Справа №2-561/07
РІШЕННЯ

Іменем
України

25 грудня 2007 року
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді                          Телешмана О.В.,

при секретарі                                     Бузило М.Л.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в
смт. Кельменці справу за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач
ОСОБА_3 викликався до суду в порядку, встановленому ч.3 ст.76 ЦПК України.

В матеріалах
справи є заяви позивачів, в яких вони просять розглядати справу без їх участі і
вони підтримують свої позовні вимоги.

Судом досліджено
такі інші докази: розписки відповідача ОСОБА_3 від 01.03.2007 року та від
23.01.2007, довідки відділень банків про курси валют, договори про надання
юридичних послуг від 27.09.2007 року.

Судом
встановлено, що між позивачем ОСОБА_2. та відповідачем ОСОБА_3 01.03.2007 року
був укладений договір позики грошей на суму 2000 доларів США гривень, що
підтверджується відповідною розпискою від 01.03. 2007 року. Згідно даного
договору відповідач погодився оплатити позивачу 7 % щомісячно від суми позики.
Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто
грошові зобов'язання. Згідно даного договору повернення боргу відповідачем мало
відбутись в строк до 01.06.2007 року. Проте, до вказаної дати, а також на
вимогу позивача відповідач ОСОБА_3 в порушення умов договору та ст. 1049
Цивільного кодексу України суму позики та проценти за користування грошовими коштами
не повернув. Факт отримання відповідачем коштів за договором позики
стверджується розпискою, яку підписав відповідач ОСОБА_3 Сума боргу за вказаним
вище борговим договором складає 15872,15 грн.

Судом також
встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 23.01.2007 року
був укладений договір позики грошей на суму 1200 євро та 800 доларів США гривень, що
підтверджується відповідною розпискою від 23.01.2007 року. Згідно даного
договору відповідач погодився оплатити позивачу 5 % щомісячно від суми позики.
Отже, між позивачем та відповідачами відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто
грошові зобов'язання. Згідно даного договору повернення боргу відповідачем мало
відбутись в строк до 01.08.2007 року. Проте, до вказаної дати, а також на
вимогу позивача відповідач в порушення умов договору та ст. 1049 Цивільного
кодексу України суму позики та проценти за користування грошовими коштами

2

не
повернув. Факт отримання відповідачем коштів за договором позики
стверджується розпискою, яку підписав відповідач ОСОБА_3 Сума боргу, з
урахуванням процентів, за вказаним вище борговим договором складає 18361
гривня.

Згідно ст. 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Проте, відповідач ОСОБА_3 в порушення умов договору, який згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст.
525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань
за договорами, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за вказаними
вище договорами. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений
договором. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою
передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1048 Цивільного кодексу України
розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі
відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня
повернення позики. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що
відповідач ОСОБА_3 своєчасно виконав своє грошове зобов'язання за вказаними
вище договорами і не порушував умови договорів, а відповідач не надав суду
доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст.1049 Цивільного
кодексу України борг в сумі 15872,15 грн. та 18361 грн. він повернув позивачам.

Вказані вище
обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх
сукупності. Дані докази є належними та допустимими.

Згідно ч. 1. ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи
наведені вище обставини суд вважає, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2. до ОСОБА_3
про стягнення боргу підлягають задоволенню повністю, а саме: з відповідача
ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_2 15872 гривень 15 копійок
боргу за договором позики, 158 гривень 72 копійки в рахунок відшкодування
понесених ним судових витрат у вигляді сплаченого судового збору та 30 гривень
судових витрат, пов'язаних з оплатою витрат на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи; з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь
позивача ОСОБА_1 18361 гривню боргу за договором позики, 183 гривні 61 копійку
в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат у вигляді сплаченого
судового збору та 30 гривень судових витрат, пов'язаних з оплатою витрат на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

3

Суд вважає, що
судові витрати, пов'язані з правовою допомогою слід покласти на позивачів,
оскільки в матеріалах справи відсутні, а позивачі в порушення ч.1 ст. 88 ЦПК
України не надали суду доказів, які б підтверджували, що вони витратили на
правову допомогу по 1000 гривень. В матеріалах справи відсутні акти виконаних
робіт, що передбачено п.2.2 досліджених судом Договорами про надання юридичних
послуг або документи, які підтверджують витрати на правову допомогу в сумі,
зазначеній позивачами, тобто в порушення ч.1 ст.88 ЦПК України витрати на правову
допомогу позивачами документально не підтверджені.

На підставі
викладеного вище, керуючись, ст. ст. 192, 325,
525,526,541,610,611,612,623,625,629, 1047,1048, 1049, 1050, Цивільного кодексу
України, ст. ст.3,8,10, 15, 60, 79, 84, 88, 179, 212,213, 214, 215, України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позови ОСОБА_2
та ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 15872( п'ятнадцять
тисяч вісімсот сімдесят дві) гривні 15 ( п'ятнадцять) копійок в рахунок боргу
за договором позики грошей, 158 ( сто п'ятдесят вісім) гривень 72( сімдесят
дві) копійки в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат у вигляді
сплаченого судового збору та 30 (тридцять) гривень судових витрат, пов'язаних з
оплатою витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 18361( вісімнадцять
тисяч триста шістдесят одну) гривню в рахунок боргу за договором позики грошей,
183 ( сто вісімдесят три) гривні 61( шістдесят одну) копійку в рахунок
відшкодування понесених нею судових витрат у вигляді сплаченого судового збору
та 30 ( тридцять) гривень судових витрат, пов'язаних з оплатою витрат на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про
апеляційне оскарження даного рішення або апеляційна скарга може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.