Справа № 22-265/2007 р.                     Головуючий суддя 1 інстанції : Олексюк Г.Є.
Суддя-доповідач : Григоренко М.П.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року                                                                                 м. Рівне

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області
в складі:

головуючого
судді - Собіни І.М.,

суддів : Григоренка М.П., Оніпко О.В., при секретареві Сеньків Т.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського суду від 29 листопада 2006 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої доньки
- ОСОБА_3, яка продовжує навчання, в розмірі
400 грн., щомісяця, за участю позивачів та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Рівненського міського суду
від 29 листопада 2006 року позовні вимоги позивачів
задоволені частково, в зв'язку із чим було присуджено до стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_3
по 230 грн., щомісяця, до закінчення останньою навчання у ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, починаючи з 12 серпня
2006 року.

Не погоджуючись з даним рішенням і вважаючи його
ухваленим із порушенням норм матеріального і процесуального права, відповідач в
своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги
його малозабезпеченість, яка обумовлений його низькою заробітною платою,
середньомісячний розмір якої становить 510 грн., що дорівнює мінімальному
прожитковому мінімуму для працездатних громадян, а також те, що він і так несе
витрати на утримання своєї доньки, так як сплачує комунальні послуги за
квартиру, в якій він проживає разом з останньою, а тому просить апеляційний суд
рішення Рівненського міського суду від 29 листопада 2006 року змінити та
ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів, в розмірі 14 частини
заробітку, тобто 130 грн.

В ході апеляційного розгляду даної цивільної справи відповідач апеляційну
скаргу підтримав повністю і, наполягаючи на її задоволенні, дав пояснення, які
збігаються із змістом самої апеляційної скарги.

Позивачі заявили, що рішення суду першої інстанції вони
вважають законним і обґрунтованим, а тому просять апеляційний суд скаргу
відповідача відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснения сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає
відхиленню.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що
відповідач має сплачувати аліменти на свою повнолітню дочку, яка продовжує
навчання, оскільки статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони
можуть надавати матеріальну допомогу.

Також колегія суддів погоджується і з розміром
аліментів, визначених судом першої інстанції у
відповідності до вимог ст. 200 СК України, так як з матеріалів справи вбачається, що відповідач має постійне місце роботи, де
регулярно отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої,
без відрахувань, складає 650 грн. ( ах. 22).

Доводи апелянта про його
малозабезпеченість та проте, що він і так несе витрати на утримання своєї доньки, так як сплачує комунальні послуги за квартиру, в
якій він проживає разом з останньою, суд до
уваги не приймає, оскільки позивач ОСОБА_2 пояснила, що відповідач сплачує
комунальні платежі лише за свою частину жилої площі і
останній в ході апеляційного розгляду даної справи цього не заперечував.

В зв'язку із чим, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення Рівненського міського суду від 29
листопада 2006 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити, а

рішення Рівненського міського суду від 29 листопада
2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони мають право оскаржити ухвалу апеляційної інстанції і рішення
місцевого

суду до Верховного Суду України протягом двох
місяців починаючи з дня набрання

законної сили цим рішенням, з подачею касаційної
скарги безпосередньо до суду

касаційної інстанції.