РІШЕННЯ                                         справа 2-315/07

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7  лютого 2007 року Дзержинський районний суд м.
Харкова

8
складі-головуючого - судді -   Наумової С.М.

при секретарі                -  Калмаковій 1.0.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Закритого акціонерного товариства Комерційний банк
«Приватбанк» в особі Дніпропетровського Регіонального Управління «Приватбанк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 80 925 гривень 69 копійок і по зустрічному позову ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» в особі Дніпропетровського Регіонального Управління
«Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки
недійсним.

ВСТАНОВИВ: Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» в особі
Дніпропетровського Регіонального Управління «Приватбанк» звернувся до
Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в
розмірі 80 925 гривень 69 копійок
(а.с.9-11 ,99-100)

ОСОБА_1 звернулася з зустрічним позовом до Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в
особі Дніпропетровського Регіонального Управління
«Приватбанк» про визнання договору поруки недійсним. (а.с. 72-74)

Суд притягнув у якості співвідповідача по основному позову і по зустрічному
позову ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник Закритого акціонерного
товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі
Дніпропетровського Регіонального Управління «Приватбанк» підтримав позов і просив його задовольнити, в задоволенні зустрічного
позову просив відмовити, пояснив, що Приватбанк
на підставі кредитного договору НОМЕР_1 надав ОСОБА_2 кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у сумі 106200 доларів США., терміном до 13.11.2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17% щомісяця на суму залишку заборгованості за кредитом. Клієнт -відповідач порушив умови договору, у
зв'язку з чим виникла заборгованість. З метою
забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору був укладений договір застави автотранспорту НОМЕР_1, згідно якого ОСОБА_1 передала у заставу автомобіль
Мерседес-Бенц, 2003 р. Згідно умов договору залогу - п.9.7.2-9.7.5. банк має право звернути стягнення на майно
до настання строків, у випадках передбачених умовами
договору. Також виконання зобов'язань
забезпечилося порукою ОСОБА_1, згідно договору поруки.   А також порукою ОСОБА_3, який поручився за виконання зобовязань у частині повернення кредиту ( основного боргу) у розмірі 100000 доларів США, згідно договору поручительства НОМЕР_1. ОСОБА_3, як поручитель виконав свої
зобов'язання за договором поручительства ,погасив
заборгованість за тілом кредиту у розмірі 100000 доларів СІЛА.

Під час дії кредитного договору ОСОБА_2 часткового виконував свої зобов'язання. Заборгованість складає 16024 .89 доларів, що еквівалентно 80925,69 гривень

Що стосується застави , то 9.06.2004 року ОСОБА_1, яка була власницею автомобілю, видала довіреність ОСОБА_4 на право керування та розпорядження

2

автомобілем, що знаходився у заставі Приватбанку.
На підставі довіреності ОСОБА_4 реалізував автомобіль третьої
особи. Документи відносно реалізації автомобілю в банку відсутні.

В своїй заяві ОСОБА_1 вказувала, що договір поруки було укладено внаслідок омани, в зв*язку с тим, що вона не знала на час підписання
договору про засудження свого чоловіка ОСОБА_1 Кіровським судом М.Дніпропетровська, а також що вона не знала про матеріальне становище свого чоловіка, а також що вона не проживала разом з ним, знаходилась в
м.Харкові не мають свого відображення в дійсності..

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала,
просила задовольнити її зустрічний позов,
при цьому пояснила , що відповідач ОСОБА_2 уклав с ЗАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпропетровськ договір про відкриття картрахунку та встановлення кредитного ліміту НОМЕР_1. Відповідно до цього договору
ОСОБА_2
отримав від банку кредит. З метою забезпечення
кредиту вона уклала з банком договір
застави, відповідно до якого вона надала в
заставу банку належній їй на праві власності
автомобіль Мерседес-Бенц. Автомобіль був куплений на гроші, отримані від кредиту, та оформлений на неї, на прохання чоловіка. Крім цього, в якості забезпечення кредиту, вона уклала договір поруки, відповідно до якого вона виступає з ОСОБА_5 за кредитом як
солідарний боржник. Вважає, що обидва договори уклала з банком внаслідок омани,
в яку її завів чоловік. Вона не знала дійсного матеріального
становища ОСОБА_2, не знала, що він був засуджений, а також вона з ним разом
не проживала, тому що виїхала до матері у м. Харків.

Представник відповідачки в судовому засіданні підтримала
пояснення ОСОБА_1, просила задовольнити позов ОСОБА_1,
позов банка залишити без задоволення.

Співвідповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, знаходиться в Дніпропетровському слідчому ізолятору, на адресу суду направив пояснення, де не визнав позов банку, він виконував усі взяті на себе
зобовязання по кредитному договору. З березня 2004 року виникли труднощі і він тимчасово припинив виплати, згідно кредитного договору. Автомобіль знаходився на
зберіганні в автосалоні , що було відомо Приватбанку.    В червні 2004 року директор Дніпропетровського регіонального банку Моцак B.C. звернувся до нього з проханням , до того , як будуть вияснені обставини з подальшою сплатою по кредитному договору, передати автомобіль на збереження в КБ «Приватбанк»,
що він і зробив.

В липні 2004 року він написав листа директору
банку, в якому поставив його до відома, що знайшов покупця на автомобіль за ціною 120000 доларів США. Лист був залишений без уваги. Пізніше йому стало відомо, що його жінка 9.06.2004 року видала довіреність на автомобіль на ОСОБА_4 Своєї згоди на видачу генеральної довіреності він не давав. Реалізація автомобіля ОСОБА_4 була з відома банку, який був в залогу. Ціна автомобіля
була занижена, не була проведена експертиза. КБ «Приватбанк» на його адресу не написав ні єдиного листа
про повернення суми кредиту, ні позову, а також не сповістили про реалізацію
автомобіля. (а.с. 124-126)

Суд , вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, допитав свідків, прийшов до наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом
встановлено Приватбанк на підставі
кредитного договору НОМЕР_1 надав ОСОБА_2 кредит у вигляді не поновлюваної
кредитної лінії у сумі 106200

3

доларів США., терміном до 13.11.2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17%  щомісяця на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідач ОСОБА_5 скористався
кредитними коштами у розмірі 105200,00 доларів СІЛА,
які він отримав готівкою , що підтверджується випискою з терміналу Cashadvans від
14.11.2003року(а.с. 12-14) Відповідач
ОСОБА_5 порушив умови договору НОМЕР_1
, а саме п.п. 6.5 ,6.6 ; згідно якого клієнт зобов'язався щомісячно у строк з 21 по 28 число кожного місяця сплачувати
відсотки за користування кредитом у розмірі не менше ніж 2484,05 доларів СІЛА , але дане зобов'язання не виконав, у
зв'язку з чим по цьому договору виникла заборгованість.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному
договору був укладений договір застави автотранспорту НОМЕР_1, згідно якого ОСОБА_1 передала у заставу автомобіль
Мерседес-Бенц 350 ,2003 р(а.с. 15-18).

Крім того, за договором порукиНОМЕР_1 ОСОБА_1 по кредитному договоруНОМЕР_1 «Про відкриття картрахунку і
встановлення кредитного ліміту «Віза Електрон Сервіс» від 13.11 2003 року , виступила поручителем і
зобов'язалася ві-повідати перед кредитором по зобов'язанням за вищезгаданим кредитним договором як солідарний
боржник. (а.с. N) Згідно умов договору залогу - п.9.7.2 -9.7.5. Банк має право звернути стягнення на майно до
настання строків , у
випадках передбачених умовами договору.

Станом на 2.06.2004 року заборгованість по кредитному
договоруНОМЕР_1 становила 105950,57 доларів США, у зв'язку з чим , Приватбанк був вимушений звернутися до нотаріусу для
вчинення виконавчого напису.

3.06.2004 року приватним нотаріусом , було здійснено виконавчий напис  (а.с. 20) Але до виконання виконавчий напис
не був направлений, у зв'язку з тем , що 9.06.2004 року ОСОБА_1, яка була власником автомобілю, і який знаходився у заставі Приватбанку, видала довіреність на право керування автомобілем та на
розпорядження автомобілем ОСОБА_4 Діючи на підставі довіреності ОСОБА_4 реалізував автомобіль третьої особи Документи
відносно реалізації автомобілю в банку відсутні.

13.08.2004 року ОСОБА_3, як поручитель , виконав свої зобов'язання за договором поручительства НОМЕР_1 , погасив заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10О000 доларів США   ( а.с. 109).

Таким чином, заборгованість за кредитним
договором  станом на 200 7 р складає 16024,89 доларів СІЛА. що еквівалентно 80 925,69 гривень, де заборгованість за кредитом 1687,11 доларів СІЛА, що еквівалентно 8519,91 грн ; заборгованість по відсотках за період з 13.01.2004 року по 7.11 2005 року - 6865,35 доларів США, що еквівалентно 34670,02 грн ; пеня за період з 7.11.2004 по 7.11.2005 року - 7472,43 доларів США, що еквівалентно 57735,77 грн.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого перукою, боржник і
поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя.

Умови договоруНОМЕР_1, були порушені боржником, забезпеченого порукою, відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_1. відповідають перед
Приватбанком , як
солідарні боржники

Тому, Суд солідарно стягує на користь
позивача з відповідачів заборгованість у розмірі 80925 гр 69 коп та суму по сплаті державного
мита у розмірі 809 гр 26 коп.

Що стосується вимог по зустрічному позову ОСОБА_1 про
визнання договору поруки недійсним , то ці вимоги задоволенню не підлягають з наступних
підстав

4

Відповідно до ст. 57 ЦК України (в редакції 1963 р) тому, що договір поруки був укладений 13.11.2003 року, до вступу в силу Цивільного кодексу України і при вирішенні спору про його дійсність застосуються норми ЦК в редакції 1963року - угода, що укладена в наслідок омани може бути
визнана недійсною за позовом потерпілого.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 р № 3 зі змінами і відповідними
Доповненнями , у вирішенні спорів про визнання угод
недійсними на підставі ст. 57 ЦК України суди повинні мати на увазі
,що відповідні вимоги можуть бути задоволенні за умови доведеності фактів обману і наявності їх безпосереднього зв'язку з
волевиявленням сторони щодо укладення угоди.

13.11.2003 року Приватбанком було надано кредит ОСОБА_2. згідно договору про відкриття картрахунку та встановлення кредитного ліміту НОМЕР_1 .

В забезпечення належного виконання зобов'язань за
кредитним договором, ОСОБА_1 дружина позичальника , надала своє поручительство , про що був укладений договір поруки НОМЕР_1.

Договір поруки був укладений відповідно вимог діючого законодавства.

ОСОБА_1 не довела доказів того, що вона не знала про засудження чоловіка. Вона вказує, що не мала шлюбних відносин з чоловіком з лютого 2003 року. знаходилася в м. Харкові , але у листопаді 2003 р звертається з ним до банку, оформляє на себе право власності на автомобіль , підписує з банком договір поруки та
застази. Вона не тільки спілкувалася із своїм чоловіком , а ще й приймала активну участь щодо його відносин з банком.

Відповідно до вимог ст. 56 ч 1 Сімейного Кодексу України дружина
та чоловік мають право на вибір місця свого проживання.

Відносно безпосереднього зв'язку незнання ОСОБА_1 про
засудження свого чоловіка слід зазначити , що факт засудження ОСОБА_2 ніяк не міг впливати на волю відповідачки. Вона сама вказує, що він працював директором . справи його були у гарному
становищі. що кредит був оформлений за
дорученням керівництва.

Крім того , 13.04.2004 року у м.
Дніпропетровську вона видає довіреність на управління автомобілем , що засвідчена нотаріусом , та його розпорядженням.

Допитані в судовому засіданні свідки :ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8-родичи відповідачки і котрі пояснили суду , що ОСОБА_1 приїхала проживати в м.
Харків в січні 2003 року, не спростовують
вищевказане.

Окрім того , ОСОБА_1 стверджує, що договір поруки було укладено внаслідок омани , але до правоохоронних органів за
захистом своїх порушених прав, починаючи з 2003 року і на
теперішній час не зверталась.

На підставі вищевикладеного , керуючись ст. 9,10,11, 212-215 . 217,218 ЦПК України, ст. 57 ЦК України (1963 р) ст.526 , 527589,1054
ЦК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов Закритого акціонерного товариства Комерційний банк
«Приватбанк» в особі Дніпропетровського Регіонального
Управління «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2
на користь Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі Дніпропетровського Регіонального
Управління «Приватбанк» заборгованість за кредитним
договором в розмірі 80 925 гривень 69 копійок і державне мито у сумі 809 гр 26 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі
Дніпропетровського Регіонального

5

Управління «Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним. - залишити без
задоволення.

Рішення може
бути оскаржено в Апеляційний суд Харківської області через Дзержинський
районний суд м.Харкова шляхом подачі в 10 денний строк заяви про апеляційне
оскарження і після цього в 20-ти денний строк подати апеляційну скаргу, з подачею її копії до апеляційного
суду,
або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя