Справа № 2 - 861/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

05.12.2007р.                       Куп'янський
міськрайонний суд

Харківської області

в складі: головуючого судді - Клімової С. В.

при секретарі                                -   Бавики Л.М.

та адвоката                                    -   Жерновнікова С. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в
місті Куп'янську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  3-я особа - державний нотаріус про визнання
недійсним договору дарування квартири,
суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач,
ОСОБА_1,  звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2,  3-я особа -
державний нотаріус про визнання недійсним договору дарування квартири,  вказуючи на те,  що між позивачем та матір'ю відповідачки,  ОСОБА_3,
22.06.2004р. був укладений договір дарування квартири,  яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Цей
договір укладався з надією на те,  що
ОСОБА_3,  проживаючи з позивачем,  буде піклуватися та доглядати позивача і в
майбутньому,  оскільки позивач є людиною
похилого віку,  має слабке здоров'я. При
складанні цього договору позивач надіявся на допомогу ОСОБА_3 і добросовісно
вважав,  що квартира яка була предметом
договору перейде у власність ОСОБА_3 після смерті позивача,  як винагорода за її догляд за позивачем.  Зі свого боку позивач розумів,  що такий догляд не може бути одностороннім і
повинен передати до власності ОСОБА_3 якесь майно,  а зважаючи на те,  що іншого майна крім квартири не має,  предметом договору стала саме ця власність
позивача.

Після укладання договору ОСОБА_3дійсно надавала позивачу допомогу та здійснювала піклування.

20.02.2006р. ОСОБА_3померла. її спадкоємицею стала відповідачка по справі, ОСОБА_2  Після смерті
ОСОБА_3 позивачу стало відоме,  що він не
має ніяких прав на квартиру,  не може
здійснювати відносно неї ніяких дій і що спадкоємцем квартири може бути тільки
відповідачка. Таким чином лише після смерті ОСОБА_3 позивачу стало відомо,  що договір дарування та договір по життєвого
утримання є різними по своїй правовій природі. Якби позивачеві була відома
різниця між вказаними вище договорами,
він би не укладав договору дарування,
так як після підписання договору фактично залишився без житла.

Вважає,  що договір
дарування квартири був укладений під впливом помилки,  яка має істотне значення оскільки позивач
помилявся щодо природи його з ОСОБА_3 угоди,
своїх та її прав.

Після смерті матері,
відповідачка ніякої допомоги позивачу не надає. Догляду та піклування
про нього не здійснює. Позивача обслуговує Куп'янський міський територіальний
центр соціального обслуговування пенсіонерів та інвалідів.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову які
просить суд задовольнити.

Представник відповідачки,
ОСОБА_4 ,  позов не визнав
вказуючи на те,  що позивач в
добровільному порядку уклав договір дарування квартири з ОСОБА_3

Позивачу Державним нотаріусом,  були роз'яснені правові наслідки при
укладенні договору. Договір дарування не передбачає умови,  щодо піклування та надання допомоги позивачу
з боку спадкоємців померлої ОСОБА_3 Як передбачено умовами договору,  позивач проживає в квартирі і ніхто не чинить
припонів стосовно звільнення позивачем спірної квартири. Представник просить
суд залишити позов без задоволення.

3-я особа,
державний нотаріус,  в судовому
засіданні позов визнала часткова. Підтвердила,
що зареєструвала договір дарування квартири,  яка належала позивачу,  між позивачем і ОСОБА_3 При цьому позивачеві
роз'яснялися правові наслідки угоди. На погляд 3-ї особи,  угода складалася тільки для ОСОБА_3,  оскільки між нею і позивачем були теплі стосунки,  і дарування квартири - це була подяка ОСОБА_3
з боку позивача,  за її турботу та
піклування. На теперішній час,  угода
обмежує права позивача,  оскільки він
залишився без житла і догляду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив,  що позивач є його батько. Батько є інвалід
2-ї групи,  має ряд захворювань. Після
смерті матері,  батько став проживати з
ОСОБА_3,  яка здійснювала за ним
догляд,  піклувалася за ним.  Ще до смерті матері ,  до батька приходив соціальний працівник,  який допомагав вести батькам господарство.
Коли батько став проживати з ОСОБА_3,  необхідність
в допомозі соціального працівника відпала. Про те,  що батько,
ОСОБА_3 подарував квартиру,
дізнався після смерті Рудакової,
але враховуючи як ОСОБА_3піклувалася за батьком - не заперечував проти цього. На
теперішній час батько сам доглядає за собою,
також до нього приходить соціальний працівник. Батько постійно
скаржиться на доньку ОСОБА_3,
відповідачку до справі,  яка не
допомагає йому. Свідок після смерті ОСОБА_3 також став здійснювати догляд за
батьком.

Свідок ОСОБА_6 ,  в
судовому засіданні пояснив,  що з
відповідачкою по справі знаходиться в цивільному шлюбі. З відповідачкою
приїздив до позивача раз в два-три місяця.
Відповідачка здійснювала догляд за позивачем.
У зв'язку з тим,  що між позивачем
і відповідачкою трапився інцидент,  з
літа 2006р. відповідачка не буває у позивача. Відповідач за квартиру оплати не
здійснює. Від квартири вона не має наміру відмовлятися

З'ясувавши думку сторін,
допитавши свідків,  дослідивши
письмові матеріали по справі,  суд вважає
встановленим наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так між позивачем і ОСОБА_3,  була засвідчена нотаріальна угода від
22.06.2004р.,  про дарування
квартири,  яка належала позивачу і
розташована за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 4, 5).

Після смерті ОСОБА_3,  20.02.2006р,  залишилася спадщина: вище зазначена
квартира,  частина квартири за адресою:
АДРЕСА_1 та гараж в АГК «Оскіл» міста Куп'янська,  Харківської області (а.с. 6). З заявою про
прийняття спадщини,  як спадкоємець до
нотаріальної контори звернулася відповідачка
(а.с. 44, 45).

У відповідності до
ст.  717ЦК України,  за договором дарування одна
сторона(дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другої
стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність,  а згідно до ч.1  ст. 722 ЦК України,  право на власності
обваровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Як було встановлено в судовому засіданні позивачем дійсно
була за договором дарування передана ОСОБА_3 квартира,  яка на праві власності належала позивачеві.
За вказаний договором позивач залишається на постійному реєстраційному обліку і
відчужуваній квартирі без обмеження строку(а.с. 4).

В судовому засіданні встановлено,  що намір позивача при складанні угоди,  був направлений на те,  що квартира передається ОСОБА_3 як винагорода
за турботу,  догляд і піклування з боку
ОСОБА_3 по відношенню до позивача. Позивач підтвердив,  що ОСОБА_3як до складання угоди так і після цього,
до дня своєї смерті

дійсно добросовісно здійснювала догляд за позивачем.  3-я особа,
державний нотаріус,  також підтвердив
у судовому засіданні,  що між позивачем і
ОСОБА_3,  були теплі стосунки і угода
складалася тільки для ОСОБА_3 На теперішній час,  договір дарування обмежує права
позивача,  який залишився без житла,  котрим він міг розпоряджатися на свій розсуд,
без догляду.

З наданих суду документів,  підтверджується,  що позивач є інвалідом Великої Вітчизняної
війни 2 групи,   за станом здоров'я
потребує постійного стороннього догляду,
з 11.02.2002р. по 01.06.2002р. та з 05.05.2006р. по теперішній час,  позивач обслуговується відділенням соціальної
допомоги вдома. (а.с.  7-11,  53, 66-69).

З вище наведеного вбачається,  що позивач за час проживання з ОСОБА_3 не мав
потрібності в допомозі соціальних працівників з територіального центра
обслуговування пенсіонерів і інвалідів,
що зі свого боку підтверджує мету позивача за наданий
ОСОБА_7догляд,  в якості винагороди
подарувати їй належну позивачеві квартиру.

В силу  ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним
і відповідати його внутрішній волі,
також правочин має бути спрямованим на реальне настання правових
наслідків,  що обумовлені ним.

Враховуючи вище наведене,
суд вважає,  що договір дарування
від 22.06.2004р. складений між ОСОБА_3 і позивачем,  на теперішній час порушує права і інтереси
позивача,  оскільки останній,  як особа похилого віку ,  залишився без належного догляду та власного
житла,  - у зв'язку з чим позив підлягає
задоволенню.

Відповідачка житло,   яке їй як спадщина досталася після смерті
матері. Керуючись ст  ст.  10,  11,  15,
57, 61,  88,  209,
212,  214, 215 ЦПК України,   ст.
ст.  203 ч.3, 5: 215 ч. 1 ЦК Кодексу України,
суд -

ВИРІ ВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
дарування квартири - задовольнити.

Визнати договір від 22.06.2004р.,  заключний між ОСОБА_1 т? ОСОБА_3 про
дарування квартири,  яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 -недійсним.

Попередні право
установлюючи документи - погасити.

На рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення,  до 15.12.2007р.,  а апеляційна скарга - протягом 20-ти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження в апеляційний суд Харківської
області через Куп'янський міськрайонний суд,
при цьому копія апеляційної скарги одночасно надсилається до суду
апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України.