Справа № 2- 19472007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                       УКРАЇНИ

20 листопада 2007р.
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:
головуючого- судді Ліхтанської Н.П. при секретарі:   Олійник Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за позовом   ОСОБА_1 до ТОВ "Агрофірма
"Нива" про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Як видно з позовної заяви, позивач
ОСОБА_1 з 1972 року працювала бухгал­тером, а з 1987р. головним бухгалтером в
колгоспі «Нива», а після реорганізації продов­жувала працювати в ТОВ
"Агрофірма "Нива" на цій же посаді. 11.10.2000р., позивач була
направлена в службове відрядження на автомобілі ВАЗ 21053 державний НОМЕР_1, що
належить агрофірмі, під управлінням водія Агрофірми «Нива» ОСОБА_2. Приб­лизно о 10год. ЗОхвилин на авто дорозі
Маріуполь-Запоріжжя автомобіль потрапив в ДТП і позивач одержав тяжкі тілесні пошкодження. Винуватцем ДТП визнаний ОСОБА_2, у зв'язку з цією подією був складений акт форми Н -1 № 3
від 26 жовтня 2000р. Відразу після ДТП, 11.10.2000р. ОСОБА_1 була доставлена в украй важкому
стані в Пологів-ську ЦРЛ , де знаходилася 5 днів на стаціонарному
лікуванні у відділенні інтенсивної те­рапії. У зв'язку з тяжкістю стану ОСОБА_1
була переведена в нейрохірургіч­не відділення Запорізької обласної клінічної
лікарні, де знаходилася на стаціонарному лі­куванні з 16.10.2000р. по
22.11.2000р. з діагнозом важка черепно-мозкова травма, гемато­ма правої лобової
області, субзуральний крововилив. В процесі стаціонарного лікування в ЗОКБ ОСОБА_1
була прооперована. З 13.12.2000р.. по 22.12.2000р. ОСОБА_1 знаходилася на
стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Бердянсь­кої міської
лікарні звідки виписана з діагнозом: посттравматична енцефелопатія, ги-пертензіційнолікворгий синдром, продовжувала
лікуватися амбулаторно. Згідно висновку МСЕК від 23.05.2002 року № 877
ОСОБА_1 було встановлено 3 групу інвалідності і 60% втрати працездатності.

В результаті
перекомісії 26.02.2003 року встановлено 2 групу інвалідності. Надалі у позивача
виявили посттравматичний менінгоенцефаліт і компресійний пере­лом хребта і вона
потребує операції.

За весь час
лікування позивача Фонд соціального страхування виплатив їй одноразову допомогу
у розмірі 6 тисяч 400 гривень, яких не вистачило і на половину її лікування.
Згодом агрофірма «Нива» виплатила їй 1000 грн. В зв'язку з переходом на групу
інвалідності і важким станом, ОСОБА_1 вимушена піти з посади головного
бухгалтера, яка вимагала від неї великих зусиль і навантаження. Складна
операція на хребті непередбачувана, її наслідки нікому невідомі, через це її
моральні переживання і психологічний стан дуже важкі. В результаті заподіяного
каліцтва ОСОБА_1, перенесла фізичний біль і страждання, знаходилась 19 разів на
стаціонарному лікуванні, перенесла операцію, в теперішній час є інвалідом 2
групи, самопочуття украй погане.

Трудовий стаж
ОСОБА_1 складає 29 років. У зв'язку з травмою позивач втратив зв'язок з
колективом, втратив можливість працювати, порушений встановлений протягом років
устрій  життя,  спілкування,
286  днів  після
травми  позивач  був

2

відірваний від сім'ї, члени якої
докладали додаткові зусилля (син звільнився з роботи) для полегшення страждань,
відчуває себе безпорадною, викликає відчуття образи за відношення відповідача
до неї.

ОСОБА_1 перебувала
в трудових відносинах з ТОВ «Агрофірма "Нива"», яка є власником
автомобіля, що зробив ДТП.
Отже, згідно ст. 173 КЗпП власник або уповноважений їм орган зобов'язаний
відповідно до законодавства відшкодувати працівнику збиток, заподіяний йому
каліцтвом або іншим пошкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків. Позивачу ОСОБА_1 була спричинена шкода працівником «Агрофірми
"Нива"» під час виконання ним своїх трудових обов'язків і відповідно
до ст. 1172 ЦК України шкода відшкодовується агрофірмою як власником джерела
підвищеної небезпеки, що передбачене ст. 1187 ЦК України. У зв"язку з цим
позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі  70000грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3
підтримав позовні вимоги і пояснив, що позивач дуже тяжко хворіє після ДТП, багато
лікується, повністю змінівся устрій життя, спілкування, що викликає страждання
та переживання у позивача і в зв"язку з цим позивач наполягає на стягненні
морального збитку в сумі 70000грн.

Представник відповідач
Стовбун Р.Г. позов не визнав і пояснив, що агрофірма піс­ля аварії виплатила
позивачу на лікування 1000грн., оплачувала і надавала транспорт для поїздок до лікарні в м. Запоріжжя, також
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціально­го страхування від нещасних випадків в М.Бердянську позивачу виплатило
моральну шко­ду в сумі 6400грн., крім того позивач могла працювати і
після аварії вона рік працювала, а вже потім звільнилася і продала свою частку,
як співзасновник агрофірми.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вва­жає
позов обгрунтованим і підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав:

Позивач ОСОБА_1 з 1972 року
працювала бухгалтером, а з 1987р. головним бухгалтером в колгоспі «Нива», а
після реорганізації продовжувала працювати в ТОВ "Агрофірма
"Нива" на цій же посаді. 11.10.2000р., позивач була направлена в
службове відрядження на автомобілі ВАЗ 21053 державний НОМЕР_1, що належить
агрофірмі, під управлінням водія Агрофірми
«Нива» ОСОБА_2. Приблизно о 10год. ЗОхвилин на автодорозі
Маріуполь-Запоріжжя автомобіль потрапив в ДТП
і позивач одержав тяжкі тілесні пошкодження. Винуватцем ДТП визнаний ОСОБА_2

Вироком Пологівського районного
суду Запорізької області від 14 березня 2001р. працівник відповідача «Агрофірми
"Нива"» ОСОБА_2 був засуджений за ч. 2 ст. 215 КК України, за скоєння
11 жовтня 2000р. ДТП, в якій  позивач ОСОБА_1 отримала важкі телесні
ушкоджкння , до покарання у вигляді 5років позбавлення волі, на підставі ст.45
КК України умовно з испитовим строком на 2роки.

Відразу після ДТП, 11.10.2000р. ОСОБА_1 була
доставлена в украй важкому стані в Пологівську ЦРЛ , де знаходилася 5 днів на
стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії. У зв'язку з тяжкістю
стану ОСОБА_1 була переведена в нейрохірургічне відділення Запорізької обласної
клінічної лікарні, де знаходилася на ста­ціонарному лікуванні з 16.10.2000р. по
22.11.2000р. з діагнозом важка черепно-мозкова травма, гематома правої лобової
області, субзуральний крововилив. В процесі стаціонар­ного лікування в ЗОКБ
ОСОБА_1 була прооперована. З 13.12.2000р.. по 22.12. 2000р. ОСОБА_1 знаходилася
на стаціонарному лікуванні в неврологічному від­діленні Бердянської міської
лікарні звідки виписана з діагнозом: посттравматична ен-цефелопатія, гипертензіційнолікворгий
синдром, продовжувала лікуватися амбулаторно. Згідно висновку МСЕК від
23.05.2002 року № 877 ОСОБА_1 було встановлено З

3

групу інвалідності і 60% втрати працездатності. В
результаті перекомісії 26.02.2003 року встановлено 2 групу інвалідності.
Надалі   у   позивача
виявили    посттравматичний
менінгоенцефаліт   і компресійний перелом
хребта і вона потребує операції.В результаті заподіяного
каліцтва ОСОБА_1, перенесла фізичний біль і страждання, знаходилась 19
разів на стаціонарному лікуванні, перенесла операцію, в теперішній час є
інвалідом 2 групи, самопочуття украй погане.

Згідно висновку
розширеної експертної комісії про наявність факту спричинення морального збитку
унаслідок трудового каліцтва ОСОБА_1 від 15 серпня 2007р. внаслідок отриманної
травми в результаті ДТП 11.10.2000р. , довгого лікування, інвалідізації,
постійного нагляду у лікарів у ОСОБА_1 на довгий період часу виникли суттєві
негативні психоемоційні зміни: помірно-виражене снижения мнестичних функцій,
постійно снижений фон настрою, болісні відчуття, усвідомлення свого каліцтва у
зв"язку з інвалідізацією, обмеження фізичної та соціальної активності,
неможливість ведення колишнього укладу життя, необхідність постійного лікування
та постійного нагляду лікарів, з'явилися зміні характеру: підвищена
тривожність, плаксивість, апатія, життєвий песімізм, що в цілому характеризує
порушення психосоматичного та психосоціального рівня існування особистості і є
підставою для компенсації моральної шкоди.

Згідно
ст.ст.32,56,62 Конституції України фізична особа має право на відшко­дування
моральної ( немайнової) шкоди зпричиненої внаслідок порушення її прав , свобод
і законих інтересів.

Згідно ст. 173
КЗпП -власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівнику збиток, заподіяний
йому каліцтвом або іншим пошкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням
трудових обов'язків.

Згідно ст. 237-1
КЗпП України власник відшкодовує моральну шкоду працівнику у випадку, якщо
порушення його законних прав привело до моральних страждань, втраті нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого
життя.

Враховуючи,
що в результаті заподіяного каліцтва ОСОБА_1, перенесла фізи­чний
біль і страждання, знаходилась 19 разів на стаціонарному лікуванні, перенесла
опе­рацію, в теперішній час є інвалідом 2 групи, самопочуття украй погане, а
також врахову­ючи, що у зв'язку з травмою позивач втратив зв'язок з колективом,
втратив можливість працювати, порушений встановлений колишній уклад життя,
спілкування, 286 днів після травми позивач був відірваний від сім'ї, члени якої
докладали додаткові зусилля для полегшення страждань, а також враховуючи, що
моральна шкода позивачу частково була
відшкодована відповідачем , засудженим ОСОБА_2 та Відділенням виконавчої ди­рекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків в М.Бердянську в сумі 6400грн., суд приходить до висновку про
наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 15000грн.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 212- 215 ЦПК України, ст.ст.173, 237-1
КЗпП України, суд

ВИРІШИВ   :

Позов задовільнити частково.

Стягнути з ТОВ "Агрофірма
"Нива" на користь  ОСОБА_1
моральну шкоду в сумі 15000грн.

Стягнути з ТОВ
"Агрофірма "Нива" держмито на користь держави  в сумі 750грн.

4

В решті частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів з
дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.