СПРАВА № 2-2249/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року Лозівський міськрайонний суд
Харківської області у складі: головуючого - судді Горчакової О.І., за участю
секретаря - Запорожець М.В., розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі
судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду 01 листопада 2007 року з
позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, посилаючись на те, що 12 серпня 1995 року міськвідділом реєстрації
актів громадянського стану м.Лозова Харківської області між нею та відповідачем
було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають доньку -ОСОБА_3, 12 лютого 1997 року народження, яка проживає з
позивачкою та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Відповідач не
надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивачка працевлаштована,
отримує заробітну плату у розмірі 2045 гривень на місяць, проте зазначених
коштів не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним для життя і
розвитку. Відповідач офіційно працевлаштований, регулярно отримує заробітну
плату у розмірі приблизно 1 762 гривні на місяць, інших дітей не має, стягнень
по виконавчим документам з нього не проводиться, тому має змогу надавати
матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. У зв'язку з викладеним
позивачка звернулася до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на
утримання доньки.

У судовому засіданні
позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач проти
задоволення позову не заперечував, визнав його у повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі
факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 1995 року. Від вказаного шлюбу вони мають
спільну дитину - доньку, ОСОБА_3, 12 лютого 1997 року народження, батьком якого
являється та зареєстрований відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про
народження дитини (а.с. 11). Подружжя на даний час мешкають окремо, донька
залишилась проживати разом з позивачкою і в даний час повністю знаходиться на
її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не
забезпечує її необхідними засобами до існування. ОСОБА_2 офіційно
працевлаштований, перебуває на посаді майстра у Лозівській філії Акціонерної
компанії «Харківобленерго», його середньомісячна заробітна плата складає
1762,30 гривень, що підтверджується довідкою №36/5561 від 19.10.2007 року,
хронічними захворюваннями не страждає, інших аліментних зобов'язань або
утриманців не має.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні
утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України при
визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків.

Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менше
30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд, дослідивши всі обставини, що мають
істотне значення для справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3,
у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а також
відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993
року №7-93 «Про державне мито», з відповідача необхідно стягнути судовий збір в
розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 7 грн.50 коп.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає
негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за
один місяць.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 174, 214, 215, 367
ч. 1 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, п.5 ч.1 ст. 4
Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 «Про державне
мито» суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 20 січня 1976 року народження, уродженця міста Мерефа Харківської
області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого майстром у Лозівській філії
Акціонерної компанії «Харківобленерго», який проживає за адресою: АДРЕСА_1,
аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, 12 лютого 1997 року народження, у
розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01
листопада 2007 року і до досягнення донькою повноліття, на користь ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави в розмірі 51 гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7
грн. 50 коп. на користь УДК
у Лозівському районі м. Лозова, , МФО 851011, розрахунковий рахунок 0015 за кодом
бюджетної класифікації 22050000 «Оплата витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справ у судах».

Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми
платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК
України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.