АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2007
року Апеляційний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Головну
к С. В.

суддів: Миніч
Т.І.,  Забродського М. І. при секретарі
судового засідання Прищепі О.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської
області від 9 липня 2007 року,

у    справі
за    позовом    ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на частку майна-,

ВСТАНОВИВ:

в
березні 2007 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про визнання права
власності на частку майна,  а саме права
власності на 1/2 частину кафе-закусочної на 12 посадочних місць,  площею 88, 90 кв.м.  по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної
ділянки за вказаною адресою площею 0, 0221га.

В
послідуючому свої вимоги уточнила та просила визнати це кафе - закусочну
об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

На
обґрунтування своїх вимог зазначала,  що
з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 7 грудня 1989 року по 6
грудня 2006 рік. З листопада 1997 року за договором дарування вони отримали
37/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1,
а 4 листопада 1998 року вона подарувала свою частку в цьому будинку
відповідачеві.

За
рахунок спільних коштів і трудових затрат,
та з дозволу міської ради з частини житлового будинку,  за вказаною адресою,  вони збудували кафе-закусочну на 12 місць
загальною площею 88.90 кв.м. ,  яке
прийняте в експлуатацію 14 квітня 2004 року,
а 23 грудня 2004 року відповідачу видане свідоцтво про право власності
на цю будівлю. Крім того він отримав свідоцтво про право власності на земельну
ділянку в розмірі 0.0221 га для обслуговування приміщення кафе.

Справа
22ц/1981                                  Головуючий
у суді 1 -ої інстанції Кузьменко Л
.В.

Категорія
5                                            Суддя-доповідач
Забродський М. І.

2

Позивачка
вважає,  що за час їх з відповідачем
шлюбу,  майно,  а саме кафе істотно збільшилось у своїй
вартості,  внаслідок трудових та грошових
затрат подружжя тому воно є об'єктом спільної сумісної власності.

Рішенням
Новоград-Волинського міськрайонного суду,
від 9 липня 2007 року позов задоволено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати,  а провадження у справі закрити. Вважає,  що між ним та позивачкою було досягнуто згоди
в добровільному порядку поділу майна нажитого за період шлюбу,  а саме частини житлового приміщення,  яке в послідуючому мало бути використаним відповідачем
для підприємницької діяльності. Тому спір цей підлягає розгляду в господарському
суді.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної
скарги,  суд вважає,  що вона не підлягає задоволенню.

З
матеріалів справи видно,  що 7 грудня
1989 року сторони зареєстрували шлюб,
який 6 грудня 2006 року був розірваний. В період шлюбу вони отримали за
договором дарування 37/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1,  а 4 листопада 1998 року позивачка свою частку
подарувала відповідачу(а.с.  5-6).

12
лютого 2003 року рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради
ОСОБА_1 надано дозвіл на перепланування житлового будинку в кафе-закусочну на
12 місць по АДРЕСА_1,  а 14 квітня 2004
року рішенням цього ж виконкому це приміщення було прийняте в експлуатацію. Для
обслуговування кафе-закусочної рішенням сесії Новоград-Волинської міськради від
27 травня 2004 року внесено зміни у розміри земельної ділянки відповідача та
виділено для обслуговування цієї будівлі 0.0221 га.(а.с. 61). Крім того,  його зобов'язано в строк до 1 жовтня 2004
року знести стару частину існуючого будинку по АДРЕСА_1. Відповідно до висновку
експерта Житомирської торгово-промислової палати вартість кафе-закусочної
становить 429418 грн.,  і будівництво
його не пов'язане з переплануванням житлового будинку,  який був власністю відповідача.

6 грудня
2006 року рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської
області шлюб між сторонами був розірваний.

Відповідно
до  ст.
60 СК України майно,  набуте
подружжям за час шлюбу,  належить дружині
та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того,  що один з них не мав з поважної причини
(навчання,  ведення домашнього
господарства,  догляд за дітьми,  хвороба тощо) самостійного заробітку.

Тому суд
першої інстанції правильно вважав,  що
кафе-закусочна є об'єктом спільної сумісної власності.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що
кафе-закусочна є об'єктом підприємницької діяльності відповідача і воно не може
визнаватися сумісною власністю подружжя безпідставні. Відповідно до ч.1,   ст.
61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може
бути будь-яке майно,  за винятком
виключеного з цивільного обороту. Крім того,
згідно

3

Декларацій про
доходи від підприємницької діяльності ОСОБА_1 видно,  що він протягом 2002 - 2004 років коли,  велось будівництво,  був тимчасово     безробітний і будь-якими видами
підприємницької діяльності не займався.

За наведених
обставин суд повно з'ясував обставини справи,
перевірив доводи сторін та виніс законне і обґрунтоване рішення. Підстав
для його  скасування немає.

Керуючись     ст.
ст.     209, 303, 307, 308, 313,
314, 315,     ЦПК    України,
апеляційний суд-

УХВАЛИВ:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоград
- Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 9 липня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців.