Справа № 2-499 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року
Комінтернівський районний суд м.  Харкова
у складі: головуючого - судді Фатєєвої Н.І. при секретарі - Сербіній Н.Я.,  Єськовій О.В. за участю адвоката -ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3про поділ майна,  що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3до ОСОБА_2 про визнання права власності,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 ,  в якому просить
розділити майно,  що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
визнавши за нею право власності на 2/3 частини квартириАДРЕСА_1,  холодильник вартістю 1500 гривень,  набір житлової меблі вартістю 1700
гривень,  диван вартістю 1000
гривень,  а за відповідачем право
власності на 1/3 частину зазначеної квартири,
телевізор „Соні" вартістю 1200 гривень,  шафу-купе,
вартістю 1100 гривень,  ліжко
двоспальне вартістю 1900 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка ОСОБА_2 зазначає,  що з
11.12.1999 року по 12.10.2005 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем,  від якого вони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. За час шлюби ними було придбане вищезазначене майно,  що належить їм на праві спільної сумісної
власності. Також під час спільного проживання,
а саме 05.03.2001 року,  ними була
придбана квартира АДРЕСА_1  власником
якої згідно договору купівлі-продажу є ОСОБА_3.  Згоди про
добровільний поділ майна між ними не досягнуто. Беручи до уваги інтереси
неповнолітньої дитини,  вона просить суд
відступити від принципу рівності часток подружжя і виділити їй більшу частину
спільного сумісного майна.

ОСОБА_3.  подав до суду
зустрічний позов до ОСОБА_2.,  в якому
просить визнати за ним право власності АДРЕСА_1
телевізор „Соні",  набір
житлової меблі та двоспальне ліжко,
посилаючись на те,  що до
одруження у його особистій власності знаходилось наступне майно: гаражний бокс
в гаражному кооперативі „Кіровець",
автомобіль „Ниссан-Ванетте" державний номерНОМЕР_1,  1988 року випуску та земельна ділянка у
садовому товаристві „Шанс",  яка
розташована в с
Лизогубівка Харківського району Харківської області.
21.02.2001 року він продав автомобіль та 02.03.2001 року -гаражний бокс.  За кошти від продажу автомобілю та гаражного
боксу 05.03.2001 року він придбав спірну квартиру. 27 червня 2002 року він
продав земельну ділянку,  кошти від
продажу якої витратив на придбання меблів та домашньої техніки. Таким чином,  він вважає,
що право власності на вищезазначене спірне майно повинно бути визнано за
ним,  оскільки хоча воно і було надбане в
період шлюбу,  але за кошти,  які належали йому особисто.

У судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримала,  просила позов задовольнити в повному обсязі.
В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3  просила
відмовити.

ОСОБА_3.  та його
представник позовні вимоги ОСОБА_2. не визнали,
просили суд задовольнити зустрічний позов в повному обсязі.

Суд,  заслухавши
пояснення сторін,  представника
відповідача,  перевіривши матеріали
справи та дослідивши надані сторонами докази,
прийшов до наступного.

Судом встановлені такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено,
що 11 грудня 1999 року між ОСОБА_3.
та ОСОБА_2. укладено шлюб,  від
якого 26 червня 2000 року народилась донька -ОСОБА_3 (а.с.
6).

Рішенням Комінтернівського районного суду м.  Харкова від 12 жовтня 2005 року шлюб між
сторонами було розірвано,  про що відділом
реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління
юстиції м.  Харкова 11 квітня 2006 року
зроблено відповідний актовий запис НОМЕР_2 та видано свідоцтво про розірвання
шлюбу (а.с. 7).

Під час шлюбу сторонами було придбане наступне майно:
холодильник „Норд" вартістю 1500 гривень,
набір житлової меблі вартістю 1700 гривен,  диван вартістю 1000 гривень,  шафа-купе вартістю 1100 гривень та двоспальне
ліжко вартістю 1900 гривень. Даний факт та вартість вищезазначеного майна
сторонами не оспорюється,  про що вони
надали суду письмові заяви (а.с. 42,
43).

Як вбачається з матеріалів справи,
05 березня 2001 року на ім'я ОСОБА_3за договором купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4. та зареєстрованого 12 березня у КП „Харківське міське бюро
технічної інвентаризації"",
була придбана квартира АДРЕСА_1за 19210 гривень. Зазначені обставини
підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 05.03.2001 року,  копією технічного паспорту на квартиру,  що знаходиться у власності та відповіддю КП
„Харківське міське бюро технічної інвентаризації № 23-56564 від 10.01.2006 року
(а.с. 8,  9-Ю,  12).

Відповідно до ч.1
ст. 60 СК України,  майно набуте
подружжям за час шлюбу,  належить дружині
та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з положеннями п.3 ч.1  ст. 57 СК України,  особистою приватною власністю дружини,  чоловіка є майно,  набуте нею,
ним за час шлюбу,  але за
кошти,  які належали їй,  йому особисто.

Як пояснив ОСОБА_3,
зазначена двокімнатна квартира була придбана ним за його особисті
кошти,  які він отримав від продажу
автомобілю „Ниссан-Ванетте" державний номерНОМЕР_1,  1988 року випуску та гаражного боксу НОМЕР_3
гаражного кооперативу „Кіровець". Продаж автомобілю і гаражного боксу та
купівля квартири здійснювались практично одночасно з різницею в декілька днів.

Згідно копії довідки ДАІ ГУМВС України в Харківській
області № Л-2 від 05.12.2006 року,
автомобіль „Ниссан-Ванетте" державний номерНОМЕР_1,  1988 року випуску належав ОСОБА_3,  дата видача
свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18.07.1998 року (а.с. 28).

Як вбачається з копії доручення від 03.02.2001 року,  ОСОБА_3.  зазначеним
дорученням уповноважив ОСОБА_5.  керувати
та розпоряджуватися належним йому автомобілем „Ниссан-Ванетте" державний
номерНОМЕР_1 з правом повного або часткового передоручення іншим особам
вказаних повноважень (а.с. 29).

Крім того,
відповідачем ОСОБА_3.  було надану
суду завірену заяву ОСОБА_5.  від
23.05.2007 року,  в якій останній
зазначає,  що автомобіль
„Ниссан-Ванетте" державний номерНОМЕР_1 він придбав за довіреністю у ОСОБА_3  за 2500 доларів
США.
Гроші за автомобіль він йому передав 21.лютого 2001 року
(а.с. 56). Продаж зазначеного автомобіля також підтверджується тією
обставиною,  що 21 лютого 2001 року
транспортний засіб було перереєстровано в ДАІ ГУМВС України в Харківській
області з ОСОБА_3  на іншу
особу (а.с. 28).

Згідно довідки Гаражного кооперативу „Кіровець" № 17
від 12.12.2006 року,  ОСОБА_3.  31 жовтня 1994 року
придбав гаражний бокс НОМЕР_3 в гаражному кооперативі „Кіровець" та
вступив до членів кооперативу,  а 02
березня 2001 року зазначений гаражний бокс НОМЕР_3 продав ОСОБА_5  та вибув з кооперативу (а.с. 27).

Зазначені обставини підтвердив ОСОБА_5  у своїй письмовій заяві від 23.05.2007
року,  з якої вбачається,  що гаражний бокс він придбав у ОСОБА_3  за 1800 доларів
США,  гроші передав у
той же день (а.с. 56).

Таким чином,
пояснення відповідача ОСОБА_3  про те,  що спірна
квартира АДРЕСА_1була придбана ним не за спільно набуті у шлюбі кошти,  а за особисті гроші,  отримані за продаж майна,  яке належало йому до укладення шлюбу,  заслуговують уваги,  оскільки були підтверджені наданими
відповідачем в ході судового розгляду доказами.

Позивачкою ОСОБА_2.,  в обґрунтування своїх вимог та
заперечень,  не було доведено придбання
зазначеної квартири за спільно набуті в шлюбі кошти і ніякими доказами ці
обставини не підтверджуються.

ОСОБА_3.  також
була надана суду копія гарантійного талону на телевізор марки „Сони"
моделі KV-M2100K,  з якого вбачається,
що телевізор був придбаний 13 квітня 1994 року,  тобто ще до укладення шлюбу між сторонами
(а.с. 69).

Згідно зі  ст. 60
ЦПК України,  кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим,  пояснення відповідача ОСОБА_3 ,  що холодильник
„Норд" вартістю 1500 гривень,  набір
житлової меблі вартістю 1700 гривен,
диван вартістю 1000 гривень,  шафа-купе
вартістю 1100 гривень та двоспальне ліжко вартістю 1900 гривень були також
придбані в період шлюбу за його особисті кошти,
отримані від продажу земельної ділянки у садовому товаристві
„Шанс",  яка розташована в с
Лизогубівка Харківського району Харківської області жодним доказом по справі не
підтверджені,  тому у суду є всі підстави
визнати зазначене майно об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При розподілі майна,
що є об'єктом спільної сумісної власності сторін,  суд,
відповідно ч.3  ст. 70 СК
України,  враховує те,  що неповнолітня донька проживає разом з
позивачкою ОСОБА_2.

На підставі викладеного та керуючись  ст.
ст. 10,  11,  57,  60,  209,
212,  214-215 ЦПК України,   ст.
ст. 57,  60-61,  69-71 СК України,  -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на холодильник
вартістю 1500 гривень,  набір житлової
меблі вартістю 1700 гривень,  диван
вартістю 1000 гривень,  в іншій частині
позову відмовити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на телевізор
„Соні" вартістю 1200 гривень,
шафу-купе,  вартістю 1100
гривень,  ліжко двоспальне вартістю 1900
гривень.

Визнати за ОСОБА_3 особисте право власності на квартиру
АДРЕСА_1,  в іншій частині позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційний суд Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі у
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.