РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

21 березня   2007 року. Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області

в складі
головуючого    судді   Буднікової Н.П.,

при
секретарі   Коваленко Т.В.,

за участю прокурора   Асеева  1.М.,

представника
позивача - ОСОБА_3,

представника   органу
опіки   та   піклування     виконавчого комітету Бердянської

міської
ради   Шостак СВ.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у М.Бердянську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи органу опіки та піклування виконавчого
комітету Бердянської міської ради    про
позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 10.06.1995 року по 09.01.1997 року перебували в
зареєстрованому шлюбі. Мають спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає
з матір"ю /а.с.4-II.

В лютому 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача
ОСОБА_2, який підтримали у судовому засіданні вона та її представник ОСОБА_3,
про позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_4,
посилаючись на те, що він ухиляється від виконання батьківських
обов"язків, її вихованням не займається, не впізнає при зустрічі,   ухиляється від   виплати аліментів /а.с. 3/.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав і суду пояснив, що
дійсно

після припинення сімейних відносин з дружиною, тоді
дитині виповнилось 8

місяців, він з донькою не спілкувався, не відвідував її в
дитсадку та в

школі, оскільки з самого початку дружина та її мати не
бажали цього. Щоб

поспілкуватись з дівчинкою від ні до них, ні в якісь інші
установи не

звертався,    Тепер   дуже
про   це   жалкує.
Сподівається,   що     стосунки
з

дитиною
налагодить, але, яким чином, ще не знає. Аліменти він виплачував стільки,
скільки міг. В теперішній час не виплачує, так як ОСОБА_1 забрала виконавчий
лист в державній   виконавчій службі.

Представник третьої особи органу опіки та піклування
виконавчого

комітету
Бердянської   міської   ради
Шостак   С.В.   /за
дорученням/ позов підтримала.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи,
допитавши свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України батьки
зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє
батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Ухилення батьків від
виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них
відповідальності, встановленої законом.

Відповідно п. 2 ч.І ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть
бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як видно з пояснень ОСОБА_1, відповідач після припинення сімейних відносин
між ними взагалі ніякої участі в вихованні доньки не приймав, не спілкувався з
нею, не цікавився її долею, станом здоров"я, потребами та вихованням,
жодного разу не відвідав дитячий садок чи школу, в яких виховувалась донька, не
впізнає доньку, 8 років ухилявся від виплати аліментів, завжди шукав роботу з
мінімальною заробітною платою. Вона мала намір виїхати з дитиною за кордон,
просила його нотаріально посвідчену згоду. Він обіцяв надати згоду, якщо вона
забере виконавчий лист в ДВС. Виконавчий лист вона забрала, а згоду він так і
не дав. В 2002 році він дав згоду на переміну прізвища дочки „ОСОБА_2" на
„ОСОБА_1". При спілкуванні з нею у нього не виникло жодного питання
стосовно дитини, стосовно здоров"я, потреб, розвитку. Зазначеними діями
відповідач фактично відмовився від дитини, втратив з нею всякий зв"язок.
Вона не перешкоджала відповідачу на особисте спілкування з донькою, жодними
діями не порушувала встановлені законом його права брати участь у вихованні.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7. Зокрема, вчитель ЗОШ №9 ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_2 - батько учениці
ОСОБА_1 ОСОБА_4 жодного разу до школи не приходив, її успіхами в начанні не
цікавився, ніякої допомоги у вихованні не приймав.

Із психолого-педагогічної характеристики учениці 5-А
класу ЗОШ №9 ОСОБА_4, інформації, акту обстеження житлово-побутових умов
ОСОБА_4 від 15.03.2007 року вбачається, що неповнолітня ОСОБА_4 знаходиться на
утриманні та вихованні матері ОСОБА_1, має добрі житлово-побутові умови,
забезпечена всім необхідним для повноцінного фізичного, духовного та морального
розвитку. Батько дитини ОСОБА_2 ніколи не піклувався про її фізичний,
психічний, духовний розвиток, не цікавився її матеріальним станом, навчанням,
ніколи не телефонував і не приходив
/а.с. 16, 29, 31/.

Допитана в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.
171 Сімейного кодексу України, малолітня ОСОБА_4 пояснила, що свого батька
ОСОБА_2 вона не знає, бачила тільки на фотографіях. Одного разу на вулиці   бабуся
показала   їй   батька,
який   йшов   їм
назустріч,   але   останній

відвернувся.
Жодного разу він не поздоровив її з днем народження чи іншими св"ятами, не
підійшов до неї, не поцікавився її життям. Такого батька вона не хоче. Ніяких
родинних почуттів до нього у неї немає. В теперішній час вона і сама не бажає з
ним спілкуватися. Не заперечує, щоб його позбавили батьківських прав.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської
міської ради від 20.03.2007 року №06-0773/46 ОСОБА_2 необхідно позбавити
батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4, оскільки він фактично усунувся від
виконання батьківських обов"язків по відношенню до доньки: тривалий час
вихованням не займається, матеріально не утримує, крім того, формальна
наявність батька в майбутньому може поставити малолітню в залежне становище,
так як для вирішення багатьох питань правового характеру від імені дитини,
згідно чинного законодавства України, потрібна згода обох батьків /а.с.36-37/.

За таких доказів суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 ухиляється від
виконання свої обов'язків по вихованню дитини, що згідно ст. 164 ч.І п.2
Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст.ст.208, 212-218, 223 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 164
Сімейного кодексу   України,   суд

ВИРІШИВ:

Позов   ОСОБА_1
задовольнити.

Позбавити громадянина України ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у
М.Бердянську Запорізької області, Україна, батьківських прав щодо
неповнолітньої доньки ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженки м.Бердянська Запорізької
області, Україна.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької
області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга
подається протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.