Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17 грудня   2007р.
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:     головуючого - судді Ліхтанської Н.П. при
секретарі - Олійник Н.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ВАТ "Азовські мастила і оливи",
3-ї особи Бердянського міського центру зайнятості про спонукання в
видачі достовірної довідки про середню заробітну плату та стягнення моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. Як
вбачається з основної та доповнюючої позовних заяв,  з 14 травня 1980 року позивач працював
стрільцем ВОХОР у відкритому акціонерному товаристві „Азовські мастила і
оливи" м.  Бердянська. 01 грудня
2006 року його незаконно звільнили з роботи з формулюванням - закінчення
терміну трудового контракту. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від
26лютого 2006 року було визнано звільнення позивача незаконним з анулюванням
запису про звільнення 01 грудня 2006 року з вчиненням нового запису до трудової
книжки про звільнення з 02 квітня 2007 року за п.1  ст. 40 КЗпП України за скороченням
чисельності. Тому позивач був поновлений на роботі,  а звільнений тільки 02 квітня 2007 року. Також
згідно вимог п.3 ухвали суду позивачу за час вимушеного прогулу ВАТ "АЗМОЛ"
виплатило заробітну плату за грудень 2006 p.,
січень-березень 2007 року з доплатами та преміями,  допомогу при звільнені за скороченням
штату,  компенсацію за невикористану
відпустку при звільненні,  що склало суму
4476, 03 грн.,  що підтверджується доданим
до заяви розрахунком,  та про отримання
яких позивач розписався в платіжній відомості. При звільненні позивача 02
квітня 2007 року за скороченням чисельності бухгалтерія ВАТ „АЗМОЛ" видала
йому довідку №61/2381 про середню заробітну плату,  але не за останні 6 місяців з жовтня 2006 р.
по березень 2007 p.,  як того вимагає закон,
а з червня по листопад 2006 року. Проте при зверненні позивача в
Бердянський міський центр зайнятості для постановки на облік в якості
безробітного і отримання грошової допомоги,
він представив цю довідку,  але її
у нього відмовилися прийняти,  тому що
він звільнений в квітні,  а не в грудні.
Позивач знову звернувся до керівництва ВАТ „АЗМОЛ",  щоб йому видали нову достовірну довідку з
жовтня 2006 р. по березень 2007 р. І йому була видана нова довідка №61/3073 від
24.04.2007 року,  але в ній його
заробітна плата була вказана тільки за жовтень та листопад 2006 року,  а за останні чотири місяці поставили
прочерк,  хоча йому була за ці місяці
нарахована та виплачена заробітна плата в сумі 4476,03 грн. Мотивація відмови
зі слів керівництва ВАТ "АЗМОЛ» в тому,
що він реально не працював,  а
йому була просто виплачена грошова компенсація. В зв"язку з цим позивач
просить визнати довідки № 61/2381 від 02.04.2007р. та № 61

3073 від 24.04.2007р.
про середню заробітну плату ОСОБА_1 виданні ВАТ «АЗМОЛ» недостовірними.
Спонукати відповідача ВАТ «АЗМОЛ» видати позивачу достовірну довідку про його
середню заробітну плату з жовтня 2006 року по березень 2007 року з визначенням
заробітної плати по кожному місяці.Стягнути з ВАТ «АЗМОЛ» моральну шкоду в сумі
10000 грн. ,  яка полягає в сильних
душевних стражданням,  які зазнав позивач
при отримання недостовірної довідки про середню заробітну плату,  бо це постаивло його в скрутне матеріальне
становище.

У
судовому засіданні позивач підтримав свій позов в повному обсязі і
пояснив,  що він був незаконно
звільнений,  звернувся до суду і в суді
вони з відповідачем домовилися і за ухвалою суду йому змінили дату звільнення і
виплатили середній заробіток за грудень 2006 p.,
січень-березень 2007 року з доплатами та преміями,  допомогу при звільнені за скороченням
штату,  компенсацію за невикористану
відпустку при звільненні,  що склало суму
4476, 03 грн.,  але в довідках заробітну
плату за грудень 2006 p.,  січень-березень 2007 року з доплатами та преміями,  йому не вказали,  і тому при зверненні його до Бердянського
міського центру зайнятості,  йому
нарахували меньшу суму по безробіттю,  у
зв"язку з цим він і просить зобов"язати відповідача надати достовірні
данні в докідку про його заробітну плату,
а також стягнути моральну шкоду в сумі 10000грн.

Представник
відповідача Глибоких І.В. позов не визнала та пояснила,  що позивач раніше звертався до суду з позовом
про поновлення на роботі та виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу
та моральної шкоди,  в судовому засіданні
була укладена мирова угода,  яку
затвердив суд і в якій було оговорено,
що позивачу проведуть зміну запису у трудовій книжці і дату звільнення
вкажуть з 1.04.2007р.,  а також була оговорена
сума компенсації за час вимушеного прогулу в сумі 5000грн. та моральної шкоди в
сумі 1000грн. Підставою для такого розрахунку була заробітна плата позивача з
доплатами та преміями,  але фактично
позивач не працював,  і зарплата йому не
нараховувалась,  а сума компенсації була
сплачена з прибутку підприємтсва і з неї був утриманих лише податок з фізичних
осіб. Умови мирової угоди відповідачем були виконані і позивачу були надані
довідки,  в яких відображено його реальну
заробітну плату,  яку він отримав під час
роботи і з якої віли проведені всі відрахунки,
іншої довідки   підприємство не
має права видати.

Представник
3-ої особи Бердянського міського центру зайнятості Михайленко Л.М.  позов визнала і пояснила,  що для нарахування допомоги по безробіттю
вони вимагають у позивача довідку про заробітну плату з відрахуваннями по
фондах за останні шість місяців перед звільненням,  але такої довідки позивач їм не надав.

Свідок
ОСОБА_2 пояснила,  що позивач її брат і
після звільнення у нього було скрутне матеріальне становище і вона йому
допомагала,  бо він ні де не міг
влаштуватися на роботу.

Заслухавши
пояснення відповідача,  дослідивши
матеріали справи,  суд приходить до
висновку щодо безпідставності позову та необхідності відмови в його
задоволенні.

В судовому
засіданні встановлено,  що за ухвалою
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 лютого 2007 року
була затверджена мирова угода між позивачем та відповідачем,  згідно якої ОСОБА_1 відмовився від стягнення
середньої зарплати у сумі 582, 0грн. та від моральної шкоди в сумі 9000грн. та
інших вимог,  а ВАТ "Азмол" в
тридений

строк зобов'язалося внести
до трудової книжки позивача
такі зміни: запис про звільнення позивача з 1.12.2006р. по закінченні терміну
дії договору за  ст.  36 п.2 КЗпП України анулювати,  а внести запис про звільнення ОСОБА_1 з
2.04.2007р. за п.1  ст. 40 КЗпП України
за скороченням чисельністі. Також ВАТ "Азмол " зобов'язується виплати
ОСОБА_1 грошову суму 5000грн.,  що
складається із заробітної плати за грудень 2006 p.,  січень-березень 2007 року з доплатами та
преміями,  допомоги при звільнені за
скороченням штату,  компенсації за
невикористану відпустку при звільненні,
а також моральну шкоду в сумі 1000грн.

Ухвала
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 лютого 2007 року
набрала законної сили і вимоги мирової угоди виконані сторонами по справі і
позивач отримав від відповідача грошові кошти в сумі 6000грн. з урахуванням
відрахунку податку,  які складалися з заробітної
плати за грудень 2006 p.,  січень-березень
2007 року з доплатами та преміями,  які б
позивач отримав би,  якби працював,  допомоги при звільнені за скороченням штату,  компенсації за невикористану відпустку при
звільненні,  що склало суму 4476, 03
грн.,  що підтверджується доданим розрахунком,  та про отримання яких позивач розписався в
платіжній відомості.

При
звільненні позивача 02 квітня 2007 року за скороченням чисельності бухгалтерія
ВАТ „АЗМОЛ" видала йому довідку №61/2381 про середню заробітну плату з
червня по листопад 2006 року,  за час
фактичної роботи позивача. На вимогу позивача йому була видана нова довідка
№61/3073 від 24.04.2007 року,  і в ній
його заробітна плата була вказана тільки за жовтень та листопад 2006 року,  тобто за місяці фактичної роботи та
нарахування заробітної плати,  а за
останні чотири місяці були поставлені прочерки.

Враховуючи,  що позивач 4 останні місяці перед звільненням
не працював,  і заробітна плата йому не
нараховувалася і відрахування до фондів не проводилося,  а одержані позивачем гроші від підприємства
були наслідком виконання мирової угоди,
затвердженої судом,  носили
характер компенсації та були виплачені з прибутку підприємства ,  суд приходить до висновку,  що довідки відповідача мають достовірні в
собі данні і не має підстав для задоволення позову.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10, 11,  60, 212-215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ "Азовські мастила і оливи",  3-ї особи Бердянського міського центру
зайнятості про спонукання в видачі достовірної довідки про середню заробітну
плату та стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги.