Справа №22-2111 2007
р.              Головуючий у 1-й інстанції - Сковронський C.I.
Доповідач - Шашкіна С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2007
року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

Головуючого:
Бермес І.В. Суддів: Шашкіної С.А., Шандри М.М. При секретарі: Дунчюс С. з
участю позивача і представника ВВДФССНВ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні м. Львова цивільну справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді на
рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 грудня 2006
року,-

встановила:

Рішенням
Червоноградського міського суду Львівської області від 21 грудня 2006 року
позов ОСОБА_1 до ДП „Львіввугілля" шахта „Червоноградська",
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Червонограді про
перерахунок відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто в користь ОСОБА_1
з ДП „Львіввугілля" шахта „Червоноградська" одноразово за період з
1.10.2000 року по 01.04.2001 року 572 грн. 04 коп. відшкодування шкоди, з
Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді
одноразово за період з 01.04.2001 року по 01.12.2006 року відшкодування шкоди в
сумі 10262 грн. 28 коп., а починаючи з 1.12.2006 року і по життєво стягувати по
853 грн. 66 коп. страхових виплат з врахуванням зростання у попередньому
календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки.

Рішення
оскаржило Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Червонограді ( далі -ВВДФСС), покликається на його неправильність у частині
здійснення перерахування відшкодування шкоди з 1 жовтня 2000р. та на
неврахування судом роз'яснень Міністерства праці та соціальної політики.
Просить рішення скасувати і постановити нове про відмову в позові.

Вислухавши
доповідача, пояснення представника ВВДФСС на підтримання скарги, заперечення на
скаргу позивача, перевіривши матеріали справи і докази, колегія суддів вважає,
що підстав для задоволення скарги немає, виходячи з наступного.

Судом
встановлено, що позивач працював на шахті №2 „Червоноградська, в даний час
шахта „Червоноградська" ДП „Львіввугілля" з 1983 р. по 1991р. на
підземних роботах по професії підземний ГРОВ 5 розряду вуглевидобувної дільниці
шахти.

У зв"язку з
профзахворюванням позивач втратив професійну працездатність та визнавався
інвалідом 3 гр. з 1991р., висновком МСЕК від 29.10.1996р.. йому встановлено 55
відсотків втрати профпрацездатності і 3 групу безтерміново, у зв"язку з
чим ДП

2

„Львіввугілля" проводило виплати  розмірів відшкодування шкоди у вигляді
щомісячних виплат втраченої частини заробітної плати.

У даний час
виник спір щодо проведення перерахунків і виплати заборгованих сум за період з
1 жовтня 2000 року, тобто з часу завершення виплат, які провів відповідач на
підставі затвердженої судом мирової угоди між сторонами щодо виплати за період
з 01.08.1996р. по 1.10.2000р.недовиплачених розмірів відшкодування шкоди у
зв"язку з ушкодженням здоров"я в сумі 12545 грн. 96 коп. (а.с.56).

Як вбачається з
матеріалів справи, позивач у позовній заяві ставив питання про визначення
розміру відшкодування шкоди з 1.10.2000р. в розмірі 416,12 грн., та зазначав,
що з цієї суми визначався розмір заборгованості по щомісячних платежах на
відшкодування шкоди у мировій угоді, затвердженій судом. Під час розгляду
справи судом позивач уточнив свої вимоги і подав відповідні перерахунки ( а.с.
79-80, 83-84 ), з яких вбачається, що при визначенні розміру відшкодування
шкоди з 1.10.2000р. виходив з того, що на 1 березня 2000р. був проведено
підвищення тарифних ставок і посадових окладів на коефіцієнт 1,474, тому
розміри відшкодування шкоди підлягали відповідному перерахунку, а розмір
відшкодування шкоди з 1.10.2000р. просив визначити в сумі 352,85 грн., що не
перевищує відповідної частини середньомісячного заробітку працюючого працівника
та відповідає такій, з наступними перерахунками.

Відповідно до
законодавства, діючого на момент виникнення спірних правовідносин, пункту 28
"Правил відшкодування шкоди ..." затверджених Постановою KM України
від 23.06. 1993 року № 472 в редакції, що діяла з 25 жовтня 1997р.
перерахування розміру відшкодування шкоди ( втраченого заробітку) проводиться у
разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і
бюджетних підприємств. Перерахований або нарахований розмір втраченого
заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не
може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (
після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного
календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Згідно з
роз"ясненнями Міністерства праці України від 13.09.1996 року за № 06-3138,
Головної державної інспекції праці Мінпраці України від 16.5.1997 року,
доповнень до Угоди по тарифах, трудовим і соціальним гарантіям між
Мінвуглепромом і галузевими профспілками вугільної промисловості від 18.11.1997
року, інших роз'яснень, що містяться у справі, у тих випадках, коли при
черговому перерахуванні відшкодування шкоди потерпілим на виробництві при
виконанні ними трудових обов'язків, пов"язаним з підвищенням тарифних
ставок ( посадових окладів) на підприємстві, установі, організації,
перерахований на 100 відсотків втрати професійної працездатності розмір
відшкодування шкоди перевищує реальну заробітну плату відповідного працівника,
розмір відшкодування шкоди потерпілому визначається із середньомісячної
заробітної плати відповідного працівника ( після проведення підвищення тарифних
ставок) при умові, що він відпрацював повний календарний місяць або у
перерахунку на повний календарний місяць роботи. При цьому перерахований розмір
відшкодування шкоди в розрахунку на 100% втрати профпрацездатності не повинен
перевищувати реальної заробітної плати відповідного працівника за цей період, і
даний середньомісячний заробіток відповідного працівника є визначальним для
проведення перерахунку відшкодування втраченого заробітку ( а.с. 6,7,
16,19,22-23,38,113-116 та інш.)

Як вірно
встановив суд, станом на березень 2000 р. заробітна плата відповідного
працівника складала 641,55 грн.., тому виходячи із уточнених вимог позивача,
суд підставно з врахуванням 55% втрати професійної працездатності визначив
розмір відшкодування шкоди з 1.10.2000р. в сумі 352,85 грн., що відповідає
втраченій частині заробітної плати і у перерахунку на 100% не перевищує
заробіток працюючого працівника.

3

Як ствердив в
судовій колегії позивач, він згідний з розрахунком, який під час розгляду
справи  подав суду.

Покликання
апелянта на те, що шахтою підставно проведено перерахунки і визначено розмір
відшкодування з 1.10.2000р. в сумі 257,51 грн., суд вірно не прийняв до уваги,
оскільки такий суперечить вимогам чинного на час виникнення спірних
правовідносин законодавства, зокрема ст. 456 ЦК України 1963р. та п.28 Правил відшкодування шкоди, є
значно нижчим від відповідної частини заробітку працюючого працівника.  ДП „Львіввугілля" рішення суду не оскаржило.

З матеріалів
справи вбачається, що позовна заява подана до суду в січні 2002 p., тому підстав для
застосування  позовної давності немає.

Перевіривши
законність рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, з
врахуванням конкретних обставин справи, колегія суддів вважає, що судом вірно
визначені суми щомісячних розмірів відшкодування шкоди з 4.10.2000р. та
страхових виплат з 1.4.2001р., а також суми заборгованості. Рішення суду
постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, і
підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись
ст.ст.   307 ч. 1 п. 1, 308, 313,314 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Червонограді відхилити, рішення Червоноградського міського суду Львівської
області від 21 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена протягом двох місяців
з часу набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України.