Справа №2-4401/07
РІШЕННЯ

Іменем    України

«14»
грудня 2007 року                                                                                                   м.  Херсон

Дніпровський
районний суд м. Херсона у складі:

головуючого
судді                                                                                               Стамбули
М. І.,

при
секретареві                                                                                                  Ігнатенко
О.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування дійсним та визнання права
власності,  -

встановив:

Позивачі
звернулися до суду з позовом,  в якому
вказують,  згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом,  виданого 20.12.1991
року нотаріусом Першої державної нотаріальної конториОСОБА_4 та зареєстрованого
за №1-1197 у реєстрі,  їх батько
-ОСОБА_5,  відповідач по справі,  набув право власності на 1/4 частину
домоволодінняАДРЕСА_1. У відповідності до вказаного свідоцтва про право на
спадщину за законом,  інша 1/4 частина
зазначеного домоволодіння відійшла у власність матері відповідача,  їх бабусі - ОСОБА_6.

Крім
того,  ОСОБА_6володіла на праві власності
ще й 1/2 частиною домоволодіння згідно з свідоцтвом про право власності від
20.12.1991 року,  виданого нотаріусом
Першої державної нотаріальної конториОСОБА_4 та зареєстрованого за №1-1195 у
реєстрі. Отже,  їх бабусі належало 3/4
домоволодіння АДРЕСА_1.

29.03.2003
року ОСОБА_6померла,  про що Антонівською
селищною радою 01.04.03р. було видано свідоцтво про смерть та зроблено запис у
книзі реєстрації актів про смерть за №58.

Як
вбачається з копії домової книги,
відповідач,  як спадкоємець за
законом померлоїОСОБА_6.,  мешкав на
момент її смерті за місцем відкриття спадщини - поАДРЕСА_1,  тобто фактично володів та управляв спадковим
майном,  а саме,  3/4 домоволодіння за вказаною адресою. У
цьому домоволодінні він прописаний до теперішнього часу.

А
згідно  ст. 548,  549 УК УРСР(в ред. 1963р.),  який діяв на момент смерті їх бабусі,  для придбання спадщини необхідно,  щоб спадкоємець її прийняв,  при цьому законом визнається,  що спадкоємцем здійснено таке прийняття,  якщо він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

Вважають,  що вказані обставини свідчать про прийняття
відповідачем спадщини від своєї матері належним чином та у встановлені законом
строки.

Згідно з
ч.2.  ст. 548 ЦК УРСР(в ред. 1963р.),  прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини,  отже
враховуючи прийняття відповідачем спадщини від своєї матері,  з 29.03.03р.,
вважають,  що 3/4 частини
домоволодіння належать йому на праві власності.

Відповідно
до ч.1  ст. 319 ЦК України(в ред. 2003р.),  власник володіє,
користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

20
жовтня 2003 року відповідач уклав з нами договір дарування,  згідно якого,
здійснив відчуження по 1/2 частині кожному з нас належного йому
домоволодіння АДРЕСА_1,  яке складається
з житлового будинку зазначеного літ. «Б»,
житловою площею 59, 5 кв.м. ,  з
надвірними будівлями,  а саме: сарай з
підвалом літ. «Г»,  погреб літ. «Д»,  туалет літ «Е»,  сарай-літня кухня літ «А»,  водопровід №1,  мостіння №1 та огорожа №2 та №3.

У
відповідності до ч.2.  ст. 719 ЦК
України{в ред. 2003р.),  договір
дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню,  в зв'язку з чим та згідно з
п.4 їх договору,  вони домовилися з
відповідачем нотаріально посвідчити укладений між ними договір через 60 днів з
дати  його  підписання.
За  цей  строк
відповідач  зобов'язався  підготувати

документи,  необхідні для нотаріального посвідчення
такого договору,  зокрема,  взяти витяг з Реєстру прав власності
Херсонського БТІ на домоволодіння,  що
було їм подаровано.

Але
відповідач до цього часу ухиляється від прийнятого на себе зобов'язання,  щодо нотаріального посвідчення укладеного між
ними договору дарування.

Вважають,  що договір дарування житлового будинку від 20
жовтня 2003 року містить усі істотні умови,
що передбачені законодавством,
зокрема главою 55 ЦК України(в ред. 2003р.),  для даного виду угод. Крім того,  після його укладання відбулося часткове його
виконання з їхнього боку,  зокрема шляхом
здійснення дій,  що свідчать про
прийняття дарунку,  а саме,  вони отримали від відповідача ключі від
домоволодіння та почали перевозити до домоволодіння свої особисті речі,  тощо.

Згідно з
ч.3.  ст. 334 ЦК України(в ред. 2003р.),  право власності у них як у набувачів за договором на
спірне майно виникає з моменту набрання законної сили рішенням суду про
визнання такого договору дійсним.

Враховуючи
безпідставність ухилення відповідача від нотаріального посвідчення
договору,  досягнення згоди з усіх
істотних умов цього договору та часткове виконання договору з боку позивачів,  просять суд визнати договір дійсним та
визнати право власності за ними у рівних частках відповідно до ч.2  ст. 220 ЦК
України(в ред.
2003р.).

В
судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали в повному обсязі,  посилаючись на обставини,  викладені в позовній заяві.

Відповідач позов
визнав та не заперечував проти його задоволення.

Суд,  вислухавши позивачів,  відповідача,
вивчивши матеріали справи,  вважає
заявлені вимоги такими,  що підлягають
задоволенню.

Суд
вважає можливим до встановлених судом обставин і визначених відповідно до них
правовідносин застосувати ЦК
України (в ред.2003р.),  який набрав
чинності з 01 січня 2004 року,  оскільки
відповідно до прикінцевих та перехідних положень,  положення цього Кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків,  що виникли або
продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно
до ч.1  ст. 717 ЦК України(в ред. 2003р.),  за договором дарування одна сторона(дарувальник) передає
або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні(обдаровуваному)
безоплатно майно(дарунок) у власність.

Відповідно
до ч.2.  ст. 719 ЦК України(в ред. 2003р.),  договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному посвідченню

Відповідно
до ч.2  ст. 220 ЦК України(в ред. 2003р.),  якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов
договору,  що підтверджується письмовими
доказами,  і відбулося повне або часткове
виконання договору,  але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом
встановлено,  що 20.10.2003р. між
сторонами було укладено договір дарування за умовами якого ОСОБА_3 передає без
оплати гр. ОСОБА_1та ОСОБА_2 приймають у дарунок належний дарителю житловий будинок
АДРЕСА_1. На виконання вказаного договору відповідачем були передані позивачам
ключі від будинку,  а відповідачі
розпочали перевозити до будинку свої особисті речі,  що свідчить про часткове виконання умов
договору. Судом встановлено,  що сторони
досягли домовленості про оформлення вказаного договору в нотаріальному порядку
через 60 днів з дати підписання вказаної угоди. Однак,  в порушення їх домовленостей,  відповідач ухиляється від нотаріального
оформлення договору дарування житлового будинку,  що підтверджується як матеріалами
справи,  так і особистими поясненнями
сторін,  даними ними суду.

Відповідно
до ч.1  ст. 328 ЦК України(в ред. 2003р.),  право власності набувається на підставах,  що не заборонені законом,  зокрема із правочинів.

Відповідно
до ч.3  ст. 334 ЦК України(в ред. 2003р.),  право власності на майно за договором,  який підлягає нотаріальному посвідченню,  виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання
договору,  не посвідченого
нотаріально,  дійсним.

За таких
обставин суд вважає за необхідне визнати договір дарування житлового
будинкуАДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 20.10.2003 року
дійсним та визнати за ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2
право

власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 в рівних частинах.

Керуючись  ст.
ст. Ю,  11,  60,
74,  208,  209,
212-215,  224,  295 ЦПК України,   ст.
ст. 220,  328,  334,
717,  719 ЦК України,  суд,  -

вирішив:

Позовну
заяву ОСОБА_1,  ОСОБА_2задовольнити.

Визнати
договір дарування житлового будинкуАДРЕСА_1,
укладений міжОСОБА_3та ОСОБА_1,
ОСОБА_2 20.10.2003 року - дійсним.

Визнати
за ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1р.н.,  що проживає уАДРЕСА_1,  право власності на 1/2 частину житлового
будинкуАДРЕСА_1.

Визнати
за ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2р.н.,  що проживає уАДРЕСА_1,  право власності на 1/2 частину житлового
будинкуАДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти
днів апеляційної скарги,  з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст. 2 95 ЦПК України.