УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого
2007р.
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої
ВакарукВ.М.,

суддів
Бідочко Н.П., Бойчука І.В.

секретаря
Юрків І.П.

з участю:
адвоката Лаврика Л.О.

апелянтки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, підсобним приміщенням будинку та відшкодування моральної
шкоди,-

встановила:

ОСОБА_1
оскаржує рішення Надвірнянського районного суду від 20.12.2006р., яким їй
відмовлено в позові до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою, підсобним приміщенням будинку та стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі на дане рішення апелянтка зазначає,
що суд дав невірну оцінку зібраним доказам, не звернув уваги, що відповідач
самовільно встановив стійку для сушіння білизни на проїжджій частині земельної
ділянки, яка є заїздом до гаражу, придбаний нею в 1992р., що знаходиться на 0,0022 га земельної
ділянки, переданої їй у власність та надано в користування ще 25 кв.м, землі для
обслуговування гаражу.

Крім того, суд не взяв до уваги, що відповідач незаконно
приватизував частину сходової клітки, замінив вхідні двері під"їзду , що ведуть до
його квартири та на горище, чим чинить перешкоди в його користуванні. Тому
просила рішення суду скасувати, постановити нове рішення по суті позовних
вимог.

В апеляційній інстанції апелянтка вимоги підтримала з
підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача вимоги скарги заперечив, вважає,
що суд постановив обгрунтоване рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено факту чинення їй перешкод в
користуванні заїздом до гаражу та до горища.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Справа №
22-ц-276/2007р.
Головуючий у 1 інстанції
Грещук Р.П.

Категорія 33
Доповідач Вакарук В.М.

2

Відповідно до вимог ст.ст. 11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених особами вимог на підставі представлених доказів. Кожна сторона
зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що сторони проживають в АДРЕСА_1, між
якими існує спір з приводу користування під"їздною дорогою та горищем.

Як на доказ факту чинення позивачці перешкод в
користуванні під'їздом до гаражу, остання посилається на самовільне
встановлення відповідачем на подвір'ї' загального користування металевої стійки
для сушіння білизни. Однак, судом встановлено, що дана конструкція передбачена
генеральним планом забудови, виконаним Івано-Франківським відділом
„УКРДІШТІЗ" в 1985р., затвердженим НДІ „Дніпроміст" та побудована ще
до придбання позивачкою гаражу. Крім того, вона знаходиться на відстані від
гаражу, що не перешкоджає заїзду в гараж та його користуванням (а.с.21,22,47).

Не заслуговують на увагу посилання позивачки на те, що
крім переданої їй у власність 0,0022
га земельної ділянки для гаражного будівництва, їй, згідно рішення
Надвірнянської міської ради від 29.01.1992р., для обслуговування гаражу та
заїзду надано ще 25
кв.м, землі, оскільки із матеріалів справи вбачається, що позивачці у
зв"язку із продажем їй гаражу в 1992р. закріплено за ним 25 кв.м. (о,0025) землі,
а в 1997р. -передано
цю землю у власність в розмірі 0,0022
га (для гаражного будівництва), а не для обслуговування гаражу і
влаштування заїзду, як зазначає апелянтка (а.с.9-10, 31), так як жодних доказів
з цього приводу нею не представлено.

Не знайшли свого підтвердження і доводи позивачки щодо
чинення їй перешкод в користуванні горищем, що знаходиться у спільному
користуванні всіх жильців будинку. Судом встановлено, що вхід на горище
проходить через сходову клітку, яку передано відповідачу у власність і даний
факт підтверджується відповідними доказами, які позивачкою не оспорюються (а.с.17,39,46 ). Із
заявами про дозвіл на облаштування входу на горище позивачка в місцеві органи
влади не зверталася. Факт відсутності перешкод зі сторони відповідача в
користуванні як горища, так і під"їздною дорогою, підтверджується також
поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку про
недоведеність позовних вимог позивачки, а тому обгрунтовано відмовив їй в їх
задоволенні.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з
мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення
Надвірнянського районного суду від 20.12.2006
року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуюча:

Судді