Справа № 2-36
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

4 січня   2007
року
смт. Рожнятів

Рожнятівський  районний суд     Івано-Франківської област

у складі: головуючої судді                       Калиній Г.В.

секретаря                                 Федишин І.П.

адвокатів                                     ОСОБА_1.
та ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_4, ОСОБА_5та
Перегінської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно та за
зустрічним позовом ОСОБА_5до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на
спадкове майно,  -

В С Т А Н О В И В :

У
своїй позовній заяві позивач просить постановити
рішення, яким  визнати за ним право власності на спадкове майно - будинковолодіння,  що знаходиться у АДРЕСА_1

Усвоїй позовній заяві  ОСОБА_5. просить постановити рішення, яким
визнати за нею право власності на 1/2 частину будинковолодіння, що знаходиться
у АДРЕСА_1

У судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав, а зустрічні позовні вимоги не визнав  та пояснив, що у даний час проживає  з сім”єю у спірному будинковолодінні, яке належало
його дідові ОСОБА_6. Дід вказане будиннковолодіння заповів йому.
Відповідачка-позивачка ОСОБА_5. не претендувала на вказане спадкове майно
та  не приймала спадщину, а тому не має
права на  неї.  Приблизно два роки тому  він позичив чоловікові позивачки гібель, коли
вони клали у стайні підлогу. До цього часу вони гібель не повернули. Однак цей
інструмент ОСОБА_5. не брала у строк прийняття спадщини, як спадкове майно. Так
само ніякий одяг чи хустки вона після смерті як діда так і баби не брала.  Нотаріус у
видачі йому свідоцтва про право на спадщину   відмовив, мотивуючи тим, що свідоцтво на
право власності на будинковолодіння на спадкодавця відсутнє.

Відповідачка ОСОБА_4., мати позивача,
позов сина  визнала повністю, а позов
своєї сестри ОСОБА_5. не визнала та пояснила,
що проживає разом з сином у спірному будинковолодінні, яке її батько
заповів синові. Фактично спірний будинок та господарські будівлі будувала вона
з її покійними батьками спільно. ЇЇ сестра -позивачка з 1968 року живе окремо.
Коли сестра будувала хату, то і батьки і вона їй помагали. Ні після смерті
матері ні після смерті батька сестра не претендувала на будь-яке спадкове
майно, не прийняла спадщину. Після смерті матері  сестра не брала будь-яке майно. Після смерті
батька вона пропонувала сестрі взяти собі якісь його речі, однак остання
відмовилася.

Відповідачка - позивачка ОСОБА_5.
позовні вимоги ОСОБА_3. не визнала а свої позовні вимоги підтримала та
пояснила, що  має право на спадщину після
смерті своїх батьків, оскільки її прийняла у встановлений законом строк. Мати
заповіт не залишила, а на час смерті батька вона була непрацездатною, а тому
має право на обов”язкову частку при наявності заповіту. Після смерті матері
батько їй дав материні сорочки, блузку, та інший одяг. Після смерті батька вона
забрала граблі, гібель та батьків піджак і светер. У нотаріальну контору вона з
заявою про прийняття спадщини не зверталася. Не заперечує, що спірне
будинковолодіння належало її батькам. Також не заперечує, що будь-які вимоги з
приводу спадкового майна ні до сестри ні до племінника до часу розгляду справи
судом не пред”являла. Ще за життя батько їй говорив, що хату буде записувати на
внука, тобто на позивача.

Вислухавши сторін та вивчивши матеріали
справи суд приходить до висновку, що до задоволення підлягає позов ОСОБА_3. , а
позов ОСОБА_5. до задоволення не підлягає, з таких підстав.

Копією рішення Перегінської селищної ради від 30 січня 1970 року (а.с.6),
копією акта про закінчення забудови індивідуальної садиби від 2 березня 1979
року (а.с.7), копією технічного паспорта (а.с.9-11), довідкою № 4986, виданою
Перегінською  селищною радою 5.09.2007
року (а.с.13)  та поясненнями сторін  підтверджено, що у період перебування у
шлюбі  ОСОБА_6. та ОСОБА_7. збудували
будинковолодіння у АДРЕСА_1, у якому проживають сторони ОСОБА_3. та ОСОБА_4.

Копіями свідоцтва  про народження та
свідоцтва про одруження (а.с. 28,29) підтверджено, що ОСОБА_5. є дочкою
ОСОБА_6. та ОСОБА_7.

Копією  свідоцтв про смерть (а.с.5,30)
підтверджено,   що  мати відповідачки-позивачки  померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а батько ІНФОРМАЦІЯ_2.

Копією заповіту посвідченого державним
нотаріусом 20 липня 1999 року (а.с.8) підтверджено, що спірний житловий будинок
з господарськими спорудами  ОСОБА_6.
заповів ОСОБА_3.

Відповідно до вимог ст. 60
Сімейного кодексу  України, майно
придбане подружжям у період перебування у шлюбі є їхньою спільною  сумісною власністю.  Отже після смерті ОСОБА_7. на 1/2 частину
даного будинковолодіння відкрилася спадщина, яку прийняв її чоловік ОСОБА_6., а
друга половина вказаного будинковолодіння була його власністю, як чоловіка, що
пережив дружину.  Отже після його смерті
відкрилася спадщина на все будинковолодіння.

Суд не визнає достовірними доводи відповідачки-позивачки про те, що після
смерті батьків  вона приймала спадщину і
як спадкоємниця має право на частину будинковолодіння. У судовому засіданні
будь-якими  доказами свої твердження вона
не довела. З заявою про прийняття спадщини ні після смерті матері ні після
смерті батька у нотаріальну контору вона не зверталася. Показання допитаної у судовому
засіданні як свідка її дочки ОСОБА_8. з приводу того, що після смерті баби мати
забрала належні покійній  хустки та
гібель, а після смерті діда граблі та светер, суд не приймає як достовірні,
оскільки вони  суперечать поясненням
самої відповідачки-позивачки з приводу того, коли і як це відбувалося та які
речі після смерті кого вона забирала. Зокрема
відповідачка-позивачка вказує, що гібель забрала після смерті батька, а
свідок - що після смерті матері; відповідачка-позивачка вказувала, що хустки та
інший одяг матері їй дав батько, а свідок - що мати сама взяла їх з шафи. Крім
цього ці доводи не підтверджені будь-якими іншими доказами.

За таких обставин суд вважає не доведеним факт прийняття спадщини
відповідачкою-позивачкою ОСОБА_5. у встановлений законом строк ні після смерті
матері ні після смерті батька, а тому і безпідставними її позовні вимоги про
визнання за нею права на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_3.. проживає у спадковому будинку, а тому прийняв спадщину у
встановлений законом строк.

Відповідно до ст.534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожний громадянин
має право залишити належне йому майно будь яким особам, не залежно від того, чи
вони входять до кола спадкоємців за законом.

За змістом ст. 548 вищеназваного кодексу, для придбання спадщини необхідно,
щоб  спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

За таких обставин право власності на спірне спадкове майно слід визнаи за
ОСОБА_3., який як спадкоємець за заповітом належним чином прийняв його.

Постановою  нотаріуса від
20 червня  2006 року  (а.с.12) підтверджено, що позивачу відмовлено
у видачі свідоцтва про право на спадщину , через відсутність підтверджуючих
документів про право власності спадкодавця на
спадкове майно.

На підставі ст.41 Конституції України,
ст.ст. 12, 48 Закону України “Про власність”, ст .ст.  534, 548 ЦК України (в редакції 1963 року),
ст.60 Сімейного кодексу  України,  керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задоволити. Визнати за
ним  право власності на  будинковолодіння,  яке
знаходиться у АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_6.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5відмовити за їх безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Рожнятівський  районний суд шляхом
подачі заяви про його апеляційне оскарження на протязі десяти днів  з часу його проголошення та апеляційної
скарги протягом двадцяти днів з часу подачі заяви або у десятиденний строк  з часу проголошення рішення суду.

Суддя
:  підпис

Копія відповідає оригіналу :

Рішення не набрало законної сили :

Суддя Рожнятівського районного
суду
Г.В.Калиній