Справа № 22ц-4192/2006р.                             Головуючий в 1 інстанції Нагорна Л.М.
Категорія 12                                                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007р.  лютий  26  дня.
Колегія
суддів  судової  палати
з  цивільних справ апеляційного  суду Дніпропетровської області в складі : Головуючого-
Рудь В.В. Суддів - Можслянської З.М., Ремеза В. А. при секретарі - Худолій Н.А.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 за
дорученням та в інтересах ОСОБА_3,

на рішення Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська від 27.02.2006р. та додаткове рішення Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 28.04.2006р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4. ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням, зустрічному позову ОСОБА_6, ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про захист права власності та усунення перешкод в користуванні
власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2004р. ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням в домі АДРЕСА_1

В ході судового засідання ОСОБА_3 доповнила свої позовні
вимоги, звернувшись з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання
договору купівлі-продажу жилого будинку недійсним та усунення перешкод в
користуванні жилим будинком, /а.с.15-17, 87,92,94/, посилаючись на те, що вона
з 26.07.199зр. по 14.10.2003р. перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4, і як
член сім'ї в 1997р. вона була прописана в спірному будинку, однак ОСОБА_4 перешкоджає
їй користуватись домом, а 28.12.2004р. продав будинок відповідачам ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 у зв'язку з чим ОСОБА_3 просила визнати недійсним укладений між ОСОБА_4
та ОСОБА_6, договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, від 28.12.2004р., усунути
перешкоди в користуванні вказаним будинком, та встановити порядок користування
будинком.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулись до ОСОБА_3 з зустрічним
позовом про захист прав власності, та усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням, та просили усунути перешкоди в користуванні АДРЕСА_1, шляхом
виселення ОСОБА_3 з будинку, та зобов'язати житлові органи зняти ОСОБА_3 з
реєстрації за вказаною адресою, /ас.52-53/.

Рішенням суду в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задоволені. ОСОБА_3 виселена з
житлового будинку АДРЕСА_1, відділення реєстрації та міграції фізичних осіб
Дніпровського РО зобов'язано зняти з реєстрації ОСОБА_3 в АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням суду додатково стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на
користь держави в розмірі 399грн.

В апеляційних скаргах представники ОСОБА_3
- ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять рішення суду та додаткове рішення суду
скасувати, і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3, визнавши договір
купівлі продажу будинку недійсним, та повернути сторони в первісний стан,
посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду, в
межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду та додаткове рішення
суду залишенню без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 на праві
власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 /ас.41-47/.

28.12.2004р.
ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу продав вказаний будинок ОСОБА_6, і
вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_7 /а.с.20/.

Розглядаючи справу суд першої інстанції встановив, що
позивачка ОСОБА_3 не була
співвласником спірного житлового будинку, та стороною укладеного 28.12.2004р.
договору купівлі-продажу будинку, а тому і не може ставити питання про визнання
угоди недійсною, з посиланням на те, що угода була вчинена під впливом обману
зі сторони продавця будинку, та не повідомлення покупця про права позивачки на
житловий будинок.

Крім цього суд першої інстанції встановив, що позивачка в обгрунтування
своїх вимог про усунення перешкод з боку відповідачів в користуванні спірним
житловим будинком, та встановлення порядку користування житловим будинком не
надала відповідних доказів, які б підтверджували її право на проживання в
спірному будинку з новими власниками домоволодіння в порядку сервітуту,
оскільки таке право на проживання не було встановлено з попереднім власником
будинку ОСОБА_4, в
порядку ст.ст. 402,405 ЦК
України, а тому суд обгрунтовано відмовив ОСОБА_3 в задоволені її позовних вимог, задовольнивши позовні
вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про усунення їм перешкод в користуванні належним їм
будинком на підставі ст. 48 Закону України "Про власність", та ст.ст.
386, 391 ЦК України,
шляхом виселення ОСОБА_3
будинку, та зняття її з реєстрації за місцем заходження спірного будинку, і
колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обгрунтованим.

Також суд у відповідності до вимог діючого законодавства на підставі п.4ч.
1 ст. 220 ЦПК України додатковим рішенням достягнув з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір в розмірі 399грн.

Доводи представників ОСОБА_3 - ОСОБА_1, ОСОБА_2 про незаконність
рішення суду з посиланням на набуття ОСОБА_3
права користування житловим будинком в порядку сервітуту безпідставні,
оскільки у ході судового засідання позивачка не довела свої вимоги про набуття
права сервітуту з колишнім власником будинку ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 402,405 ЦК України, а тому таке право не може бути встановлено за
нею у зв'язку зі зміною власника домоволодіння в порядку ч.6 ст. 403 ЦК України.

Також не можуть бути прийняті до уваги інші доводи
представників ОСОБА_3 -
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість рішення
суду, оскільки такі доводи суперечать встановленим по справі обставинам, і суд
першої інстанції вирішив спір у відповідності до законодавства, яким
регулюються виниклі між сторонами правовідносини.

Крім цього, не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги
представників ОСОБА_3 - ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
порушення судом вимог процесуального права при винесені додаткового рішення
суду з приводу вирішення питання про судові розходи по справі, оскільки питання
судових витрат судом вирішено з урахуванням вимог Декрету Кабінету Міністрів
"Про державне мито" та у відповідності до вимог ст.ст. 80,88,220 ЦПК
України.

Таким чином рішення суду та додаткове рішення суду слід
залишити без зміни а апеляційні скарги представників ОСОБА_3 - ОСОБА_1, ОСОБА_2
підлягають відхиленню.

Керуючись ст.
ст. 304, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представників ОСОБА_3 - ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська
від 27.02.2006р. та додаткове рішення Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська від 28.04.2006р. залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду Дніпропетровської області може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців, з моменту
проголошення.