УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 липня
2007 року                                                                            м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Червинської М.
Є.,  Висоцької B.C.,
Олєйникової Л.С.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  3-я особа 15-та Київська державна нотаріальна
контора про визнання заповіту недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 17 жовтня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 22 грудня 2005 року,

встановила:

В липні
2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту
недійсним,  посилаючись на те,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 Вона
є спадкоємцем першої черги за законом і при зверненні до нотаріальної контори
їй стало відомо,  що 5.08. 1993 року
батько склав заповіт на користь її брата ОСОБА_2 При ознайомленні з
заповітом,  звернула увагу,  що заповіт батьком не підписаний.

Пізніше
позивачка уточнила вимоги,  вважає,  що підпис вчинено іншою особою. Влітку 1993
року її батько хворів та не міг самостійно відвідувати нотаріальну
контору,  його волевиявлення не могло
бути вільним,  оскільки за життя батько
висловлював бажання залишити відповідачу автомобіль,  а їй - квартиру.

Рішенням
Деснянського районного суду м.  Києва від
17.10.2005 p.,  залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.  Києва від 22.12.2005 р.,
в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1
подала касаційну скаргу на зазначені судові рішення,  посилаючись на невірну оцінку зібраним
доказам,  неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,  в
зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та передачі справи
до суду першої інстанції на новий розгляд.

Справа №
33ц- 1696 кс 07                        Категорія
ЦП: 34

Головуючий у 1-й
інстанції Дібінін В.І.

Доповідач
Висоцька B.C.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того,
що підстав для визнання заповіту недійсним не має,  в заповіті біля підпису заповідача міститься
повністю прізвище,  ім'я,  по-батькові,
виконані заповідачем ОСОБА_3,  які позивачкою не оспорюються. Судом встановлено,  що ОСОБА_3 працював до 17.08.1996 року,  з січня 1993 року по січень 1994 року на
лікарняному не знаходився,  тому мав
можливість самостійно відвідати нотаріальну контору з метою складення заповіту.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалено з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1  відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду м.  Києва від
17 жовтня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва
від 22 грудня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.