Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі :

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,     Лященко Н.П.,

Прокопчука Ю.В., Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське (далі -
Відділення) про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Відділення
на рішення Кіровського міського суду Донецької області від 25 вересня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 листопада 2006 року,

в
с  т  а
н  о  в
и  л  а :

У серпні 2006 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд із позовом до Відділення про відшкодування моральної шкоди на
підставі статей 1, 5, 6, 13, 21, 28, ч. 3 ст. 34 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
(далі - Закон № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року). Позивач зазначав, що за час
виконання трудових обов'язків на вугільних підприємствах він отримав професійне
захворювання органів дихання - хронічний обструктивний бронхіт пилової
етіології, емфізему легенів другої стадії, легеневу недостатність I-II ступеня.

Висновком МСЕК від 15 червня 2006
року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та безстроково
третю групу інвалідності.

Позивач посилався  на те, що професійне захворювання і його
наслідки спричиняють йому фізичні й моральні страждання та призвели до
серйозних порушень здоров'я зі стійким розладом функцій організму, до обмеження
життєдіяльності, до втрати роботи та до неможливості продовжувати активне
особисте життя.

ОСОБА_1
просив про задоволення позову та відшкодування моральної шкоди у
розмірі  40 000 грн.

Рішенням  Кіровського міського
суду Донецької області від 25 вересня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Донецької області від 21 листопада 2006 року, позов
задоволено частково.

Стягнуто з Відділення на користь
ОСОБА_1 28 000 (двадцять вісім тисяч) гривень на відшкодування моральної
шкоди.

У поданій касаційній скарзі Відділення просить
скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню, а судові рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про
відмову в позові з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач 28
років працював  на підземних роботах на
підприємствах вугільної галузі, у результаті чого він отримав професійне
захворювання - хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології, емфізема
легенів другої стадії, легеневу недостатність I-II ступеня.

Висновком МСЕК від 15 червня 2006
року позивачу безстроково встановлено 40% втрати професійної працездатності та
визнано інвалідом 3-ї групи.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди на підставі частини 1 статті 21, частини 3 статті
28 Закону № 1105-ХІV від          23 вересня 1999 року, суди виходили з
факту спричинення йому моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, та
обов'язку відповідача відшкодувати цю шкоду.

Норми статей 1, 21, 28, 34 Закону №
1105-ХІV від 23 вересня 1999 року
передбачають обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди працівникові при стійкій
втраті працездатності у разі ушкодження здоров'я на виробництві, який покладено
на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Разом з тим відповідно до частини
27 статті 77 Розділу 6 “Особливі положення” Закону України “Про Державний
бюджет України на 2006 рік”, з метою приведення окремих норм законів відповідно
до цього Закону на 2006 рік зупинено дію абзацу четвертого статті 1 (у частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей), підпункту “е”
пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої
статті 34 Закону  № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням, суд не
врахував, що право потерпілого на відшкодування моральної шкоди згідно з  висновком МСЕК від 15 червня 2006 року
виникло в період дії статті 77 Закону України “Про Державний бюджет України на
2006 рік” про зупинення дії положень Закону
№ 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року, якими
передбачено право потерпілого на відшкодування моральної шкоди.

За таких умов у суду першої
інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог,
а у апеляційного суду - залишати таке рішення без змін.

Ураховуючи, що судами обставини
справи встановлені повно та правильно, однак неправильно застосовано норми
матеріального права, судові рішення відповідно до статті 341 ЦПК України
підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 336, 341 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське задовольнити.

Рішення Кіровського міського
суду Донецької області від 25 вересня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 21 листопада 2006 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1
до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське
Донецької області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не
підлягає.

Головуючий                                                     М.В. Патрюк

Судді:
А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка