Справа № 2-о-26/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

26 червня 2007 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.; - при секретарі Касаповій О.У.,

за участю адвоката Кошевої П.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за заявою ОСОБА_2 (зацікавлена особа - Відділ реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції в Одеській області) про встановлення факту усиновлення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернувся із заявою до суду та просить встановити факт усиновлення його ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яких він сприймав як рідних батьків та із якими спільно мешкав до їх смерті.

Представник заінтересованої особи - Відділу реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції в Одеській області у судове засідання не явився, заперечень та додаткових заяв не надав.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявник ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Плавні Ренійського району, де виріс та постійно мешкав у родині своїх, як він вважав протягом тривалого часу, батьків - ОСОБА_4 та ОСОБА_3. При зверненні заявника у 1961р. за отриманням паспорту виявилося, що у нього немає свідоцтва про народження, а також відсутній відповідний актовий запис у відділі ЗАЦС. За зверненням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 актовий запис про народження заявника був поновлений, про що у книзі записів актів цивільного стану 16.03.1961р. був проведений запис під № 4 та видане відповідне свідоцтво. У свідоцтві про народження заявника його батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 Після отримання повторного свідоцтва про народження заявник дізнався, що в дійсності його батьки (як він вважав) не були йому рідними, він у віці 2-х років був ними усиновлений та з того часу мешкав в їх родині. Насправді його біологічною матір'ю є ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_4 померла, запис у графі «мати» свідоцтва про народження не є помилковою і зроблена за відсутністю належно оформлених документів про усиновлення його громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 В прийомній родині заявник отримав все належне для фізичного, розумового та духовного розвитку. Прийомні батьки відносилися до нього як до рідного сина, піклувалися про нього, він їх сприймав як рідних батька та мати. За життя ОСОБА_3 розпорядилася належним Јй майном, 03.12.1998р. залишила заповіт на ім'я ОСОБА_2, як сина. Таким чином заявник, як спадкоємець першої черги за законом, має право на прийняття спадщини після смерті матері. Однак, у зв'язку із тим, що процедура усиновлення не підтверджена юридично, оформлення прийняття спадщини є неможливим, у зв'язку із чим заявник був вимушений звернутися до суду.

Таким чином, рішення суду про встановлення вищезгаданого факту заявнику необхідне для вирішення питання про прийняття ним спадщини і отримання відповідного свідоцтва в нотаріальному порядку.

Свідок ОСОБА_7 - рідна сестра померлої ОСОБА_5 пояснила, що заявник народився від її сестри у 1945 році, оскільки вона хворіла і не могла доглядати дитину, вона її передала на виховання родині ОСОБА_4, які не мали дітей. Протягом життя ОСОБА_5 не робила будь-яких спроб повернути дитину, заявник сприймав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як своїх рідних батьків, допомагав їм у веденні господарства, після їх смерті

2

продовжує мешкати у спадковому будинку. Свідок ОСОБА_8 також пояснив, що рідною матір'ю заявника була ОСОБА_5, його рідний батько після повернення зі фронту помер, крім заявника у ОСОБА_5 була ще донька, оскільки родина втратила годувальника, вони жили досить бідно, на утримання не вистачало коштів та продуктів харчування. На пропозицію сім'ї ОСОБА_4 про передачу сина на виховання ОСОБА_5 віддала сина, з тих пір він там мешкав, його прийомні батьки піклувалися про нього та виховували його, після смерті залишили йому, як синові, спадок.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що його вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Про факт усиновлення заявника громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 свідчать: викладені ним обставини про те, що з малечого віку він мешкав спільно із ними, сприймав їх як рідних батьків, носить по батькові «ОСОБА_2», у свідоцтві про його народження батьком записаний ОСОБА_2; письмові докази - заповіт від 03.12.1998р. на його ім'я, складений прийомною матір'ю ОСОБА_3, в якому заявник вказаний як син; довідка Плавнівської сільради № 1584 від 04.12.2006р., надана згідно відомостей похазяйної книги села; витяг про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, де мешкали та мали частку ОСОБА_4 та ОСОБА_3, інші письмові докази. Крім того, факт усиновлення підтверджується вищевикладеними показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Встановлення даного факту заявнику необхідне для вирішення питання про прийняття ним спадщини після смерті прийомної матері - ОСОБА_3

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у т.ч. і про усиновлення. Згідно із п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. (із подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження можуть встановлюватися факти реєстрації усиновлення (удочеріння), якщо в органах РАГСу не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновлені або ж він може бути відновлений лише на підставі відповідного рішення суду. При чому зазначається, що оскільки реєстрація усиновлення (удочеріння) була введена в Україні з березня 1926 року, а норми про її проведення виключено з Кодексу про шлюб та сім'ю України Законом України від 23.06.1992р., судом при наявності доказів може бути встановлено факт усиновлення (удочеріння) за період, коли реєстрація не провадилась. Реєстрація усиновлення заявника не проводилася юридично, усиновлення було здійснене фактично, за домовленістю між ОСОБА_5 та родиною ОСОБА_4, про що свідчать дослідженні у судовому засіданні докази.

Таким чином, факт усиновлення ОСОБА_2 суд вважає встановленим, в родині ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заявника сприймали як рідного сина, із яким спільно проживали, вели спільний побут, мали взаємні права та обов'язки.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 212, 213, 234-235, 256, 259 ЦПК України,, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт усиновлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Плавні Ренійського району Одеської області, молдаванина, громадянина України, громадянами ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_3

Зобов'язати відділ реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області внести у актовий запис № 4 від 16.03.1961 р. про народження ОСОБА_2 зміни у графу «мати», де замість ОСОБА_5 вказати ОСОБА_3.

3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня проголошення рішення, 20 днів - після подання заяви про апеляційне оскарження.