overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-915/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

29.08.2007 р.                                                                                        м. Пологи

Пологівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді
Мосейко Я.В., при секратері Лемішко Н.В., розглянувши у попередньому відкритому
судовому засіданні в м. Пологи справу за позовом
ОСОБА_1 до Чапаєвської сільської ради про
визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Чапаєвської сільської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме
майно.

Позивач вказав, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 Позивач на території свого домоволодіння збудував два сараї, але при цьому дозволу на це в органах
місцевого самоврядування не отримував. На
данний час позивач має бажання виготовити технічну документацію на будівлі, тому що технічна документація на будинок
загублена, однак зробити цього не може, тому що
частина нерухомого майна збудована самочинно. Просить визнати за ним
право власності на самочинно збудовані сараї.

В судовому
засіданні позивач наполягає на вимогах позову, просить визнати за ним право
власності на самочинно збудовані сарай літ. «Н», та сарай літ. «М».

Відповідач у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву в якій просить справу розглянути без присутності
представника, проти позову заперечень не мають.

Суд,
дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача,
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд може визнати
за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Встановлено, що позивач самочинно збудував два сараї по АДРЕСА_1 Згідно комплексного висновку головного архітектора району № 128 від 14.08.2007 року самочинно
збудований сарай на схемі літ. «М» відповідає
державним будівельним нормам, сарай на схемі літ. «Н» збудовано з порушенням ДБН 360-92 ** пункт 3.25, однак у разі узгодження з
сусідом АДРЕСА_2 він може бути узаконений. Такий
лист узгодження існує і сусід ОСОБА_2., не заперечує проти
узаконення данного сараю у зв'язку з чим суд вважає, що права інших осіб не порушуються і за позивачем необхідно визнати право
власності на данне самочинне будівництво.

2

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 376 п.5, 383 ЦК України, ст.ст. 15,57,130,174,212,215 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовані сарай літ. «Н» та сарай літ. «М» за адресою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня подачи заяви на таке оскарження, яка подається до суду протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Справа № 2- 849 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ  УКРАЇНИ

22 серпня 2007 року Пологівський районний суд, Запорізької області в складі
головуючого судді Лінник Г.О., при секретарі
Тоцькій Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Пологи справу
за позовом

ОСОБА_1 до Пологівської
райдержадміністрації   про визнання права
власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Пологівської райдержадміністрації про визнання права власності на
земельну частку ( пай ) у порядку успадкування.

Позивач вказала,
що її батько, ОСОБА_2, 1919 року народження,
у 1936 році став членом колгоспу, створеному у с Вербове, Пологівського району і був членом цього колгоспу до перетворення його в КСП
"Нива", після чого став членом КСП. У 1993 році в КСП
"Нива" булопроведено паювання землі і батько був занесений до списку пайовиків землі, який доданий до
державного акту на право колективної власності на землю від
12 січня 1994 року, під НОМЕР_1 Видача земельних
сертифікатів відбувалася у вересні 1996 році, але батько до цієї дати не дожив,
він помер 18 вересня 1993 року. Тому земельний сертифікат на його ім'я
виготовлений не був.Всі ці обставини стали їй
відомі лише у 2000 році. Батько заповіт не залишив. Спадкоємцями за законом 1 черги були вона та її мати, дружина померлого,
ОСОБА_3 яка проживала разом з батьком на
момент його смерті.

Проживаючи у м.Дніпропетровські, вона не побажала приймати спадщину, а мати
таку спадщину прийняла, але лише у вигляді
житлового будинку, про що отримала свідоцтво про право на спадщину. Земельного
сертифікату не мала, тому не знала про його право наземельну частку ( пай ).
ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла. Житловий будинок
заповіла їй, але нею не була прийнята спадщина у вигляді земельного паю, так як
у 2000 році довідалася, що її батько мав право на
земельну частку ( пай ), що він є в списку співвласників.

У судовому засіданні позивач виклавши мотиви пред'явлення позову, просить
суд визнати за нею право на отримання сертифікату на
земельну частку (пай).

Представник відповідача проти позову не заперечує, мотиви його пред'явлення
не оспорює.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони та оцінивши докази вважає
позов таким, що підлягає задоволенню.

На основі викладеного, керуючись п.2 Указу Президента України " Про
порядок паювання земель переданих в
колективну власність сільгосппідприємствам та організаціями" від 08.08.1995 року, ст.ст. 10,57, 212...215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку ( пай ) у розмірі 7, 92 умовних кадастрових гектара у складі розпайованих земель
бувшого КСП

2

"Нива",
що перебувають зараз у користуванні СГ ТОВ "Агрофірма "Нива"
Пологівського району Запорізької області, що
належало її батьку, ОСОБА_2, у порядку успадкування після смерті її
матері, ОСОБА_3

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі
в 10-денний термін з дня його винесення заяви на таке
оскарження та протягом 20 днів після цього-апеляційної скарги.
Справа № 2-57807 РІШЕННЯ
Красноперекопський міськрайонний суд
головуючого судді                                                 Литвиненко В.П.
при секретарі                                                         Гірській Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Красноперекопську цивільну справу за
позовом   ОСОБА_1 до
ОСОБА_2   про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину,
Позивачка звернулася до суду, просить стягнути з відповідача -ОСОБА_2 аліменти у розмірі 400 гривень на утримання
неповнолітнього сина - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, мотивуючи тим,
що він є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає..
У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у
розмірі 14 частини всіх видів заробітку,    і
наполягає на їх задоволенні.
Відповідач у судовому засіданні уточнені позивачкою позовні вимоги визнав у
повному об'ємі, заперечень не має.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна
заява підлягає  задоволенню, з наступних
Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його батьками є - ОСОБА_2 та
управління освіти Красноперекопської міської Ради №126 від 22.02.2007 року,
ОСОБА_1 знаходиться у відпустці за доглядом за дитиною до 3-х років, с виплатою допомоги при народженні
дитини - до 31.03.2007 року.
Красноперекопського ЖЕП №361 від 08.02.2007р., син проживає разом з
ВАТ „Бром" №184 від 28.02.2007 року, ОСОБА_2 працює на підприємстві
слюсарем-ремонтником і отримує середньомісячну заробітну плату -936,31
ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття, при цьому, згідно ст.183 СК України, частка
заробітку матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом.
представлені докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення
аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судові
витрати, згідно ст.ст.81 ч.3, 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь
викладеного, керуючись ст.ст. 180-183 СК України, ст.ст. 3-11, 30,60,
81 ч.3, 88, 208-209, 212-215, 367 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину, - задовольнити.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. народження, уродженця хутора
Кошаковський, Каменко-Бузького району Львівської області на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, аліменти у розмірі 14 частини
всіх видів заробітку, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до
його повноліття, починаючи з 13.03.2007 року.
Допустити негайне виконання рішення
у межах суми платежу за один місяць.
з   ОСОБА_2 на користь держави держмито у
розмірі - 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного
розгляду справи в суді - 30 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через Краеноперекопський міськрайонний суд АРКрим
шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
Справа №2-0-85/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 серпня 2007
року Амвросіївський районний суд,
Донецької області в складі: головуючого - судді    Ладе В.Р.

при
секретарі                                                    Бачуріній
М. В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Амвросіївка справу за заявою
ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території м.  Амвросіївка,
суд

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2007
року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту
постійного проживання на території м.
Амвросіївки,  Донецької
області,  обґрунтовуючи свої вимоги
наступним: Заявник народився в м. Амвросіївка,
в 1966 році закінчив середню школу. Після цього проживав і працював в
Ростовській області. 20 липня 1991 року він приїхав в м. Амвросіївка та до
грудня 1995 року проживав у своєї матері за адресою: АДРЕСА_1,  без реєстрації. На постійне проживання в
м.  Амвросіївка він приїхав у 1999
році,  отримав посвідку на проживання до
2007 року. Українського громадянства та паспорта громадянина України заявник не
має. Для отримання громадянства та паспорту України йому потрібно встановити
факт постійного проживання в м. Амвросіївка з 20 липня 1991 року по груденб
1995 року.

У судовому
засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав свої вимоги,  наполягає на їх задоволенні. Суду пояснив,  що   з
20 липня 1991 року по грудень місяць 1995 року він проживав в м. Амвросіївка у
своєї матері за адресою: АДРЕСА_1. Проживав без реєстрації,  тому що був зареєстрований на території
Росії. Постійно проживає в м.
Амвросіївка з 1999 року,  має
посвідку на проживання до 2007 року. Щоб отримати громадянство України та
паспорт громадянина України він просить встановити факт проживання в АДРЕСА_1 з
20 липня 1991 року по грудень 1995 року.

Допитані в
судовому засіданні свідки ОСОБА_2
та ОСОБА_3 підтвердили той факт,  що
заявник ОСОБА_1   дійсно з липня 1991
року до грудня 1995 року проживав в АДРЕСА_1. Свідок ОСОБА_2 проживає поруч
із квартирою матері заявника,  знає,  що весь час з 1991 року по 1995 рік заявник
проживав у своєї матері,  у свідка
ОСОБА_3 заявник виконував будівельні роботи в будинку за час проживання в
м.  Амвросіївка.

Суд,  вислухавши пояснення заявника,  свідків,
дослідивши матеріали справи,
вважає вимоги заявника обгрунтованими і такими,  що підлягають задоволенню,  оскільки факт проживання ОСОБА_1 з 20 липня
1991 року по грудень  1995 року в
АДРЕСА_1,  Донецької області
підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Керуючись  ст.
ст.  60,  212,
213,  214,  215,
234,  293 та 294 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Вимогу ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Встановити факт
постійного проживання ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 станом на 24 серпня 1991
року.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду в Донецькій області через

Амвросіївський
районний суд.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя -
Справа №2-57607 РІШЕННЯ
Красноперекопський міськрайонний суд
головуючого судді                                                 Литвиненко В.П.
при секретарі                                                         Гірській Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Красноперекопську цивільну справу за
позовом   ОСОБА_1 до
ОСОБА_2   про стягнення
аліментів на утримання  дружини,
Позивачка звернулася до суду, просить стягнути з відповідача -ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі - 200 грн., мотивуючи
тим, що 05.11.2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, в якому у них
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син - ОСОБА_3.
Позивачка знаходиться у декретній відпустці, отримує державну допомогу,
якої недостатньо для нормального проживання, відповідач
матеріальної допомоги на її утримання не надає.
У судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги,    і наполягає
Відповідач у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, мотивуючи
тим, що не має можливості утримувати дружину,
оскільки отримує невелику заробітню платню.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовна заява підлягає  задоволенню
частково, з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про укладення
шлюбу, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали шлюб 05.11.2005 року,
обом привласнено прізвище -ОСОБА_2. Згідно свідоцтва про
народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1року, його батьками є - ОСОБА_2 та
Згідно довідки управління освіти
Красноперекопської міської Ради №126 від 22.02.2007 року, ОСОБА_1 знаходиться у
відпустці за доглядом за дитиною до 3-х років, с виплатою допомоги при народженні дитини - до 31.03.2007
Красноперекопського ЖЕП №361 від 08.02.2007р., син проживає разом з
Згідно довідки ВАТ „Бром" №184 від 28.02.2007 року, ОСОБА_2 працює на підприємстві слюсарем-ремонтником і отримує
середньомісячну заробітну плату - 936,31 грн.
Відповідно до ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право
на утримання від чоловіка - батька дитини до
досягнення дитиною трьох років.
Оцінюючи представлені докази в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення  аліментів на її
утримання підлягають задоволенню частково, у сумі -100 грн. щомісяця до
досягнення дитиною 3-х років..
Судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК
України, стягнути з відповідача на користь держави.
викладеного, керуючись ст. 84 СК України, ст.ст. 3-11, 30,60,
88,208-209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дружини, - задовольнити частково.
Стягнуті з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. народження, уродженця хутора
Кошаковський, Каменко-Бузького району Львівської області на користь ОСОБА_1 її утримання - 100 грн. щомісяця, до
досягнення сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, - 3-х років, до 17.03.2009 року.
з  ОСОБА_2 на користь держави держмито у
розмірі - 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного розгляду справи в суді -
Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через Красноперекопський міськрайонний суд АР Крим шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
Справа №2-18407
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26
березня 2007 року                                             Радивилівський
районний суд

Рівненської
області

В складі:

Головуючої
судді: ПрачукЛ.І.

При секретарі:
Дубнік О.В..

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Радивилів справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
просить стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання 2 неповнолітніх дітей: ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1,  і дочки ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2,
в розмірі по 50 грн. щомісячно на кожну дитину. В обгрунтування
посилається на те,  що шлюб
розірвано,  діти перебувають на її
утриманні,  а відповідач як батько,  зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на
утримання дітей.

Відповідач
позов визнав. Показав,  що він не має
постійної роботи і сталого заробітку. Працює на тимчасових і сезонних роботах
по найму в приватних осіб. Не має матеріальної можливості сплачувати аліменти в
більшому розмірі. Проживає одиноко,
інших утриманців немає.

Заслухавши
сторін,  дослідивши письмові докази суд
знаходить,  що позов підлягає до
задоволення.

Шлюб між
сторонами розірвано ІНФОРМАЦІЯ_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (свід.ІНФОРМАЦІЯ_5 НОМЕР_3).

Відповідач
є батьком неповнолітніх дітей,  що
доводиться свідоцтвами про їх народження (ІНФОРМАЦІЯ_6 НОМЕР_2,  ІНФОРМАЦІЯ_7 НОМЕР_3) і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на їх
утримання.

Діти в
даний час проживають з матір'ю і перебувають на її утриманні,  що доводиться актом обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї позивачки і довідкою Іващуківської сільської
ради НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_8.

Виходячи
з наведеного та керуючись  ст.  ст.
180, 181, 182, 184, 191 СК України,
ст.  ст.  10, 11, 62, 212, 213 ЦПК України суд

РІШИВ:

Стягнути
з ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_9.,  на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.,  і
ОСОБА_4 -ІНФОРМАЦІЯ_2,  в розмірі по 50
(п'ятдесят) грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_10 до
повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
мито в розмірі 51 (п'ятдесят одна)

грн..

Стягнути
з ОСОБА_2 в дохід держави витрати з інформаційного забезпечення в розмірі
7(сім) грн. 50 коп..

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через
Радивилівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги
або заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в 20-денний строк
апеляційної скарги.

При неподанні в
10-денний строк апеляційної скарги або заяви про апеляційне оскарження рішення
набирає законної сили по закінченню цього строку,  а при поданні заяви про апеляційне оскарження
але не поданні в 20-денний строк апеляційної скарги рішення набирає законної
сили по закінченню цього строку.
Справа   №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
червня 2007 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого
судді - Федусик А.Г.

при
секретарі     - Пальоной І.М.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений з
ОСОБА_2 , зареєстрований 19.06.1988 року Палацом Урочистих подій м.Одеси,
актовий запис №1044, посилаючись на те, що розпад родини відбувся через
невідповідність характерів, розходження поглядів на життя, відсутності
взаєморозуміння та згоди. Зазначене привело до взаємного відчуження та втрати
почуттів любові друг до друга. Сторони з початку 2006 року проживають окремо,
спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Позивач
вважає, що їх родина розпалася остаточно, на примирення він не згоден.

Від
шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Відповідачка
у попередньому судовому засідання позовні вимоги позивача визнала у повному
обсязі. На розірванні шлюбу наполягала.

Вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

У ході
судового засідання було встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений
шлюб, який був зареєстрований 19.06.1988 року Палацом Урочистих подій м.Одеси,
актовий запис №1044, що підтверджують записи, зроблені у свідоцтві про шлюб
НОМЕР_1.

Від
шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Сторони
з початку 2006 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть,
подружніх відносин не підтримують. Відновлювати родину позивач немає наміру.
Після розірвання шлюбу, донька будуть проживати з відповідачкою.

З урахуванням
викладеного, суд доходить до висновку про те, що шлюб, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, перестав існувати як такий, носить формальний характер, і подальше
його збереження суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим  заявлений позов обґрунтований і підлягає
задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.79, 88, 212-215 ЦПК України, ст.112
Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Розірвати
шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 19.06.1988 року
Палацом Урочистих подій м.Одеси, актовий запис №1044.

Сплату
державного мита за розірвання шлюбу в розмірі 17 гривень покласти на ОСОБА_1,
ОСОБА_2 від сплати держмита звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційний суд Одеської області протягом місяця через
Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з наступного дня після проголошення рішення, та
надання апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подання вказаної заяви.
Справа №2-1879/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007
р.      Київський районний суд м.
Донецька в складі

головуючого:
судді - ВИРОДОВА Ю.Т.

при секретарі -
Пальчикової І.Г.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в залі суду м. Донецька справу за позовом

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду до відповідача про визначення ідеальних часток у
квартирі АДРЕСА_1 та закріпити за нею та її померлим чоловіком ОСОБА_3 по
50/100 ідеальних часток за кожним з них у вказаній квартирі, мотивуючи свої
вимоги наступним.

На
підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 9069 від 12 липня 1993 р,
виданого фондом комунального майна Донецької міської ради позивачці, та її
чоловіку-ОСОБА_3 належить приватизована квартира, розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Ця квартира належала їм на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер чоловік позивача, ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть, видано 19 січня 2007 p.,
відділом РАЦС Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий
запис № 117, а.с. № 5). Єдиною спадкоємицею на майно є позивач. Вона звернулась
до нотаріальної контори з ти, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину, але
позивачці було рекомендовано звернутися до суду для визначення ідеальних
часток, які належать кожному.

У
відповідності зі ст. 372 ЦК
України долі у спільній сумісній власності, якщо вони не визначені
вважаються рівними, тому спадкоємна частина квартири, яка належала чоловіку
позивача буде складати 50/100 та позивача відповідно 50/100 частини.

Оскільки
інших спадкоємців на спадкове майно не має та спіру між позивачем та
відповідачем не має, тому ОСОБА_1 зазначила свою доньку у якості відповідача по
справі.

Відповідач
ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, позов
просила задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і проаналізувавши обставини по
справі, суд вважає позов обгрунтованим, тому що в судовому засіданні
встановлено, що між сторонами виникли правовідносини в частині розпорядження
майном, що регулюється законом, тобто ст. ст. 355-358, 372 ЦК України і ст.
ст. 47-48 Закону України «Про власність».

На
підставі викладеного, ст. ст. 355-358, 372 ЦК України і ст. ст. 47-48 Закону України «Про власність», і
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Закріпити
за ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть, видано 19 січня 2007
p., відділом
РАЦС Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 117)
та ОСОБА_1, за кожним з них, по 50/100 ідеальної частини в квартирі АДРЕСА_1.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення через даний суд. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
у порядку вимог ст.295 ЦПК України.