Справа № 2- 1656/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29
листопада 2007 року                     Бериславський
районний суд Херсонської області

у складі
головуючого      судді Сіянка В. М.  за участю-.

секретаря                                                                                     ТретьяковоїТ.
М.

представника                                                                              Федорової
Р. В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3про визнання договору
дарування недійсним,  третя особа на
стороні відповідачів,  що не заявляє
самостійних вимог: приватний нотаріус ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2.,  ОСОБА_3.,  третя
особа на стороні відповідачів приватний нотаріус ОСОБА_4. про визнання
недійсним договору дарування жилого будинку від 26.112003 року,  посвідченого приватним нотаріусом
Бериславського районного нотаріального округу ОСОБА_4. та поновлення
строку звернення до суду,  посилаючись на
те,  що відповідачка ОСОБА_2.,
яка є його дружиною,
без його згоди,  подарувала
належний їм на праві спільної сумісної власності житловий будинок АДРЕСА_1.
Відповідачка ОСОБА_3ввела позивача в оману,
видала йому довіреність від свого імені,
на підставі якої він прийняв в дар даний будинок,  що суперечить чинному законодавству,  оскільки він уособлював собою як відчужувача
так і отримувача будинку в одному договорі дарування,  що є неприпустимим.

У
судовому засіданні позивач та його представник Федорова Р. В. підтримали вимоги,  викладені у позовній заяві,  наполягали на їх задоволенні.

Відповідачка
ОСОБА_5. в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення,  щз підстав,
викладених у позові.

Відповідачка
ОСОБА_3в судове
засідання не з'явилася,  хоча була
належним чином повідомлена про день,  час
та місце судового засідання,  надіслала
до суду телеграму,  в якій просила
розглянути справу у її відсутність.

Третя
особа в судове засідання не з'явилася,
хоча була належним чином повідомлена про день,  час та місце судового засідання,  надала суду письмове клопотання про розгляд
справи у її відсутність,  а також
письмові заперечення проти позову,  які
зводяться до наступного. 26.11.2003 року за реєстровим номером 1303 нею було
посвідчено договір дарування житлового будинку,
за яким ОСОБА_2. подарувала,  а
ОСОБА_3прийняла в дар належний дарувателю житловий будинок АДРЕСА_1.
Відчужуваний житловий будинок належав ОСОБА_2. на підставі свідоцтва про право
власності,  виданого виконкомом Козацької
селищної ради від 12.09.1968 року. При відчуженні житлового будинку нею було
витребувано заяву від позивача,  який є
чоловіком дарувательниці про згоду подарувати ОСОБА_3. житловий будинок,  який подружжя придбало у зареєстрованому
шлюбі,  який було укладено 26.07.1962
року. ОСОБА_3залишила позивачу доручення від 18.08.2003 року на прийняття в дар
від ОСОБА_2. даного житлового будинку,
яке було посвідчене нею за реєстровим номером 825. При посвідченні
договору дарування нею було роз'яснено сторонам,  що вони підписують саме договір дарування та
виконано всі вимоги чинного законодавства.

Суд,  дослідивши матеріали справи,  заслухавши пояснення сторін вважає позов
таким,  що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до статті 4 ЦК УРСР (який діяв на момент укладення
спірного договору дарування)
цивільні права та обов'язки виникають з підстав,  передбачених законодавством,  зокрема з угод,  передбачених законом,  а також з угод,  хоч і не передбачених законом,  але таких,
які йому не суперечать.

Згідно статті 41 ЦК УРСР угодами
визнаються дії громадян і організацій,
спрямовані на встановлення,  зміну
або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до  ст.
243 ЦК УРСР за
договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у
власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна
обдарованому.

Згідно ч.3  ст.
244 ЦК УРСР до
договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього
Кодексу,  яка містить норму про
обов'язкове нотаріальне посвідчення договору та реєстрації його у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Судом встановлено,  що 26 листопада 2003 року між сторонами по
справі було укладено договір дарування жилого будинку АДРЕСА_1,  посвідченого приватним нотаріусом
Бериславського районного нотаріального округу ОСОБА_4. про що зроблено
запис в реєстрі за НОМЕР_2. Даний договір дарування був зареєстрований у
відповідному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.05.2005 р.,
про що здійснено запис за НОМЕР_1(а. с 7-8).

Відчужуваний житловий будинок
належав позивачу та відповідачці ОСОБА_2. на підставі свідоцтва про право
власності,  виданого виконкомом Козацької
селищної ради від 12.09.1968 року. При відчуженні житлового будинку третьою
особою було витребувано письмову заяву від позивача,  який був на той час співвласником даного
будинку на підставі статті 16 Закону України «Про власність»,  статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю
України,  за якими майно,  нажите подружжям за час шлюбу,  належить їм на праві спільної сумісної
власності,  оскільки шлюб між позивачем
та відповідачкою ОСОБА_2. був укладений 24.08.1962 року (а. с.  13),
про надання згоди своїй дружині ОСОБА_2. подарувати даний житловий
будинок відповідачці ОСОБА_3.
(а. с 28).

Тому посилання позивача на ту
обставину,  що він не давав своїй дружині
- відповідачці ОСОБА_2. згоду на відчуження належного їм на праві спільної
сумісної власності житлового будинку,  судом не береться до уваги як безпідставне та
необгрутноване та таке,  що
спростовується матеріалами справи.

Разом з тим,  третьою особою 18.08.2003 року була
посвідчена довіреність від ОСОБА_3.,  яка
уповноважувала позивача ОСОБА_1. прийняти в дар від ОСОБА_2. даний житловий
будинок,  яке було посвідчене нею за
реєстровим номером 825,  доручивши
позивачу прийняти в дар фактично від самого себе належний йому на праві
спільної сумісної власності житловий будинок (а. с.  29).

У відповідності до ч.3  ст.  62
ЦК УРСР (1963
року),  який був чинний на момент
укладання спірного договору дарування представник не може укладати угоди від
імені особи,  яку він представляє,  ні у відношенні себе особисто,  ні у відношенні другої особи,  представником якої він одночасно є.

За ч. 1  ст.  48 ЦК
УРСР недійсною є та угода,  що не
відповідає вимогам закону.

Надавши письмову згоду на
відчуження житлового будинку,  позивач
фактично одночасно уклав угоду як зі сторони дарувальника,  так і зі сторони обдарованого,  що є неприпустимим.

На підставі викладеного,  керуючись
ст.  16 Закону України «Про
власність»,   ст.  22 Кодексу про шлюб та сім'ю України,   ст.
ст.  4,  9-12,
41-44,  47-48,  227,
243-244 ЦК
УРСР,   ст.  ст.
10,  11,
57-66,  209,  212,
214-215 ЦПК України,  суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2,  ОСОБА_3про визнання договору дарування
недійсним,  третя особа на стороні
відповідачів приватний нотаріус ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1 від 26 листопада 2003 року,  укладеного між ОСОБА_2та ОСОБА_3,  посвідченого приватним нотаріусом
Бериславського районного нотаріального округу ОСОБА_4. про що зроблено
запис в реєстрі за НОМЕР_2,
зареєстрованого у реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.05.2005 р.
заОСОБА_5

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської
області через Бериславський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження рішення і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку,  встановленого ч. 4  ст.
295 ЦПК України.