Справа №2-4115/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01 листопада
2007 року

Центрально-Міський
районний суд міста АДРЕСА_2 Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді       - Бондаревої О.І.

при
секретарі                    -Морозовій
Н.М. ,

за участю
позивача       -ОСОБА_1.,

представника
позивача - ОСОБА_2

відповідача                        -ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Кривому Розі,
цивільну справу за позовомОСОБА_1до ОСОБА_3 про розподіл майна,  що є сумісною власністю подружжя,  -

встановив:

Позивачка
звернулася до суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що вона двічі реєструала шлюб з відповідачем,  вперше - 14 січня 1994 року. Від шлюбу мають
доньку - ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження. Цей шлюб було розірвано у 1997 році. Вдруге зареєстрували шлюб 23
серпня 2002 року. Оскільки відповідач вважав,
що сімейному ладу заважають батьки,
то вони вирішили купити собі житло,
щоб жити окремо. 23 листопада 2002 року вони з відповідачем за сумісні
кошти придбали у ОСОБА_5. будинокАДРЕСА_1 загальною площею 42 кв.м.  та земельну ділянку розміром 751 кв.м.  Будинок та господарчі і побутові споруди -
цегловий погреб,  дощату вбиральню,
водоколонку,  вони купили за 3000
гривень,  а земельну ділянку за 745
гривень. Вищезазначене майно є їхньою з відповідачем спільною сумісною
власністю,  оскільки придбанні під час
шлюбу. Просить розділити між нею та відповідачем їхнє спільне майно -
домоволодінняАДРЕСА_1та земельну ділянку з розташованими на ній господарськими
та побутовими спорудами,  виділивши їй Уг
частину вищезазначеного майна,  визнати
за нею право власності на цю частину майна.

У
судовому засіданні позивачка,
представник позивача,  кожен
окремо позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач
в судовому засіданні позовні вимоги визнав,
проти виділу позивачці Уг частини їхнього спільного майна -
будинку,  земельної ділянки з
господарськими спорудами та визнання за нею права власності на цю частину не
заперечує.

Заслухавши
сторони,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так,  23.08.2002 року сторони зареєструали шлюб у
відділі РАЦС Центарльно-Міського управління юстиції м.  АДРЕСА_2,
актовий запис НОМЕР_1. 08.08.2005 року шлюб було розірвано,  актовий записНОМЕР_2,  про що свідчать копії свідоцтв про укладення
та розірвання шлюбу.

23
листопада 2002 року між відповідачем ОСОБА_3. та ОСОБА_5було укладено договір
купівлі-продажу нерухомого майна,  згідно
п. 1 якого останній продав,  а відповідач
купив будинок НОМЕР_3 з відповідними господарчими будівлями і спорудами,  що знаходиться на АДРЕСА_1  та земельні ділянку розміром 751 кв.м. ,  на якій розташовані згідані об"єкти
нерухомості. На момент укладення договору на вказаній земельній ділянці були
розташовані: жилий будинок - глинобитний,
обкладений 1/2 цеглою,  позначений
на плані літерою "А-1" жилою площею 23, 6 кв.м. ,  загальною площею 42,0 кв.м. ,1/2г цегловий
погріб (літера "Б"),
водоколонка,  позначена на плані "II",  про що зазначено в п.
п. 2.1. п.2 даного договору. Відповідно до п.п. 2.2. п. 2
договору продаж зазначених вище жилого будинку та належних на нього будіель і
споруд вчинено за 3000 гривень,  згідно
п.п. 3.3. п.3 того ж договору продаж земельної ділянки здійснено за 745
гривень.

Як вбачається
з копії витягу КП "Криворізьке БТІ" з реєстру прав власності на
нерухоме майно,  ОСОБА_3. є власником
житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1

Згідно даного
витягу:

об"єкт
нерухомості складається з: А-1 - житлового будинку загальною площею 42, 00
кв.м. ; Б - погрібу; Е - вбиральні; Г- сараю; Д - сараю,  II - водоколонки;
1-2 - огорожі; загальною вартістю 29012 гривень;

самовільно
збудовані об"єкти: Е - вбиральня; Г- сарай; Д - сарай; вартістю 7732
гривень,  В - вбиральня знесено,

про що також
свідчать копії поверхового плану будинку,
схематичного плану земельної ділянки,
зведеного акту вартості будівель та споруд,  розташованих за дресою: АДРЕСА_1 та
повідомлення КП "Криворізьке БТІ" від 27.08.2007р. На теперешній час
за відповідачем не визнано право власності на вищевказане самочинно збудоване
майно.

Крім
того,  після укладення вищезазначеного
договору купівлі-продажу від 23.11.2002р.,
право власності на земельну ділянку за адресою:АДРЕСА_1 не
переоформлено,  правовстановлюючі
документи на дану земельну ділянку відповідачем не отримано,  що не заперечується сторонами.

Згідно  ст.  60
Сімейного кодексу України майно,  набуте
подружжям за час шлюбу,  належить дружині
та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,  що один з них не мав з поважної причини
самостійного заробітку. Вважається,  що
кожна річ,  набута за час шлюбу,  крім речей індивідуального користування,  є об"єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Оскільки
шлюб між сторонами було зареєстровано 23.08.2002 року; житловий будинок з
господарчими будівлями та спорудами,
розташованими за адресою:АДРЕСА_1 було придбано відповідачем згідно
договру купівлі-продажу 23.11.2002 року; шлюб між сторонами розірвано
08.08.2005 року; то вищезазначене майно набуте за час шлюбу,  а тому є об"єктом спільної сумісної
власності сторін.

Згідно
ч.1  ст.
69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ
майна,  що належить їм на праві спільної
сумісної власності,  незалежно від
розірвання шлюбу.

Відповідно
до ч. 1  ст.  70 Сімейного кодексу України у разі поділу
майна,  що є об"єктом спільної
сумісної власності подружжя,  частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки
відповідачем до теперішнього часу не офромлене право власності на самочинно
збудовані об"єкти - вбиральню та два сараї,  позначені на на схематичному плані літерами
Е,  Г,  Д відповідно,  та земельну ділянку поАДРЕСА_1  то суд вважає,  що вимоги щодо розподілу цього майна не
підлягають задоволенню,  а поділу між
сторонами підлягає лише наступне майно: А-1 - житловий будинок загальною площею
42, 00 кв.м. ,  Б - погріб,  II -
водоколонка,  1-2 -огорожа,  розташовані за вказаною адресою.

Таким
чином,  суд вважає за можливе виділити
позивачці та відповідачу по 1/2 частині майна,
що є об"єктом спільної сумісної власності,  та складається з житлового будинку А-1,  загальною площею 42, 00 кв.м. ,  погрібу - Б,
водоколонки - II,  огорожі - 1-2,  що
розташовані за адресою:АДРЕСА_1,  та
визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину вказаного майна.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  60,
69,  70 СК України,   ст.
ст.  10,  11,
15,  209,  212-215, 218 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимогиОСОБА_1задовольнити частково.

ВиділитиОСОБА_1та
ОСОБА_3 по Уг частині майна,  що є
об"єктом спільної сумісної власності,
та складається з житлового будинку А-1,
загальною площею 42, 00 кв.м. ,
погрібу - Б,  водоколонки - II,
огорожі - 1-2,  що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за
ОСОБА_4 та ОСОБА_3  кожним окремо,  право власності на 1/2 частину майна,  що є об"єктом спільної сумісної
власності,  та складається з житлового
будинку А-1,  загальною площею 42, 00
кв.м. ,  погрібу - Б,  водоколонки - II,
огорожі - 1-2,  що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний
строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений  ст. 294 ЦПК України,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.