСОБА_1 була зобов'язана перерахувати кількість
банкнот , вкладених в цей корінець пачки і знову обандеролити та проставити
дату обандеролювання, з наступним пакуванням корінців у збірні пачки з
зазначенням на накладці дати фактичного пакування, тобто 23 лютого 2006 року.
Також позивачка порушила порядок інкасації грошових коштів: передала інкасатору
готівку без вкладення її в опломбовану пломбиратором касира сумку з
прикріпленим ярликом, на якому проставляється найменування банку, дата та суми
вкладення. В порушенням вимог вищевказаного Положення, касир ОСОБА_1 сформувала
пачку коштів з корінців на яких стояли різні дати. Вище перелічені порушення з
боку касира ОСОБА_1призвели до недостачі коштів в касі банку на суму 400 грн.,
що стало підставою для звільнення її на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України.

Заслухавши
доповідь   судді   апеляційного   суд,
пояснення                позивачки   та

представника відповідача, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до
вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень , підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Розглядаючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд повно та всебічно з'ясував обставини справи,
перевірив доводи та заперечення сторін, правильно встановив правовідносини, які
склались між ними і дійшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні
заявлених вимог.

Відмовляючи в задоволенні вимог позивачки , суд першої
інстанції правильно виходив з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 „Про практику
розгляду судами трудових спорів" /з подальшими змінами та доповненнями/
про те. що звільнення з підстав втрати довір'я / п.2 ст. 41
КЗпП України/ суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, яки й
безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності/ зайнятий їх прийманням,
зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п./ вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику
або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я /зокрема
порушення правил проведення операцій з п матеріальними цінностями/. При
встановленні у передбачено законом порядку факту вчинення працівниками
розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть
бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені
дії не пов'язані з їх роботою, встановлено порядок їх виплат.

3

Стаття 41 КЗпП України передбачає, що трудовий договір може бути розірваний
з ініціативи роботодавця у випадку винних дій працівника, що безпосередньо
обслуговує грошові або товарні цінності, якщо його дії дають підстави для
втрати довіри до нього з боку власника бо уповноваженого ним органу.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про те,
що звільнення позивачки з підстав п.2 ст. 41 КЗпП України є обґрунтованим,
оскільки встановив, що позивачка, яка з 22 березня 2005 року по працювала на
посаді ІНФОРМАЦІЯ_1, була матеріально - відповідальною особою. При формуванні
пачки грошових коштів позивачка порушила вимоги Положення Банку „ Про
організацію роботи з забезпечення схоронності цінностей і дотримання касової
дисципліни", затвердженого рішенням Правління Банку № 08/2-4 від 28 січня
2004 року та п.п.2.4.,2.9. посадової інструкції, що виразилося в неправильному
формуванні пачки, а саме після розкриття переліченої пачки грошей і виявлення
корінця банкнот без дати, вона була зобов'язана перерахувати кількість банкнот
, вкладених в цей корінець пачки і знову обандеролити та проставити дату
обандеролювання, з наступним пакуванням корінців у збірні пачки з зазначенням
на накладці дати фактичного пакування, тобто 23 лютого 2006 року. Також
позивачка порушила порядок інкасації грошових коштів: передала інкасатору
готівку без вкладення її в опломбовану пломбиратором касира сумку з
прикріпленим ярликом, на якому проставляється найменування банку, дата та суми
вкладення. В порушенням вимог вищевказаного Положення, касир ОСОБА_1 сформувала
пачку коштів з корінців на яких стояли різні дати. Вище перелічені порушення з
боку касира ОСОБА_1 призвели до недостачі коштів в касі банку на суму 400 грн.. За
викладених обставин у відповідача були підстави для звільнення ОСОБА_1 у
зв'язку з втратою довіри.

Висновки суду є правильними, оскільки грунтуються на вимогах закону і
обставинах, які встановлені в судовому засіданні.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції
вірно встановлені обставини справи, дана їм належна правова оцінка і правильно
вирішений спір.

Рішення суду першої інстанції постановлено у відповідності з нормами
матеріального і процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є непереконливими і не
спростовують висновків суду.

Згідно зі ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 27 жовтня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили .

Головуючий:              Судді: