АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22-3574/07                                        Головуючий
у 1-й інстанції: Глевська Н.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
листопада 2007 року                                                                                            м.  Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:      Приймака В.М.

суддів :                   Мануйлова Ю.С.

Подліянової
Г.С.  при секретарі:     Батарейній О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 2 березня
2007 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди в
розмірі 5000 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У серпня 2006
року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом,  зазначивши,
що 17 липня 2003 р.
ОСОБА_1 подала в міський суд м.
Мелітополя скаргу в порядку приватного обвинувачення,  в якій вказала,  що він,
ОСОБА_2,  працюючи директором
ПФ»Клинок»,  здійснив щодо неї
самоуправні дії за таких обставин:  15
липня 2003 р. у денний
час,  а потім і в наступні дні -16 і 17
липня 2003 p.,  усупереч договору оренди майна : складу - магазину,  розташованого в АДРЕСА_1,  укладеного 1 лютого 2003 р. між ПФ»Клинок» та
ОСОБА_1,  самовільно,  без законних підстав,  перешкоджав їй як приватному підприємцю,  замінивши замки,  користатися вказаним складом-магазином,  у якому знаходилися товар на суму близько 80
000 грн. і належна їй документація,  що
потягло за собою припинення господарської діяльності і завдана їй істотна
шкода.

Постановою судді
місцевого суду м.  Мелітополя Запорізької
області від серпня 2003 р. відносно нього порушена кримінальна справа за
обвинуваченням у скоєнні злочину,
передбаченого  ст.  236 КК України.

Вироком
місцевого суду м.  Мелітополя Запорізької
області від 26 вересня 2003 p.,  залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Запорізької
області від 8 грудня 2003 p.,  його за вказаним обвинуваченням виправдано за відсутності
в діях складу злочину.

Вважає,  що притягненням до кримінальної
відповідальності за скаргою приватного обвинувачення з боку відповідача йому
завдано моральну шкоду,  який він оцінив
у 5 000 грн.

Рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 2 березня 2007
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

4 вересня 2007
року ОСОБА_1 звернулась
до суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду,  в якій посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 16 жовтня 2007 р. їй поновлено строк
на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 2 березня 2007 року.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду,  пояснення учасників процесу,  вивчивши матеріали справи,  доводи скарги,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з п.5
ч.1  ст. 307 ЦПК України за наслідками о
розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд
має право постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення суду і
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч.
4  ст. 169 ЦПК України,  якщо суд не має відомостей про причину нявки
відповідача,  повідомленого належним
чином,  або причину неявки буде визнано
неповажною,  суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 посилається
на те,  що вона не була належним чином
повідомлена про час і місце судового засідання і що повістка їй не вручалась.
Також вказала,  що про факт судового
засідання,  що відбулося 2 березня 2007 p.,
і ухвалене рішення у справі дізналася лише у серпні 2007
р.

Як вбачається з
матеріалів справи (а. с.  31-35),  ОСОБА_1
у судовому засіданні,  яке
відбулося 2 березня 2007 р.,  і де було ухвалено рішення суду,  участі не приймала.

Суд,  визнавши за можливе розглянути справу у
відсутності відповідача,  не з'ясував
причин її неявки у судове засідання,  а
також,  чи була вона сповіщена у
встановленому законом порядку про час і місце судового розгляду.

При цьому суд не
звернув уваги на те,  що згідно вимог
ч.4  ст. 169 ЦПК України суд розглядає
справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних чи
доказів,  якщо суд не має відомостей про
причину неявки відповідача,  якого
повідомлено у встановленому порядку про час і місце судового засідання.

Згідно з
ч.5  ст.
74 ЦПК України судова повістка разом з розпискою ,  а у випадках,  встановлених цим Кодексом,  разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів
за адресою,  зазначеною стороною,  чи іншою особою,  яка бере участь у справі.

Згідно зі  ст.  76
ЦПК України судові повістки,  адресовані
фізичним особам,  вручаються їм під
розписку.

У справі
відсутні відомості про те,  що
відповідача сповіщено про час і місце судового засідання,  призначеного на 2 березня 2007 р. З протоколу
судового засідання від 2 березня 2006 р. вбачається,  що відповідач у суд не з'явився..

За таких
обставин слід прийти до висновку ,  що
відповідач не був належним чином повідомлений про місце,  день і час судового засідання.

Відповідно
до  ст.
159 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо
дослідити докази у справі,  тобто,  заслухати пояснення осіб,  які беруть участь у справі.

Порушення судом
першої інстанції процесуальних норм призвело до постановления незаконного рішення.

Відповідно до
п.3 ч.1  ст.  311 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд,  якщо справу розглянуто за відсутністю
будь-кого з осіб,  які беруть участь у
справі,  належним чином не повідомлених
про час і місце судового засідання.

Керуючись  ст.
ст. 307,  311, 314,  317 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 2 березня 2007 р. у цій справі
скасувати,  справу повернути на новий
розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
проте,  може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців шляхом подачі скарги безпосередньо до

Верховного Суду
України.