Справа
№  2-52, 2007 року
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

6 березня 2007 року
Ставищенський районний суд Київської області
в складі:

головуючої - судді:                              Марущак Н. М.,

при секретарі:                                       Карабань З. І.,

з участю

представника позивача:
ОСОБА_1,

відповідачки та представника відповідача ОСОБА_2:      ОСОБА_3,

представника відповідача Станіславчицької сільської ради:     Кравець С. П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище
справу за позовом ОСОБА_4 до Станіславчицької сільської ради Ставищенського
району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання рішення частково
недійсним, визнання права на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Станіславчик Ставищенського району Київської області помер його
батько ОСОБА_5. На майно померлого відкрилася спадщина. Його спадкоємцями за законом першої черги є: він (позивач),
ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Проте, спадщину після смерті батька прийняв лише
він, подавши про це ІНФОРМАЦІЯ_1 до Ставищенської районної державної
нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Решта спадкоємців строк на
прийняття спадщини пропустили.

Відповідно до
записів в погосподарських книгах Станіславчицької сільської ради за 1986-1991
роки житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до майна колгоспного
двору, головою якого був його батько ОСОБА_5, членами двору були  він (позивач), його брат ОСОБА_2. та мати
ОСОБА_6 (прізвище якої на даний час ОСОБА_3). На час припинення колгоспного
двору  (15 квітня 1991 року) жоден з
членів двору не втратив права на частку в майні. Тому відповідно до ч. 3 ст.
125 ЦК України (1963 р.) кожен з них набув право власності на майно колгоспного
двору в рівних частках (по &frac14; частині майна
колгоспного двору.

Рішенням виконкому Станіславчицької
сільської ради № 22 від 29 грудня 1994 року визнано право власності на
вищевказаний житловий будинок лише за ОСОБА_5 Тому дане рішення  порушило права інших членів колгоспного
двору.

Відсутність правовстановлюючого
документу на будинок та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно не
дає змоги оформити йому (позивачеві), як спадкоємцю, права на будинок.

Під час попереднього судового
засідання сторони уклали мирову угоду, яку просять визнати, а справу
провадженням закрити.

Суд, розглянувши матеріали справи, письмову мирову угоду, вважає за можливе
визнати укладену сторонами мирову угоду, оскільки  вона не суперечить закону і не порушує прав,
свобод і інтересів інших осіб.

Як встановлено матеріалами справи та відповідно до мирової угоди, укладеною
сторонами, згідно погосподарських книг Станіславчицької сільської ради за
1986-1990, 1991-1995 роки житловий будинок АДРЕСА_1 належав до майна
колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5,
членами: ОСОБА_6, ОСОБА_2., ОСОБА_4 Рішенням виконавчого комітету
Станіславчицької сільської ради № 22 від 29 грудня 1994 року визнано право
власності на вказаний житловий будинок лише за ОСОБА_5, головою колгоспного
двору. Позивач ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2. набули право власності на
зазначений житловий будинок в рівних частках, кожен на &frac14; частину будинку. Позивач також набув право на спадщину за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5.

Відповідно до поданої мирової угоди, укладеної сторонами,
рішення № 22 від 29 грудня 1994 року виконавчого комітету Станіславчицької
сільської ради Ставищенського району Київської області в частині визнання права
власності за ОСОБА_5 на &frac34; частини  вищевказаного житлового будинку визнається
частково недійсним. За позивачем та відповідачами ОСОБА_2., ОСОБА_3, за кожним,
визнається право власності на 1/4 частину даного житлового будинку. Відповідачі
до підписання мирової угоди отримали від позивача грошову компенсацію вартості
за &frac14; частини даного житлового будинку кожен по ціні за домовленістю. Понесені
судові витрати позивач бере на себе.

Провадження у справі слід закрити на підставі ст. 205 п. 4 ЦПК України,
наслідки закриття справи передбачені ст. 206 ЦПК України сторонам роз'яснено.

Керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 182, 392, 1220, 1223
ч. 2 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60,
130,  175,  205 п. 4, 206 ЦПК України, суд,  -

УХВАЛИВ:

Визнати мирову угоду, відповідно до умов якої:

Рішення виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Ставищенського
району Київської області № 22 від 29 грудня 1994 року визнати частково
недійсним в частині визнання права власності за ОСОБА_5 на &frac34; частин  житлового будинку АДРЕСА_1.

За ОСОБА_4 визнається право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 до підписання мирової угоди отримав від ОСОБА_4 грошову компенсацію
вартості &frac14;
частини житлового будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості &frac14; частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Понесені судові витрати ОСОБА_4  бере на себе.

Закрити провадження по даній справі у зв'язку з тим, що сторони уклали
мирову угоду і вона визнана судом.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської
області шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом десяти днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя