У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 листопада 2007 року                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,                       Гуменюка В.І.,   Барсукової В.І.,                   Косенка В.Й., -

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом директора малого спільного підприємства (далі - МСП)
“Керамік” ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення суми,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2001 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення
з відповідачів на його користь вартості будівництва кафе-бару “Роксолана”, що
розташоване у АДРЕСА_1, та судові витрати.

Свої вимоги ґрунтує на тому, що у період з березня 1995
року по грудень 1996 року МСП “Керамік” побудувало за власні кошти, власними
силами на земельній ділянці, якою користуються відповідачі, кафе.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області
від 20 грудня 2000 року винесено рішення у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3
до МСП “Кермаік” про визнання договору оренди землі недійсним та усунення
перешкод у користуванні приміщенням. Даним рішенням позовні вимоги ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 були задоволені. Визнано недійсним договір оренди землі від 03 січня
1997 року та зобов'язано МСП “Керамік” не чинити перешкоди у користуванні
приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1  та звільнити його від газової плити, двох
лічильників, холодильника, бару, стойки, столів, стільців. Позивач вважає, що в
даному випадку відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні відшкодувати затрати
підприємства на будівництво кафе-бару “Роксолана”, оскільки на його добудову
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не затратили жодної копійки, проте з часу вступу вказаного
вище рішення у законну силу, вони є фактичними володільцями бару.

Балансова вартість будівництва бару станом на 03 січня
1997 року становила 23 551 грн., проте з урахуванням інфляції, сума збитків,
завдана господарюючому суб'єкту, станом на 01 липня 2001 року збільшилася на 25
601 грн. Тому позивач просив задовольнити його позов та стягнути з відповідачів
на його користь 49 152 грн. вартості будівництва та судові витрати в сумі 491
грн. 25 коп.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області
від 18 грудня 2003 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь директора МСП “Керамік” ОСОБА_1 49 152 грн. вартості будівництва
кафе-бару “Роксолана”, 491 грн. 25 коп. судових витрат та 1 000 грн. за надання
юридичних послуг.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 28
квітня 2004 року, рішення Іршавського районного суду від 18 грудня 2003 року
скасовано. У задоволенні позову МСП “Керамік” до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
збитків та судових витрат відмовлено.

У касаційній скарзі МСП “Керамік”
просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог МСП “Керамік” суд апеляційної інстанції
виходив з того, що позивач не був власником спірної будівлі і рішенням
Іршавського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2000 року, яке набрало
законної сили, було відмовлено у задоволенні зустрічного позову МСП “Керамік”
про встановлення права власності приміщення бару “Роксолана”. МСП “Керамік” не
довело факту вкладення коштів, будівельних матеріалів чи оплати праці при
спорудженні прибудови, а також належно не довело, що ним були вчинені дії, які
б давали підстави зробити висновок, про наявність обставини для виникнення у
відповідачів зобов'язань перед позивачем на підставі статті 151 ЦК України.

Проте з такими висновками суду погодитись не можливо.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає
спір.

Судом встановлено, що позивач МСП “Керамік” орендував у відповідачів
земельну ділянку, на якій було побудовано кафе-бар “Роксолана”. МСП “Керамік” в
особі директора ОСОБА_1, в якості підтвердження позовних вимог, надало
документи, які підтверджують факт вкладення коштів, будівельних матеріалів,
оплату праці при спорудженні прибудови, а саме: накладні про купівлю різних
будівельних матеріалів за 1995-1997 роки (а.с.28-29, 55-56, 58-64а);  рахунки і рахунки фактури на будівельні
матеріали за 1995 - 1996 роки (а.с. 22-27, 30-31, 57); платіжну вимогу від 13
грудня 1995 року (а.с. 32); акт прийому-передачі виконаних робіт за серпень
1996 року; договір про виготовлення проекто-кошторисної документації та ведення
будівельно-монтажних робіт від 15 січня 1996 року (а.с. 34).

Позивач навів обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки доказам у справі, а також
не навів обґрунтувань прийняття або відхилення останніх.

Згідно рішення виконкому Іршавської міської ради народних депутатів від 29
березня 1995 року ОСОБА_2було надано дозвіл на добудову до власного житлового
будинку в АДРЕСА_1 двох жилих кімнат і коридору (а.с. 124).

Встановлено, що у спірному приміщенні діяв саме заклад торгівлі та
громадського харчування у вигляді кафе-бару “Роксолана”.

Крім того, на час, коли було побудоване спірне приміщення кафе-бару
відповідачі ОСОБА_2 ОСОБА_3 не були власниками земельної ділянки, на якій
розташоване приміщення і не мали права здавати її в оренду.

Не можна погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь директора МСП “Керамік” ОСОБА_1 грошових коштів.

Позивачем і відповідачем в цивільному процесі можуть бути фізичні і
юридичні особи, про що зазначено у статті 30 ЦПК України.

Статтею 38 ЦПК України передбачено, що сторона по справі може брати участь
у цивільній справі особисто або через представника. Юридичних осіб
представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом,
статутом чи положенням, або їх представники.

Повноваження представника юридичної особи підтверджуються довіреністю
юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і
повноваження її керівника.

ОСОБА_1 є директором МСП “Керамік” і діє від імені та в інтересах цього
підприємства.

Отже, стягнення грошової суми могло бути проведено на користь МСП “Керамік”
на його банківські реквізити, а не на користь директора.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не повно з'ясував всі обставини
справи.

Вияснення цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення
спору.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, рішення
суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції не можуть
залишатися у силі і підлягають скасуванню, а справа направленню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу малого спільного підприємства “Керамік” в особі його
директора ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2004 року та
рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2003
року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду іншим
суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                      А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                 М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова

В.І.
Гуменюк

В.Й.
Косенко