Справа № 22-3730                                                 Головуючий
2007 р.                                                                     Кочева
Суддя-доповідач: Бондар В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
листопада 2007 року                                                                      м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:   Бондара В.О.

Суддів :                                 Прокопенка О.Л.

Маловічко С. В.

При секретарі:
Бабенко Т.І.

За
участі адвоката: ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 10 серпня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на
будинок,  -

ВСТАНОВИЛА:

04 липня 2007 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про
визнання правочину дійсним та визнання права власності на будинок.

В позові
зазначала,  що між нею та ОСОБА_3 була
домовленість про укладання правочину,  а
саме договору кушвлі-продажу жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1. Ціна договору
складала 6400 грн.,  які вона сплатила
згідно умов договору,  про що свідчить
розписка від 13 липня 2005 року. Пізніше було з'ясовано,  що відповідачка не мала права власності на
спірний будинок,  тому позивачка була
вимушена за дорученням ОСОБА_3 звернутися до суду з заявою про визнання права
власності у порядку спадкування на будинок за відповідачкою.

Рішенням
Василівського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Лугівської сільської ради про
визнання права власності на нерухоме майно,
визнано за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно",  а саме право власності на будинок АДРЕСА_1.
Однак після того,  як позивачка почала
збирати

документи
для оформлення договору купівлі-продажу у нотаріальній конторі,  вона дізналася що відповідачка порушила умови
укладеного між ними договору.

Посилаючись
на вказане,  просила суд визнати договір
купівлі-продажу жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1,  укладеного між
нею та ОСОБА_3 дійсним.  Визнати за ОСОБА_1 право власності на спірний
будинок.

Рішенням
Василівського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2007 року у
задоволені позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,  в якій посилаючись на порушення судом
процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Вивчивши
- матеріали справи,  заслухавши пояснення
осіб,  які брали участь у судовому
засіданні,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Згідно  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як
встановлено судом,  у 2005 році усна
домовленість сторін щодо продажу спірного будинку не була оформлена
письмово,  а надана розписка про передачу
грошей позивачкою не містить суми,  вказаної нею як ціну будинку -6400 грн.,  не вказано за який саме будинок
розраховується позивачка,  тобто не
вказано предмет договору.

За таких
обставин,  районний суд,  посилаючись на  ст.
ст.  203,  215 ЦК
України,  вважав,  договір між сторонами недійсним внаслідок
недодержання сторонами в момент вчинення правочину вимог про його належну
форму.

Суд
повно і всебічно дослідив обставини справи і на підставі  ст.
657 ЦК України
відмовив позивачці у задоволенні вимог щодо визнання правочину дійсним та визнання
права власності на будинок.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що договір не
був укладений з вини відповідачки з безпідставні,  оскільки згідно довіреності (а. с.  6) відповідачка саме позивачці надала право
продажу спірного будинку.

Необгрунтованим є і посилання апелянта на свідчення свідків,  оскільки визнання правочину дійсним лише на
цих підставах чинним законодавством не передбачено.

Рішення
суду першої інстанції обґрунтоване,
відповідає Обставинам справи і вимогам закону. Підстав для його скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  307, 308, 313, 315, 317 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішенням
Василівського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців.