Справа №2-2412/07
РІШЕННЯ

Іменем    України

06
листопада 2007 року                                                                                     м.
Чернігів

Деснянський
районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого -
судді Карапута Л.В.

при
секретарі                    Товстенко
Н.М.,

за
участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.
Чернігові справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання втратившим право
користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1,
виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання права власності на
1/2 частину квартири та визнання частково недійсним свідоцтва,

встановив:

26.03.2007
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про визнання втратившим
право користування АДРЕСА_1

В
обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_2. добровільно покинув спірну квартиру
і не проживає в ній з часу розірвання шлюбу, а саме з грудня 1991 року. При
цьому відповідач не приймає участі у витратах по оплаті комунальних послуг.

16.05.2007
року ОСОБА_2. звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, виконавчого
комітету Чернігівської міської ради про визнання за ним права власності на 1/2
частину АДРЕСА_1в зв'язку з чим визнати частково недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно - АДРЕСА_1, яке видане ОСОБА_1

Судом до
участі в справі в якості співвідповідача притягнуто Комунальне підприємство
"Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації".

У
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх
задоволенні, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Відповідач
та його представник позов не визнали та наполягали на задоволенні зустрічного
позову.

Представник
співвідповідача виконавчого комітету Чернігівської міської ради просив
відмовити в задоволенні зустрічного позову та позов ОСОБА_1 підтримав.

Представник
третьої особи ОЖБК міста Чернігова поклався на думку суду при вирішенні
позовних вимог.

Представник
співвідповідача КП "Чернігівське міжміське бюро технічної
інвентаризації" в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце
розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши
пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Сторони
перебували у шлюбі та згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с. 7 )
шлюб був розірваний 01.12.1991 року.

Як
вбачається з витягу про реєстрацію права власності на АДРЕСА_1( а.с. 8 )
ОСОБА_1 є власником даної квартири.

Відповідно
до довідки виданої ОЖБК міста Чернігова ( а.с. 32 ) спірна квартира була
виплачена повністю в 1991 році.

Відповідно
до СК України позови про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя
пред'являються до суду протягом 3-х років з дня розірвання шлюбу.

В свою
чергу зустрічна позовна заява про визнання права власності на 1/2 частину
спірної квартири як на спільну сумісну власність колишнього подружжя була
подана відповідачем 16.05.2007 року.

Відповідно
до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові.

Разом з
тим, відповідачем не було порушено в судовому засіданні питання щодо поновлення
строків позовної давності та зазначено поважності їх пропуску.

Видача
свідоцтва про право власності позивачу напряму пов'язане зі сплатою пайових
внесків за квартиру, і саме з цього часу в особи виникає право на оформлення
права власності, тому вважається що право власності у позивача виникало на цю
квартиру не з часу отримання оскаржуваного свідоцтва, а з моменту повної сплати
коштів за квартиру.

Крім
того, вказане свідоцтво позивачу було видано на підставі рішення виконкому
Чернігівської міської ради від 17.07.2006 року, яке ніким не оскаржене на цей
час, тому відсутні підстави для визнання частково недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно.

Відповідно
до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї
за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або
члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк
може бути продовжено.

Поясненнями
позивача підтверджується, що з грудня 1991 року відповідач виїхав мешкати до
іншої адреси.

При
цьому, відповідач в суді заявив, що перешкоди в користуванні спірної квартирою
позивачем не здійснювалися, він добровільно залишив квартиру, в даний час
проживати в спірній квартирі не збирається.

Оскільки
ОСОБА_2. в даний час не має наміру проживати в спірній квартирі, тому  позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись
ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, ст. 71 ЖК України, суд

вирішив:

Позов
ОСОБА_1задовольнити. Визнати
ОСОБА_2таким,  що  втратив
право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області. Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.