Справа
№2-336/2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем України

18
жовтня 2007 р.                             Мурованокуриловецький
районний суд Вінницької

області
в складі:       головуючого - судді    Цибульського О.Є.

при
секретарі                                                 Пилипчук
В.П.

з участю

позивача                                                        ОСОБА_1

представника
відповідача   Слободянюк О.Н.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом   ОСОБА_1 до Обухівської територіальної
громади, в особі  сільської ради про
визнання права  власності на земельну
ділянку в порядку спадкування, -

встановив:

В
позовній заяві позивач зазначила, щоІНФОРМАЦІЯ_1 в с Обухів
Мурованокуриловецького району Вінницької області померла її мати - ОСОБА_2,
1922 року народження. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається
з земельної ділянки, розміром 0,41 га., що знаходиться на території Обухівської
сільської ради по АДРЕСА_1. Згідно рішення Обухівської сільської ради від
04.12.1996 року зазначену земельну ділянку передано матері позивача у приватну
власність для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства.
Правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку мати позивача не
отримала. Для захисту своїх прав та інтересів, відповідач з відповідним позовом
про визнання за нею права власності на зазначену земельну ділянку звернулась до
суду

Позивач
в судовому засіданні позов підримала, та пояснила, що її батьки померли: батько
в 1982 році, а мати ІНФОРМАЦІЯ_1Після смерті матері відкрилась спадщина, в тому
числі на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 і на присадибну земельну
ділянку за зазначеною адресою. Спадкоємцем першої черги за законом, після
смерті матері є вона та її братОСОБА_3який на спадкове майно матері не
претендує, про що свідчить його заява в Мурованокуриловецьку державну
нотаріальну контору. На день смерті матері позивач прийняла спадщину, так як
проживала та проживає на даний час в спадковому будинку по АДРЕСА_1, право
власності на який оформила на себе. В зв'язку з тим, що її мати за життя не
отримала державний акт про право власності на присадибну земельну ділянку, а
відносно померлих таке свідоцтво не видається, позивачу як спадкоємцю першої
черги по закону постановою державного нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину після її смерті, в зв'язку з чим позивач не може оформити
спадкові права і звернулася до суду з відповідним позовом.

В
зв'язку з юридичною необізнаністю її мати та вона не отримали в встановлений
строк державний акт на право власності на зазначену присадибну земельну
ділянку, і в зв'язку з збігом строку позовної давності, просить його поновити.

Представник
відповідача - секретар Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району
Слободянюк О.М. позов визнала, не заперечує проти визнання права власності за
позивачем на присадибну земельну ділянку розмірами 0,41 га. по АДРЕСА_1 та
проти поновлення

строку
позовної давності.

Суд,
розглянувши справу, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного. Копією свідоцтва про смерть (а. с. 4) стверджується, що мати
позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с Обухів Мурованокуриловецького району; копією свідоцтва
про народження ( а.с. 5) стверджується, щоОСОБА_2являється матір'ю ОСОБА_1;
копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6) стверджується, що ОСОБА_1 30
травня 1976 року уклала шлюб з ОСОБА_4після якого їй присвоєно прізвище
чоловіка. Копіями довідок № 905 та № 904 від 26.06.2007 року ( а.с. 7-8),
виданими Обухівською сільською радою Мурованокуриловецького району
стверджується, щоОСОБА_2померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і дійсно проживала та була
зареєстрована в АДРЕСА_1Спадкоємцями
майна за законом є її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_1 які проживали разом з
спадкодавицею до дня її смерті, що підтверджкється їх реєстрацією за тією ж
адресою з жовтня місяця 1993 року по даний час. Копією заяви ОСОБА_3(а.с.9)
стверджується, що він не претендує на спадщину, яка залишилась після смерті
його матері. Витягом з рішення виконавчого комітету від 04.12.1996 року
Обухівської сільської ради "Про приватизвцію присадибних земельних ділянок
громадянами та передачу у безоплатну приватну власність на підставі ст 118
Земельного кодексу України" ( а.с. 10) стверджується, щоОСОБА_2надано у
приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1загальною площею 0, 41 га., в тому числі 0,25
га. для обслуговування жилого будинку, 0,16 га.-для ведення особистого
господарства.

У
вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на
присадибну земельну ділянку - позивачу було відмовлено державним нотаріусом,
так як не було спадкодавицею отримано за життя державний акт на право власності
на зазначену земельну ділянку (а.с. 12). Таким чином, позивач правомірно за
захистом свого права звернулась до суду.

Відповідно
до п.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 «Про
приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні
ділянки, передані їм для ведення особистого підсобного господарства,
будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка), у межах норм, установлених Земельним кодексом України,
посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у
земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право
приватної власності на землю.

Позивач
відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК
України є спадкоємцем першої черги за законом, та згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла
спадщину, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 1225 ЦК
України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, а до спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або
право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно
до ч.1 ст.81 ЗК України позивачка як громадянка України набуває права власності
в порядку спадкування на зазначену земельну ділянку, оскільки прийняла
спадщину.

Відповідно
до ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку
виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його
державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Суд
вважає, беручи до уваги позицію відповідача, що позивачу необхідно поновити
строк позовної давності для звернення до суду через її юридичну необізнаність,
в зв'язку з чим задоволити відповідне клопотання позивача (а.с. 17.)

Керуючись
п.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 «Про
приватизацію земельних ділянок», ст. 80, ч.1 ст. 81, ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 ЗК
України; ст.. 267, ст. 1225, ч.1
ст.1261, ч.3 ст.1268 ЦК України,
ст.ст.3, 10, 57, 60, 130, ч.4 ст.174, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задоволити. Поновити процесуальний строк, встановлений законом для звернення до
суду з позовом.

Визнати
за ОСОБА_11952 року народження, право власності на земельну ділянку площею 0,41
га., в тому
числі для обслуговування житлового будинку 0,25 га. та для ведення особистого
селянського господарства 0,16 га. по АДРЕСА_1в порядку спадкування за законом
після смерті її матеріОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с Обухів
Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження сторони можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду
через суд першої інстанції до судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Вінницької області, з одночасним направленням копії скарги до суду
апеляційної інстанції.