Справа №2-6891/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2007
р. Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого -
судді Дрішлюка А.І.,

при секретарі
судового засідання Іскрич В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до  ОСОБА_3 про відшкодування майнової та
моральної шкоди завданою дорожно-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського
районного суду м. Одеси звернулися ОСОБА_1., ОСОБА_2. з позовом про
відшкодування майнової та моральної шкоди завданою ДТП.

Заочним рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2006 р. позовні вимоги були
задоволені в повному обсязі. Було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2,ОСОБА_1
компенсацію завданої матеріальної шкоди в сумі 2 468 грн., моральної шкоди -
1500 грн, витрати на проведення експертизи - 160 грн., а також судові витрати в
сумі 181 грн.

За заявою
відповідача ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2007
року заочне рішення суду було скасовано, провадження у справі продовжено в
загальному порядку.

В процесі
судового розгляду позивачі уточнювали позовні вимоги, зокрема збільшили розмір
компенсації за завдану моральну шкоду, про що надали відповідну письмову заяву.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивачі вказували, що внаслідок винних
дій відповідача ОСОБА_3 3 жовтня 2005 року відбулася ДТП. Наслідком цієї ДТП
стало пошкодження автомобіля позивачів, відповідно їм була завдана матеріальна
шкода в сумі 2 468 грн., яку вони просили стягнути з відповідача. Крім того,
вони посилалися на те, що ДТП
було завдано моральну шкоду, розмір компенсації якої вони оцінюють в 3000
грн. Також просили стягнути судові витрати в сумі 350 грн.

Відповідач
ОСОБА_3. у останні три судових засідання не з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином, причини своє неявки не повідомив. Суд
вирішує справу в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у ній
даних чи доказів, виходячи з того, що відповідачу неодноразово надався час на
оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності,
проте жодних доказів цього суду не було надано, письмові заперечення проти
позову не надавались. Відповідач заперечував проти позову посилаючись на те, що
внаслідок винних дій відповідача була скоєна ДТП.

Суд, заслухавши
пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, оглянувши матеріали
адміністративного провадження № 3-26792/05, №3-27504/05 вважає, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

3 жовтня 2005 рок відповідач
ОСОБА_3., керуючи автомобілем МАН, допустив зіткнення з автомобілем Івеко
(державний номер НОМЕР_1), який належить позивачам ОСОБА_1., ОСОБА_2. на праві
спільної сумісної власності, як набуте в період шлюбу згідно зі ст. 60 СК
України, і підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2, виданого МРЕВ № 2
ДАІ УМВС України в Одеській області 14.09.2004 р.

Постановою судді
ОСОБА_4. Суворовського районного суду м. Одеси у адміністративної справі №
3-26792/05 в притягненні до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_2
було відмовлено, провадження по справі було закрито. Постановою судді ОСОБА_4.
по адміністративної справі № 3-27504/05 встановлено, що 3.10.2005 року
ОСОБА_3., керуючи автомобілем МАН, д/з НОМЕР_3 по вул. Моторна, 8 в м. Одесі,
після зупинки і під'їзду автомобіля Івеко д/з НОМЕР_1 к рампе, несподіванно
почав рухатися заднім ходом, не перевірив наявності перешкод для руху, чим
порушив п. 10.9 ПДД та допустив зіткнення з автомобілем позивачів. За скоєння
адміністративного правопорушення відповідач був притягнутий до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно з ч.3,4
ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для
суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно
якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно з
постанов судді ОСОБА_4. при винесенні рішення по суті враховуються наступні
події: відповідач, керуючи автомобілем МАН, здійснив зупинку, проте після того,
як позивач ОСОБА_2., почав маневр під'їзд під рампу, допустив наїзд на
автомобіль позивачів. Ці обставини підтвердила позивачка, при цьому ОСОБА_1.
зазначила, що вона знаходилася в пошкодженому транспортному засобі, та була
безпосереднім свідком ДТП.
Таким чином, ДТП, що
відбулася 3.10.2005 року є наслідком дій відповідача ОСОБА_3., вина якого
встановлена в межах адміністративного провадження № 3-27504/05, та
підтверджується зібраними по справі № справі № 3-26792/05 доказами, фактично
встановленими обставинами справи.

Внаслідок ДТП автомобіль
позивачів отримав механічні пошкодження, при цьому сума матеріальної шкоди
завданої в наслідок аварійного пошкодження автомобіля склала 2468 грн., що
підтверджується висновком №НОМЕР_4 підготовленим ТОВ „Експерт-Сервіс-Юг"
від 3 березня 2006 року.

У відповідності
зі ст. 1166 ЦК України
шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її заподіяла. При цьому, згідно зі ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується винною особою. Оскільки винність дій відповідача
вставлена в межах адміністративного провадження, та не протирічить зібраним по
справі доказам, обов'язок по відшкодуванню матеріальної шкоди повинен бути
покладений на відповідача в повному обсязі.

Згідно зі ст. 16
ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.
Відповідно до ст. 20 ЦК України
право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Вимоги про
відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки
згідно зі ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги ст. 23
ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації,
ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і
справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього
відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає компенсації
грошима в розмірі 1 500 грн., і ця моральна шкода згідно зі ст. 23 ЦК України
полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна. При цьому позивачі, які через неправомірні
дії відповідача змушені використовувати пошкоджене майно - автомобіль, оскільки
відповідач відмовився відшкодувати завдану ним матеріальну шкоду, ДТП суттєво
порушила їхні життєві зв'язки та створили такі незручності як необхідність
проведення ремонту автотранспорту, звернення до суду та витрати часу, які
необхідні на здійснення захист своїх порушених прав.

Оскільки
внаслідок винних дій відповідача було пошкоджене спільне майно
подружжя-позивачів, обидва з позивачів стали учасниками ДТП, суд вважає за
необхідним стягнути компенсацію завданої моральної та матеріальної шкоди,
судових витрат в рівних частках з відповідача на користь позивачів.

Відповідно до
ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До
судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та
витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін
та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових
експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх
знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1188 ЦК України, ст.ст.
4, 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК Україна, -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_2,ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди
завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2,ОСОБА_1 (в рівних частках) компенсацію завданої
матеріальної шкоди в сумі 2 468 грн., моральної шкоди - 1500 грн, витрати на
проведення експертизи - 160 грн.

Стягнути ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2,ОСОБА_1 (в рівних частках) судові витрати в сумі 181 грн.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.