Справа №
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 січня 2007 року

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого    Гарбуз О.А. при
секретарі   Ковач І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Новоукраїнка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної
та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача в особі ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 24
лютого 2006
року близько 19-ї години в м. Новоукраїнка на вулиці Курчатова,
де з вини відповідача було
пошкоджено її автомобіль ВАЗ-21091 ,
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував її син. В результаті ДТП автомобіль позивачки отримав значні
пошкодження кузова та агрегатів. Загальна сума завданої матеріальної шкоди становить 19759
гривень 31
копійка, яка сплачена згідно акту виконаних робіт, але від страхової
компанії отримали 18 травня
2006 року
лише 15809.76 гривень, тому різницю змушені звертатися до суду
та просять стягнути з водія, а також
моральну шкоду в сумі 3000 гривень,
так як через тривалий час понад п"ять місяців їх сім"я не могла використовувати
автомобіль та через ДТП і до цього часу переживає за стан здоров"я сина, оскільки три роки тому у ДТП загинув
її чоловік та на місці ДТП з автомобіля було
викрадено автомагнітолу і так як відповідач добровільно ніяким чипом не відшкодовує шкоду, сплатив лише розмір франашизи в сумі
510 гривень,
змушена звертатися до суду, зменшивши
суму матеріальної шкоди на 1445.99 гривень, які їй додатково сплатила
страхова компанія, до 2503.56
гривень.

В судовому засіданні позивачка спільно із представниками
підтримали свої позовні вимоги у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову
заперечив пояснивши, що ним дійсно під час
керування автомобілем, який належить його дружині ОСОБА_3 допущено в кінці лютого 2006
року ДТП і так як його
цивільно-правова відповідальність була застрахована
на підставі договору ТДВ СК "КРЕДО" та своєчасно повідомлено про настання страхового випадку, саме
страхова компанія в межах обов'язкового ліміту
відповідальності повинна провести виплату страхового відшкодування на одного потерпілого в сумі 25500
гривень, але позивачу сплачено лише 17255.75
гривень, ним особисто сплачено
франшизу в розмірі 510 гривень,
крім того страховою компанією повинна бути
відшкодована і моральна шкода, тому вважає, що позов до нього та дружини не обґрунтований і він не є
належним відповідачем.

Представник ТВД СК "Кредо" позовні вимоги не
визнав, пояснивши, що про настання
страхового випадку страхову компанію (СК) повідомив у встановлений строк ОСОБА_2, який винен у ДТП та цивільно-правова
відповідальність якого разом із власницею
автомобіля ВАЗ-21099 державний номерний знак НОМЕР_3 застраховані у ТДВ
"СК"Кредо" та на
підставі страхового акту НОМЕР_2 від 16 травня 2006 року сума страхового
відшкодування склала 15809.76 гривень
та за вартість відновлювального ремонту
у відповідності до страхового акту від 06 липня 2006 року додатково сплачено 1445.99
гривень, що свідчить про належне
виконання СК своїх зобов"язапь і так як позивачем не доведено заподіяння їй моральної шкоди, та
як відповідальність за тривалий час
ремонту автомобіля СК не може нести, як і за викрадену автомагнітолу, водію автомобіля не заподіяно ніяких тілесних ушкоджень,
тому компенсація моральної шкоди є необгрунтованою.

Заслухавши   пояснення
сторін   та   їх
представників,   показання   свідків,

дослідивши
матеріали справи, відповідно до ст.ст. 1166, 1167,1172, 1187 ЦК України, ст. 9,12,37,22,28 ЗУ "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів", п.2, З Постанови Пленума Верховного Суду України "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року із змінами та п.п.3,9 ППВСУ від 13
березня 1995
року №4 із змінами
та доповненнями "Про судову практику в справах про відшкодування
моральної(немайнової) шкоди", суд вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню так, як в судовому
засіданні встановлено наступні обставини.

24 лютого 2006 року близько 19-ї години в м.Новоукраїнка
Кіровоградської області на вулиці Курчатова
допущено ДТП, в результаті було
пошкоджено автомобіль позивачки ВАЗ-21091
, реєстраційний
помер НОМЕР_1,
яким керував сип позивачки ОСОБА_4.

Виною особою у скоєнні ДТП є відповідач ОСОБА_2, який не спростовує зазначеного факту і як
вбачається із матеріалів справи про вчинене ДТП було складено 25 лютого 2006 року протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, на підставі якої він притягнений
до відповідальності постановою
Новоукраїнського р/суду від 09 березня 2006 року до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та призначено сплатити штраф в сумі 17
гривень, який ним сплачено в добровільному порядку, провадження по
српаві відносно ОСОБА_2 за ст. 130
КУпАП закрито в зв"язку з
відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, постанова ніким не оскаржувалася (а.с
74).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними
діями особистим майновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки відповідно до ч.5
ст.1187 ЦК
України відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдало внаслідок непереборної сили сили або
умислу потерпілого.

Відповідно до ст.1187 ЦК України, п.п.2,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами позовів
про відшкодування шкоди" шкода заподіяна
особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно
від наявності вили.

Відповідач ОСОБА_2 24 лютого 2006 року близько 19-ї години в м. Новоукраїнка Кіровоградської області на вулиці Курчатова
допустив ДТП, в результаті було пошкоджено автомобіль позивачки ВАЗ-21091,
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував сип позивачки ОСОБА_4, відповідач
керував автомобілем ВАЗ-21099 державний номерний знак НОМЕР_3, який належить
громадянці ОСОБА_3 та цивільно-правова
відповідальність яких, як власників наземних транспортних
засобів бли застраховані у ТДВ "СК"Кредо" -
співвідповідача по справі, страховий поліс НОМЕР_4.

У зв"язку із настанням страхового випадку, про що
ОСОБА_2 повідомив у строки
передбачені страховим полісом ТДВ "СК "Кредо" та на підставі
висновку спеціаліста-автотоварознавця по
визначенню матеріального збитку (а.с.60-67) Лісничого М.І. та страхового акту НОМЕР_2 від 16 травня 2006 року сума страхового відшкодування склала 15809,76
гривень та за вартість
відновлювального ремонту у відповідності до страхового акту НОМЕР_5 від 06 липня 2006 року додатково сплачено позивачці 1445.99
гривень, загальна сума страхового
відшкодування становить на користь позивачки 17 255 гривень 75 копійок, які остання отримала на підставі
платіжних доручень від ТДВ "СК "Кредо"   (а.с. 23,51-53 ).

Відшкодована сума не задовольнила позивачку, так як на відновлення пошкодженого автомобіля витрачено 19759
гривень 31
копійку, зазначена сума на відновлення знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, та як
позивачкою та її представниками доведено витрати
на зазначену суму на підставі лише копій акту виконаних робіт ЗАТ
"Кіровоград-авто" від 23 травня 2006 року та 25 липня 2006 року (а.с. 5-7) сплачено відповідно 11187.80 гривень та 4875.71 гривня, всього 16063 гривні 51 коп., а також копії накладної за НОМЕР_6
від 29 травня 2006 року па суму 3695.80 гривень з відміткою про сплату, сумніву про понесення витрат у сторін не викликала.

Також в судовому засіданні встановлено, що при проведенні
відновлювальних робіт було здійснено не передбачену висновком спеціаліста НОМЕР_7
заміну обох крил автомобіля ВЛЗ-21091 па марку ВАЗ 21099
та заміну всієї панелі автомобіля,
в той час, як у автомобілі позивачки в порушення правил експлуатації
транспортних засобів встановлена була
панель, яка не відповідала технічним характеристикам автомобіля ВАЗ 21091-
панель автомобіля" Орель
Вектра", хоча пошкодження панелі в разі відповідності її моделі та зареєстрованій у МРЕВ ДАЇ заміні
можливо було врахувати, як прихований дефект, який неможливо було виявити при
огляді автотранспорту 27 лютого
2006 року
(а.с.40).

Доказів, щоб підтвердили обгрунтованість таких
неперебачених замін позивачем та її представниками у
судовому засіданні не доведено.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 застрахували
цивільно-правову відповідальність як власники
наземного транспортного засобу ВАЗ 21099 у ТДВ "СК"Кредо",
що підтверджується страховим полісом НОМЕР_4 від 01 вересня 2005 року зі строком дії па 12
місяців, яким всталовлено ліміт відповідальності страховика :
за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 25500
гривень, за шкоду заподіяну життю і
здоров"ю (на одного потерпілого) 51 000 гривень, франшиза 510 гривень. (а.с.18)

Відповідно до ст.9 ЗУ "Про страхування" «а ст.9 ЗУ " Про обов"язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума -
грошова сума в межах якої страховик
відповідно до умов страхування зобов"язаний
провести виплату при настанні страхового випадку (обов"язковий ліміт відповідальності страховика). Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Франшиза
- це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Статтею 29 ЗУ " Про
обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено вичерпний перелік
відшкодування витрат у зв"язку із
пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у
порядку встановленому законодавством.

Обов"язковий ліміт відповідальності страховика за
шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 25500
гривень, а виплачено страховиком за
мінусом франшйзи, яку сплатив відповідач в
розмірі 510 гривень,
загальна сума страхового відшкодування
на користь позивачки складає 17 255 гривень 75 копійок, тому у разі доведення позивачем розміру прямих збитків страхове
відшкодування в межах ліміту відповідальності
повинне бути проведене страховиком ТДВ СК "Кредо", позивачкою та ї представниками не пред"явлено протягом
розгляду справи в суді до страховика позовні вимоги, тому в частині відшкодування матеріальної шкоди
позивачці необхідно відмовити до відповідача в особі
ОСОБА_2 за необґрунтованістю.

На підставі Ухвали від 17 січня 2006 року провадження по справі до ТДВ" СК "Кредо" та ОСОБА_3 підлягає закриттю.

Позовні вимоги в частині відшкодування завданої моральної
шкоди підлягають частковому задоволенню.

Під моральною шкодою розуміються втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі внаслідок незаконних дій або бездіяльністю інших осіб.

В результаті ДТП автомобіль ВАЗ-21091 ,
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував
син позивачки ОСОБА_4 та належить позивачці зазнав пошкоджень без усунення яких вона не могла використовувати автомобіль за прямим
призначенням, автомобіль перебував в
ремонті понад п"ять місяців у ВАТ "Кіровоград-Авто" з якою страхова компанія уклала відповідну угоду по
проведенню відновлювальних ремонтних робіт
автомобіля по якому настав страховий випадок, встановленого факту страхова компанія не заперечувала та не спростовувала, як і
відповідач ОСОБА_2

У зв"язку із ДТП, учасником якого був син позивачки,
остання переживала за фізичний та
психічний стан здоров"я сина, оскільки три роки тому у ДТП загинув її чоловік, що свідчить про порушення її нормальних
життєвих зв"язків, позивачкою зазнано психологічних переживань у зв"язку з невпевненістю
стосовно реальної можливості відновити
автомобіль та відшкодувати завдану шкоду, таким чином позивачка на протязі більше 5-ти місяців була позбавлена можливості
вільного користування належного їй майна,
тому суд вважає, що після ДТП позивачка втратила нормальні життєві зв"язки
і для налагадження та організації
свого життя їй необхідно було застосовувати додаткові зусилля, що є підтвердженням заподіяння їй моральної
шкоди, пояснення позивачки та її представників,
що після ДТП із автомобіля викрадено автомагнітолу не можуть бути прийняті до уваги, так як не встановлено вини ОСОБА_2 у крадіжці
автомагнітоли.

Враховуючи характер та обсяг страждань, які зазнала
позивачка, суд вважає, що достатнім і необхідним розміром відшкодівання
завданої моральної шкоди на користь позивачки становить 1000 (одну тисячу) гривень.

Відповідно до п.З ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода заподіяна позивачці полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв"язку із пошкодженням її майна.

На підставі пп..22.3 ст.22 ЗУ "
Про обов"язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів", якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4
ч.2 ст. 23
ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом,
здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Вина відповідача ОСОБА_2 у скоєнні ДТП визнається самим
ОСОБА_2, а також підверджується у
сукупності адмінматеріалами відносно порушника ОСОБА_2, тому розмір відшкодування моральної шкоди
підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2, а не страхової компанії, яка
відповідно до пп.22.3 ст. 22 ЗУ " Про
обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів"
потерпілому відшкодовує моральну шкоду, передбачену пунктами 1,2
ч.2 ст.23 ЦК України, така шкода
відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК України, зазначених підстав,
передбачених пунктами 1,2 ч.2 ст.23 ЦК України,
судом не встановлено.

Крім того з відповідача, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню
понесені судові витрати позивачем пропорційно задоволеній сумі позову (1.70
грн. судового збору та 9.99
гривень за сплату витрат з ІТЗ
розгляду цивільних справ в суді, всього 11.69 гривень).

На підставі встановленого та керуючись ст.ст. 208,213-215
ЦПК України ст.1166,
1167, 1172 ЦК
України, п. п.2, 3 Постанови
Пленума Верховного
Суду України "Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992
року із змінами та п.п.3,9 ППВСУ від
13 березня
1995 року
№4 із
змінами та доповненнями "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди", ст.ст. 9,12,37,22,28 ЗУ "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних засобів", суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000
(одну тисячу) гривень
-
відшкодування завданої моральної шкоди та 11 (одинадцять) гривень 69
копійок - судових  витрат.

В частіші стягнення із ОСОБА_2 відшкодувати завданої
майнової шкоди відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Кіровоградського
апеляційного суду через Новоукраїнський
районний суд після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом
10 днів
з моменту проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку на подання заяви на апеляційне оскарження,
якщо заву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.