Справа №2-15/07
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

08 листопада
2007 p.

Красноперекопський
міськрайонний суд Автономної Республіки Крим в складі:

головуючого
судді                                                               -
Романової Л.В.

при
секретарі                                                                       -
Самойловій К.В.

за
участю представника відповідача                                 -
Шевченко І.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Красноперекопськ АРК цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнових збитків,

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнових збитків у
розмірі суми вартості будівельних матеріалів,
яка складає 14232 грн.,
витрачених ним в період з червня по вересень 2003 р. для ремонту
приватного будинку за адресою АДРЕСА_1,  що належить відповідачеві (т.1 а.с.  13-14). Вказані позовні вимоги були заявлені
в судовому засіданні 08.07.2004 р.,  в
якості зустрічного позову.

В ході
розгляду справи за вказаним позовом позивач уточнив позовні вимоги та заявив
додаткові,  які полягають в тому,  що позивач просить крім суми вартості
будівельних матеріалів,  обсяг яких
визначено будівельне - технічною експертизою,
стягнути з відповідача витрати на придбання будівельного та ремонтного
матеріалу - цегла -700 шт.,  вагонки ДВП
-12, 54 м. п.; сантехнічного та іншого обладнання (труби водопровідні та
каналізаційні 95+ 36,  труби стальні 45
м. п. (різного діаметру),  радіатори
опалювальні - 70 ребер,  відводи та
трійники для труб,  два крани; котли: 1-
електричний,  1- для твердого палива;
краники бронзові - 10 шт.,  один унітаз в
комплекті,  кришка до унітазу),  а також двох дверей дерев'яних,  вісім ручок дверних,  два замки дверних,  п'ять різних світильників,  вимикачів двійних - Зшт. та одинарних - 8
шт.,  електричних розеток - 12 шт.,  однієї люстри; матеріалів для перетяжки
дивана та двох крісел. Вказані витрати складають суму 9046 грн. Загальна сума
вартості будівельних матеріалів,  яку
просить стягнути позивач складає 10617 грн.,
до якої входить сума встановлена експертизою- 1571 грн. Одночасно
позивач вважає,  що його витрати на всі
будівельні роботи складають суму 8539 грн. Загальна сума позову складає 19156
грн. (а.с. 20-21 т.2). Вказані вимоги позивач заявив за правилами загальних
положень і підстав відповідальності за завдану майнову шкоду Цивільного кодексу
України 2004 р.

Ухвалою
суду від 08.11.2007 р. позовні вимоги в частині відшкодування шкоди у зв'язку
із придбанням на суму 6000 грн. та встановленням сантехнічного та іншого
обладнання (труби водопровідні  95 м.
п.,  труби каналізаційні 36 м. п.,  труби стальні 45 м. п.

(різного
діаметру),  радіатори опалювальні - 70
ребер,  відводи 8 шт. (різного діаметру)
та трійники 3 шт. для труб,  два крани
шарові; самозроблені два котли: 1- електричний,
1- для твердого палива,  краники бронзові 10 шт.,
одна вхідна дерев'яна двір) виділено в інше самостійне провадження.

Крім
того,  в ході розгляду справи позивач
заявив 04.09.2007 р. додаткові позовні вимоги про стягнення з відповідача суми
вартості ремонту автомобіля - 2764 грн. на підстав  ст.
ст. 901,  902 ЦК України (а.с. 41
т.2). Підстави заявлених додаткових вимог змінив в ході розгляду справи та
з'ясування обставин. Позивач розцінює свої витрати як шкоду,  що завдана його майну,  яка підлягає відшкодуванню в наслідок
неправомірних дій відповідача. Вказані вимоги обґрунтував тим,  що у січні 2004 р. належний відповідачеві
автомобіль ВАЗ 2102 він ремонтував,  на
що витратив вказану суму (2764 грн.). Після ремонту близько місяця позивач
користувався автомобілем,  але у
подальшому,  всупереч усної
домовленості,  в користуванні автомобілем
було відмовлено його власником - відповідачем у справі. Також було відмовлено в
поверненні витрачених позивачем на ремонт грошей. У добровільному порядку
питання відшкодування відповідачем витрат не вирішене.

Також
позивач просить всі суми відшкодування збільшити з урахуванням індексу інфляції
з 2003 р. на день розгляду справи.

В
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги,  просить задовольнити. Позивач пояснив,  що в період проживання з сім'єю в будинку
відповідача,  він за згодою ОСОБА_2  провів ремонт та часткову реконструкцію
жилого будинку та літньої кухні за свій власний рахунок. Відносно автомобілю
відповідача позивач пояснив в судовому засіданні,  що в січні 2004 р. на ремонт автомобіля за
згодою власника витратив 2764 грн.,  але
після відмови відповідача у користуванні автомобілем,  він демонтував всі встановлені запчастини та
залишив їх,  а також розукомплектований
автомобіль на СТО з дозволу майстра ОСОБА_3. Після того,  як запчастини зникли з СТО,  він звертався до міліції із заявою про
крадіжку,  але у порушенні кримінальної
справи було відмовлено.

Відповідач
в ході розгляду справи первісний позов визнав частково у розмірі 1571
грн.,  оскільки суми,  витрачені позивачем на проведення ремонту
визначені та підтверджені висновками будівельне - технічної експертизи.
Додаткові позовні вимоги позивача відповідач та його представник визнали
частково,  а саме вартість встановлених
світильників,  унітазу в комплекті,  кришки до унітазу,  встановлених міжкімнатних дверей (2
шт.),  дверних ручок,  двох замків дверних. Всього визнав позовні
вимоги за будинком на суму 2207 грн.,  з
урахуванням визначених витрат експертом.
Не визнав повністю вимоги щодо відшкодування витрат на ремонт
автомобілю. Відносно автомобілю відповідач пояснив,  що в червні 2004 р. йому було повернуто
працівниками міліції лише двигун з його розукомплектованого ОСОБА_1.
автомобілю,  знаходження інших
демонтованих деталей не відомо.

Суд,  вислухавши пояснення та доводи учасників
процесу,  допитавши свідків -працівників
міліції ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5,  свідка ОСОБА_6,  дослідивши письмові докази,  оглянувши будинок за місцем його
знаходження,  перевіривши матеріали у
справі,  оглянувши архівні судові справи
№№ 2-28/06,  1-22/05,  матеріали перевірки Красноперекопського МРВ
ГУ МВС України в АРК № 467,  № 853 за
2004 p.,  вважає
необхідним позов задовольнити частково.

Судом
встановлено,  що відповідач у справі є
єдиним власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.
Позивач є зятем ОСОБА_2  Позивач із своєю
сім"єю,  проживаючи з серпня 1999 р.
на законних підставах у будинку відповідача,
за його усною згодою з червня по вересень 2003 р. провів
ремонтне-будівельні

роботи за
власний рахунок для покращення житлових умов сім'ї. При цьому відповідач надав
усний дозвіл проводити ремонтні роботи,
проте питання створення спільного сумісного майна між сторонами,  на що вказував позивач у первісному
позові,  не вирішувалось та,  як встановлено судом,  не відповідає дійсності. З березня 2004 р.
між сторонами на побутовому підґрунті склалися неприязні відносини,  які до теперішнього часу такими й
залишаються. Відповідач визнає,  що
ремонтні роботи у будинку проведено позивачем за власний рахунок,  у витратах участі відповідач не приймав.

Як
свідчить з матеріалів справи,  пояснень
сторін та свідків,  відповідач в березні
2004 р. вижинав з дому позивача на підставі неприязнених відносин. Між
тим,  відповідач визнає,  що він фактично лишив всю сім'ю ОСОБА_1 на
право використовування жилим будинком.
Подальше проживання в будинку відповідача виявилось неможливим та
позивач був вимушений забезпечити сім'ю іншим - найманим житлом.

З
березня 2004 р. позивач з сім'єю у будинку за адресою АДРЕСА_1 не
проживає,  проте до цього часу
залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Рішенням Красноперекопського
міськрайонного суду від 15.04.2005 p.,  що
залишено без змін Апеляційним судом АРК в частині позову ОСОБА_2  до ОСОБА_1,
ОСОБА_6 про усунення перешкод у розпорядженні жилим будинком шляхом
зняття з реєстраційного обліку,  у
задоволенні позову відмовлено (а.с. 98-99,
114 т.1). При цьому питання про вселення до будинку позивачем та його
дружиною до цього часу не вирішувалось. Сторонами визнається те,  що спільне сумісне проживання в будинку
відповідача за наявних відносин неможливо ні за яких обставин,  щодо примирення сторони не мають наміру.

Таким
чином,  судом встановлено,  що відповідач неправомірно позбавив права
позивача користування жилим будинком,  в
якій останній був вселений на законних підставах.

За
висновками судово-технічної будівельної експертизи на проведення ремонту визначені
кошти складають суму у розмірі 1571 грн. та надані позивачем платіжні документи
(а.с.  15-17 т.1) відповідають обсягу
будівельних матеріалів,  витрачених при
проведенні ремонтне-будівельних робіт лише частково ( а.с. 205 т.1). Інших
належних доказів у підтвердження витрат позивача,  суду не представлено.

Між
тим,  обставини,  визнані сторонами не підлягають доказуванню.
Оскільки відповідач визнав вартість встановлених світильників,  унітазу в комплекті,  кришки до унітазу,  вартості встановлених міжкімнатних дверей (2
шт.) та дверних ручок,  двох замків
дверних,  при цьому погодився із вказаною
у позові вартістю,  вказані обставини не
підлягають доказуванню.

На
підтвердження суми позовних вимог вартості будівельних робіт,  що складають суму у розмірі 8539 грн. позивач
не надав жодних доказів,  вважає,  що з його особистих міркувань витрати на всі
без розрахунку.

Відносно
автомобіля відповідача,  судом
встановлено,  що у січні 2004 р. належний
відповідачеві автомобіль ВАЗ 2102 позивач відремонтував та витратив на ремонт
суму 2764 грн. 09.03.2004 р. позивач за розпискою повернув відповідачеві
автомобіль у розібраному вигляді,
залишивши її на майданчику СТО,  з
вимогою повернення грошей з відновлення автомобілю. 05.06.2004 р. позивач
звертався до міліції із заявою про крадіжку,
але у порушенні кримінальної справи було відмовлено постановою органу
дізнання від 14.06.2004 р. за відсутності події злочину. Вказану постанову не
оскаржено зацікавленими особами.

Оцінивши
надані сторонами,  здобуті та перевірені докази
у справі у їх сукупності,  суд прийшов до
переконання,  що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За
загальним правилом Цивільного кодексу України ( ст. 1166 ЦК) передбачено,  що майнова шкода,  завдана неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи,  а
також шкода,  завдана майну фізичної або
юридичної особи,  відшкодовується в
повному обсязі особою,  яка її завдала.
При цьому для покладення відповідальності на особу,  яка завдала шкоди,  необхідна сукупність обов'язкових умов:
наявність шкоди,  протиправність дій
особи,  яка завдала шкоди,  причинний
зв'язок  між  протиправними діями  та шкодою,
вини у спричиненні  шкоди.

Відповідно
до ч.2  ст.  1166 ЦК України особа звільняється від її
відшкодування,  лише у разі якщо вона
доведе,  що шкоди завдано не з її вини.

Згідно  ч.1
ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу,  яка
завдала шкоди майну,  відшкодувати її в
натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості,  полагодити пошкоджену річ тощо) або
відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Обираючи
спосіб відшкодування враховуючи,  що
витрачені будівельні матеріали для ремонту приватного будинку стало річчю,  яку не можна відділити без втрати цільового
призначення витраченого матеріалу,
визнання відповідачем позовних вимог щодо відшкодування в грошовому
вигляді витрат,  суд вважає необхідним у
розмірі,  встановленому експертом,  відшкодувати витрати ,  понесені позивачем.

Також
суд вважає необхідним визнані відповідачем витрати на придбання світильників (
105 + 12 грн.),  унітазу в комплекті (232
грн.),  кришку до унітазу (15 грн.),  двох встановлених дерев'яних міжкімнатних
дверей ( 300 грн.) та восьми дверних ручок ( 30+21 грн.),  двох замків дверних (36+23 грн.).

Крім
того,  суд вважає необхідним включити до
понесених витрат невизнані відповідачем,
але які до цього часу знаходяться в домоволодінні відповідача - на
придбання двох встановлених дерев'яних дверей (300 грн.),  люстри ( 75 грн.).

Згідно з
принципом змагальності сторін у цивільному судочинстві кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. При вирішенні
цивільних справ суд виходить з поданих сторонами доказів. Поряд з цим суд може
запропонувати позивачеві чи відповідачеві подати додаткові докази,  а в разі,
коли сторони не в змозі їх зібрати,
а без них правильно вирішити справу неможливо,  за клопотанням сторін сам витребувати такі
докази. При цьому позивачеві судом було запропоновано представити додаткові
докази в підтвердження заявлених вимог,
таких доказів позивач суду не надав. Оскільки позивач не представив суду
переконливих доказів на підтвердження всіх заявлених вимог,  суд прийшов до висновку,  що позов підлягає задоволенню частково.

Вимоги
позивача про відшкодування,  суми,  що у січні 2004 р. було витрачено на ремонт
належного відповідачеві автомобілю ВАЗ 2102 у розмірі 2764 грн. не підлягають
задоволенню оскільки ухвалою суду від 26.01.2006 р. самостійний позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2  про відшкодування суми 2764
грн. було залишено без розгляду. Ухвала не оскаржена сторонами.та набрала
чинності. Разом з тим,  позовна давність
- строк,  у межах якого особа може звернутися
до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу,  що встановлено за загальним правилом у три
роки,  як свідчить із матеріалів,  що перевірені судом,  почався з лютого 2004 р. Залишення позову без
розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення. В даному спорі на застосуванні
наслідку перебігу строку наполягає представник відповідача. Сплив позовної
давності,  про застосування якої заявлено
стороною у спорі,  є підставою для
відмови у позові,  в даному разі в
частині заявлених додаткових 04.09.2007 р. позовних вимог.

За
загальним правилом    цивільного права
передбачено що,  цивільні права особа

здійснює у
межах,  наданих їй договором або актами
цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана
утримуватися від дій,  які могли б
порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи,  що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій
особі,  а також зловживання правом в інших
формах.

Додаткові
вимоги позивача про збільшення всіх сум відшкодування з урахуванням індексу
інфляції з 2003 р. на день розгляду справи,
відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на
послуги задоволенню не підлягають,
оскільки вимоги заявлені безпідставно та не мають правового підґрунтя.
Відповідно до  ст. 22 ЦК України,  особа,
якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,  має право на їх відшкодування для відновлення
свого порушеного права у вигляді витрат,
яких особа зазнала (реальні збитки).

У
відповідності до  ст. 88  ч.1
ЦПК України судові витрати розподіляються між сторонами з урахуванням
всіх понесених та підтверджених документально витрат (із частковим відрахування
судового збору в частині виділених позовних вимог) стягуються з відповідача на
користь позивача та навпаки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Підлягає доплаті недоплачений позивачем судовий збір. Також витрати,  що передбачені на інформаційно-технічне
забезпечення розподіляються між сторонами пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись  ст.
ст. 10,  60,  61,  88  ч.1 ,
208,  212-215,  218 ЦПК України,  на підставі
ст.   ст. 13,  16 ч.2 п.8,
22,  265,  267,
1166,  п. 4 Заключних та
перехідних положень ЦК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнових збитків задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь
ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  судові витрати 135 грн.26 коп.,  всього 2855 грн. 26 коп.

Стягнути
судові витрати за проведення судово-технічної будівельної експертизи з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 у розмірі 606 грн. 48 коп.

Стягнути
з ОСОБА_1,  24.06.1956 р.н.,  уродженця Республіки Молдова,  проживаючого м.  Красноперекопськ вул.  Фрунзе
буд. ЗЗ кв.35 на користь Крим НДІСЕ,
рахунок 0218 ОКПО 26225794 в УДК в АРК МФО 82026 отримувач Крим НДІСЕ,  витрати на проведення судово-технічної
будівельної експертизи у розмірі 1057грн. 40 коп.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір,
недоплачений ним у розмірі 23 грн. 56 коп.

Стягнути
на користь держави витрати на інформаційне забезпечення судового розгляду
справи: з ОСОБА_2 суму у розмірі 5 грн. 10 коп.3 ОСОБА_1 у розмірі 24 грн.90
коп.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через
Красноперекопський міськрайонний суд АРК шляхом подачі заяви про оскарження в
10-денний строк з дня проголошення рішення,
і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги,  або в порядку
ст. 295 ч.4 ЦПК України.