Справа №2- 108/07
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2007 року. м.Тячів

Тячівський районний суд З
акарпатської області в склад
і головуючого судді Розман М
.М., при секретарі Цех Г.М. , з уча
стю перекладача ОСОБА_1, р
озглянувши у відкритому судо
вому засіданні в залі суду мі
ста Тячів цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 , до ОСОБ
А_3 до ОСОБА_4 , Тячівської
районної державної нотаріал
ьної контори , ОСОБА_5 про в
изнання недійсним договору д
арування будинку,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_4 , Тячівс
ької районної державної нота
ріальної контори , ОСОБА_5
про визнання недійсним дого
вору дарування будинку. В поз
овній заяві зазначила , що вон
а є разом з ОСОБА_4 співвла
сниками житлового будинку
АДРЕСА_1.
Весною 2006 року їй стало відом
о про наявність договору дар
ування від 13 травня 2002 року , згі
дно якого ОСОБА_4 подарува
в ОСОБА_5 1/2 частину даного
житлового будинку з надвірн
ими спорудами.
Даний договір вважає таким
, що вчинений під впливом обма
ну , а тому його слід визнати н
едійсним , так як в договорі да
рування зазначено , що вона
ОСОБА_3 дає згоду своєму чол
овікові ОСОБА_4 на підписа
ння цього договору , а це не ві
дповідає фактичним обставин
ам справи , оскільки вона за на
ціональністю є румункою і ли
ше частково володіє розмовно
ю українською мовою і зовсім
не володіє українським прав
описом. Зміст укладеної угод
и їй не був зрозумілим і роз»я
снений , що випливає із змісту
самого договору , в якому відс
утні будь-які відомості про ц
е. В даному випадку їй не було
роз»яснено , що вона підписує
договір дарування житлового
будинку.
Просить визнати недійсним
договір дарування житлового
будинку АДРЕСА_1 , який укл
адений 13 травня 2002 року між ОС
ОБА_4 і ОСОБА_5 і посвідче
ний в Тячівській державній н
отаріальній конторі за реєст
ром №4-100.
В судовому засіданні позив
ачка свої позовні вимоги під
тримала повністю посилаючис
ь на викладені в письмовій по
зовній заяві обставини і дод
атково пояснила , що в нотаріу
са була разом з чоловіком і ві
дповідачем ОСОБА_5 її попр
осили підписати , а що саме не
сказали. Нотаріусом не було р
оз»яснено їй суть договору. Р
осійською і українською мово
ю вона не володіє. Після уклад
ення шлюбу вони з чоловіком д
обудували будинок , зокрема п
ровели всі внутрішні роботи.
Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в суд
овому засіданні дав взаємо с
уперечливі пояснення і поясн
ив , що вони з першою його друж
иною придбали даний житловий
будинок і перебудували його
. З позивачкою провели тільки
внутрішні роботи. Позивачці
належить половина будинку і
вона має можливість там прож
ивати Однак він не бажає зали
шитися без житла і хоче щоб бу
динок належав їм трьом в рівн
их долях , а саме: йому , його дру
жині і ОСОБА_5.

Представник Тячівської де
ржнотконтори в судовому засі
данні проти позову заперечил
а і пояснила , що даний договір
посвідчений у встановленому
порядку і просить в задоволе
нні позову відмовити.
Відповідач ОСОБА_5 в суд
овому засіданні позов не виз
нав і пояснив , що за договором
дарування від 13 травня 2002 року
він набув права власності на
половину житлового будинку
АДРЕСА_1 і даний договір да
рування вважає дійсним. Прос
ить в задоволенні позову від
мовити.
Заслухавши пояснення стор
ін , дослідивши всі обставини
справи , суд дійшов наступног
о висновку.
В судовому засіданні встан
овлено , що відповідач ОСОБ
А_4 , будучи на підставі догов
ору купівлі-продажу від 20.05.1983 ро
ку та свідоцтва про право на с
падщину за законом від 30.06.1994 рок
у власником житлового будинк
у АДРЕСА_1 , 7 липня 1994 року , зг
ідно договору дарування , под
арував половину вказаного жи
тлового будинку з надвірними
спорудами ОСОБА_3.
На момент відчуження будин
ок складався з однієї житлов
ої кімнати , загальною площею
22.5 м. кв., загальною корисною пл
ощею 52.1 м.кв..
До цього , згідно до рішення
виконкому Солотвинської сел
ищної ради від 19 вересня 1985 рок
у №114 було дозволено ОСОБА_4
та ОСОБА_7 перебудувати ж
итловий будинок АДРЕСА_1.

В подальшому , згідно до ріш
ення виконкому Солотвинсько
ї селищної ради №43 від 17 квітня
2002 року оформлено право прива
тної власності на вказаний ж
итловий будинок за ОСОБА_4
і ОСОБА_3, які перебували в
зареєстрованому шлюбі , в рів
них долях. Загальна корисна п
лоща зазначеного житлового б
удинку на момент оформлення
права власності становила 96.70
м.кв., на три житлові кімнати ж
итловою площею 59.5 м.кв..
Згідно до оспорюваного дог
овору дарування від 13 травня 2
002 року ОСОБА_4 подарував
ОСОБА_5 половину житлового
будинку АДРЕСА_1 . Загальн
а корисна площа зазначеного
житлового будинку на момент
дарування становила 96.70 м.кв., н
а три житлові кімцати житлов
ою площею 59.5 м.кв.. Даний догові
р вчинено за письмовою згодо
ю дружини дарителя ОСОБА_3
і яка є невід»ємною частиною
даного договору.
Свідок ОСОБА_8 в судовом
у засіданні пояснив , що він пр
оживає по сусідству між стор
онами і на момент укладення ш
любу між ОСОБА_4 і ОСОБА_
3 будинок вже був зовні в теп
ерішньому стані. Про наявніс
ть внутрішніх перебудов стве
рдити не може.
Аналогічні пояснення дали
в судовому засіданні свідки
ОСОБА_9 і ОСОБА_10.
Разом з цим , як встановлено
в судовому засіданні із мате
ріалів оглянутої і досліджен
ої інвентарної справи на буд
инок АДРЕСА_1 , право власн
ості на даний будинок зареєс
троване за ОСОБА_4 і ОСОБ
А_3 в рівних долях 17 квітня 2002 р
оку і згідно даних державної
реєстрації площа будинку за
період з 07.07.1994 року , тобто за пер
іод перебування їх у шлюбі іс
тотно збільшилася з 22.5 м.кв. до
59.5 м.кв. житлової площі та з 52.1 м.к
в. до 96.70 м.кв. загальної корисно
ї площі відповідно.
У відповідності до ст. 23 КпШс
України , який діяв на момент
укладення оспорюваного дого
вору , майном , нажитим за час ш
любу , подружжя розпоряджаєт
ься за спільною згодою. При ук
ладенні угод одним з подружж
я вважається , що він діє за зг
одою другого з подружжя. Для у
кладення угод по відчуженню
спільного майна подружжя , що
потребує обов»язкового нота
ріального засвідчення , згод
а другого з подружжя повинна
бути висловлена в письмовій
формі.
З пояснення позивачки вста
новлено, що вона за національ
ністю є румункою і лише частк
ово володіє розмовною україн
ською мовою і зовсім не волод
іє українським правописом. З
міст укладеної угоди їй не бу
в зрозумілим і роз»яснений.В
даному випадку їй не було роз
»яснено , що вона підписує дог
овір дарування житлового буд
инку.
Свідок ОСОБА_11 в судовом
у засіданні пояснила , що вона
, працюючи на той час державни
м нотаріусом , посвідчувала д
оговір дарування частини жит
лового будинку АДРЕСА_1 , я
кий був укладений між ОСОБА
_4 і ОСОБА_5. Оскільки част
ки співвласників не були вид
ілені в натурі, то потрібна бу
ла

згода дружини дарителя
ОСОБА_3. Договір було посвід
чено в їх присутності. На її ду
мку українською мовою вони в
олоділи і перекладача не пот
ребували і крім цього , як гром
адяни України , вони зобов»яз
ані володіти українською мов
ою. При необхідності вони мал
и можливість самі запросити
собі перекладача.
Статтею 15 Закону України «
Про нотаріат» встановлено , щ
о якщо особа , яка звернулася з
а вчиненням нотаріальної дії
, не знає мови , якою ведеться д
іловодство , тексти оформлюв
аних документів мають бути п
ерекладені їй нотаріусом або
перекладачем.
У відповідності до вимог п.6
Інструкції про порядок здій
снення нотаріальних дій нота
ріусами України , затверджен
ої наказом Мін'юсту України №
18/5 від 4 червня 1994 року , діючої на
момент укладення оспорювано
го договору , якщо особа , яка з
вернулася за вчиненням нотар
іальної дії , не знає мови , яко
ю ведеться діловодство , текс
ти оформлюваних документів м
ають бути перекладені їй на в
ідому мову , про що робиться ві
дповідна запис.
Оспорюваний договір не мі
стить напису про його перекл
ад на яку-небудь мову.
Згідно до статті 243 ЦК Украї
ни в редакції 1963 року , який дія
в на час укладення договору д
арування , за договором дарув
ання одна сторона ( дарувальн
ик) передає безоплатно другі
й стороні ( обдарованому ) майн
о у власність , тобто договір д
арування направлений на безо
платне припинення права влас
ності у дарувальника і виник
нення права власності у обда
рованої особи.
Статтею 56 ЦК України , 1963 року
, передбачено , що угода , уклад
ена внаслідок помилки , яка ма
є істотне значення , може бути
визнана недійсною за позово
м сторони , яка діяла під вплив
ом помилки , що має істотне зна
чення.
Під помилкою слід розуміти
таке неправильне сприйняття
стороною суб»єкта , предмета
чи інших істотних умов , що вп
линуло на її волевиявлення , п
ри відсутності якого за обст
авин справи можна вважати, що
угода не була б укладена.
За таких обставин , коли поз
ивачка не володіє мовою діло
водства і текст договору їй н
е був перекладений на відому
їй мову , суд вважає , що у позив
ачки мала місце помилка щодо
предмета договору при надан
ні згоди на відчуження майна
, що є істотною умовою , і що узг
оджується також з позицією в
ідповідача ОСОБА_4- її чол
овіка , який має похилий вік і
в судовому засіданні стверди
в , що не бажає залишитися без
житла.
Враховуючи наведене , суд вв
ажає , що до правовідносин сто
рін слід застосувати правила
ст. 56 ЦК України , 1963 року , і позов
задовольнити та визнати нед
ійсним договір дарування жит
лового будинку АДРЕСА_1 , я
кий укладений 13 травня 2002 року
між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 і п
освідчений в Тячівській держ
авній нотаріальній конторі з
а реєстром №4-100 , зобов»язавши
ОСОБА_5 повернути ОСОБА
_4 все одержане за договором
дарування майно.
Керуючись ст.хт. 4 , 10 , 60 , 213-215 ЦПК У
країни , ст. ст.56 , 243 ЦК України , 1963
року, ст. 15 Закону України «Про
нотаріат» , суд ,
РІШИВ
Позов задовольнити.
Визнати Недійсним договір
дарування 1/2 частини житлово
го будинку АДРЕСА_1 , який у
кладений 13 травня 2002 року між
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 і посвід
чений в Тячівській державній
нотаріальній конторі за реє
стром №4-100.
Повернути у власність ОС
ОБА_4 1/2 частину житлового бу
динку АДРЕСА_1 Тячівськог
о району.
Рішення може бути оскаржен
о до апеляційного суду Закар
патської області через Тячів
ський районний суд шляхом по
дання заяви про його апеляці
йне оскарження протягом 10 дні
в з дня його проголошення, з на
ступним поданням апеляційно
ї скарги протягом 20 днів.