АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД   ЧЕРКАСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа
№   22ц-592    2007 р.                                        Головуючий
№ 30,  34                                                        Ротаєнко
апеляційній Інстанції Василенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2007
р. колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області в складі:

головуючого                              Бородійчука В.Г.

суддів                                  .     Василенко
Л.І. Демченка В.А.

при
секретарі                             Бурдуковій
О.В.

з участю
прокурора

адвокатів                                    ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 січня 2008
р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

встановила:

10.09.2007
р. ОСОБА_2звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1. про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди.

В
обґрунтування заяви  вимог позивач
вказав,  що 07.07.2007 р. о 21 год. 40 хв. на вулиці
І. Богуна в м.  Монастирище сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «WOLKSWAGEN - VENTO»,  державний номерний НОМЕР_1,  під керуванням ОСОБА_1. та автомобіля ВАЗ -
2101,  державний номерний НОМЕР_2  яким він керував на підставі доручення. Від
даного удару автомобіль ВАЗ 2101,  під
його керуванням зіткнувся з автомобілем «УАЗ
- 3962» державний номерний НОМЕР_3,
який рухався попереду.

У результаті ДТП автомобіль
ВАЗ-2101 отримав механічні пошкодження.

Постановою
Монастирнщеноького районного суду від 31.08.2007 р. ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні правопорушення передбаченого  ст.  124 КУпАП.

Дорожньо-транспортною
пригодою йому завдано також моральної шкоди,
яку він оцінив у 1 500 грн.

Просив
суд стягнути з відповідача на його користь заподіяну матеріальну шкоду,  яка складається з вартості відновлювального
ремонту,  згідно до висновку
автотоварознавчої експертизи та 1 500 грн. завданої моральної шкоди.

Рішенням
Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 січня 2008 р.
позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь
ОСОБА_2.  матеріальну шкоду в сумі 4 077,
16 грн.,  моральну шкоду в сумі 1 000
грн. та судові витрати в сумі 596, 24 грн.,
всього 5673, 40 грн.

2

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

При
цьому вказується,  що вдласником
автомобіля ВАЗ - 2101 є ОСОБА_3,  позивач керував транспортним засобом на підставі
доручення,  яке в свою чергу не дає йому
право на звернення до суду,  отже він не
може бути позивачем у даній справі.

Висновок
автотоварознавчої експертизи вважає таким,
що не є належним та допустимим доказом,
оскільки він не був повідомлений про час та місце її проведення.

Висновок
суду стосовно того,  що механічні
пошкодження передньої частини автомобіля ВАЗ - 2101 виникли з його вини не
відповідають обставинам справи,  тому
задоволення позовних вимог в цій частині є безпідставними.

ОСОБА_2у
своїх запереченнях на скаргу її доводи не визнав,  вказавши на їх безпідставність і на
законність та обґрунтованість рішення суду.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді -
доповідача,  пояснення ОСОБА_2. ,  адвоката ОСОБА_4.,  перевіривши матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги вважає,  що
апеляційна скарга підлягає до відхилення з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи
частково позовні вимоги позивача,
районний суд виходив з того,  що
ОСОБА_2. ,  як учасник ДТП був притягнутий
до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення,  передбаченого
ст.  124 КУпАП,  а саме за порушення водієм транспортного
засобу правил дорожнього руху,  що
спричинили пошкодження транспортного засобу. Тому районний суд прийшов до
висновку,  що відповідач повинен відшкодувати
матеріальну та частково моральну шкоду завдану позивачу,  який керував автомобілем на підставі
доручення і у відповідності до вимог
ст.  396 ЦК України мав
право на звернення до суду з даним позовом.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані сторонами
докази,  правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Відповідно
до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду визначених  ст.
1166 ЦК України шкода,  завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою,
яка її заподіяла.

Згідно
до п.1 ч. 1  ст.  1188 наведеного Кодексу шкода завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Відшкодовується на
загальних підставах,  а саме: шкода
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

При
цьому у відповідності до  ст.  396 ЦК
України особа,  яка має речове право
на чуже майно,  має право на захист цього
права,  у тому числі і від власника
майна,  відповідно по положень глави 29 цього
Кодексу (захист права власності).

Судом
встановлено,  підтверджено матеріалами
справи,  що дійсно 07.07.2007 р. о 21 год. 40 хв. на вулиці
І. Богуна в м.  Монастирище сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «WOLKSWAGEN - VENTO»,  державний номерний НОМЕР_1,  під керуванням на підставі доручення ОСОБА_1
та автомобіля ВАЗ - 2101,  державний
номерний НОМЕР_2  яким керував на
підставі доручення ОСОБА_2В наслідок удару автомобіль ВАЗ 2101 зіткнувся також
з автомобілем «УАЗ - 3962»
державний номерний НОМЕР_3

Винним у
даній ДТП,  згідно до протоколу про адміністративне правопорушення
від 08.07.2007 р. є водій автомобіля «WOLKSWAGEN
- VENTO»
ОСОБА_1,  який порушуючи п. 13.1
Правил дорожнього руху України,  в
результаті чого допустив зіткнення транспортних засобів.

Постановою
Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31.08.2007 р. ОСОБА_1
було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,

3

передбаченого
ст.  124 КпАП України та до
нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно
висновку автотоварознавчої експертизи матеріальні збитки завдані власнику
автомобіля ВАЗ - 2101,  державний
номерний НОМЕР_2  внаслідок пошкодження автомобіля при ДТП 07.07.2007 p. становлять 4077,
16 грн. грн. При цьому вбачається,  що
огляд вказаного автомобіля проводився 27.10.2007 р. в присутності ОСОБА_2.
,  його представникаОСОБА_4. та батька
відповідача -ОСОБА_5. ,  вказаними
особами підписано дефектну відомість по результатах огляду транспортного засобу
та при цьому будь - яких зауважень з приводу перелічених ушкоджень не
зазначено.

На
підставі наведеного судова колегія вважає,
що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку,  у відповідності до вимог  ст.
ст.  22,  23,
396,  1166,  1167,
1172, 1187,  1188 ЦК України,  про те,
що відповідач,  з вини якого
завдано шкоду дорожньо-транспортною пригодою,
повинен відшкодувати її позивачу,
який керував автомобілем ВАЗ - 2101 на підставі доручення,  яке в свою чергу дає йому право представляти
інтереси власника автомобілю ОСОБА_3.
в будь - яких підприємствах,
установах та організаціях,  а у
випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами укладати угоди про
відшкодування заподіяної шкоди,
одержувати та сплачувати за укладеними угодами грошові суми.

Доводи
апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і на їх
правильність не впливають. Крім того вони були предметом розгляду суду першої
інстанції та обґрунтовано визнані безпідставними.

Правових
підстав визначених  ст.  311 ЦПК України для скасування рішення суду з
направлення справи на новий розгляд,  як
того просить апелянт,  судова колегія не
вбачає.

Рішення
суду ухвалене затриманням норм матеріального та процесуального права,  тому підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  304,  307,
308,  313, 314,  315,
317, 319 ЦПК України,  колегія
суддів,

Ухвалила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 січня 2008 р.
залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.