РІШЕННЯ                                                                                        Справа
№ 2-4529/07

Ім'ям
України

(заочне)

01
жовтня 2007 року                                                                                           м.  Полтава

Октябрський
районний суд м.  Полтави,  у складі:

головуючого
- судді                                    Литвиненка
І.Ю.

при
секретарі -                                             Євченко
Ю.В.

за участю
позивачаОСОБА_1.,  представника
відповідача ОСОБА_2. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у
м.  Полтаві цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1до  ОСОБА_3 та колективного підприємства
«Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання права
власності,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1. звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів
-ОСОБА_3 та колективного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» про визнання за нею права власності на нежитлове приміщення
(магазин) площею 39, 3 кв.м. ,  (комора
площею 3 кв. м),  що розташоване
поАДРЕСА_1 у м.  Полтаві та про
зобов'язання КП «ПБТІ»Інвентаризатор» про реєстрацію за нею права власності на
це приміщення.

В
обгрунтування своїх позовних вимог вказала,
що у червні 2007 року між нею та відповідачем відбулася домовленість про
купівлю-продаж нежитлового приміщення,
розташованого по АДРЕСА_1 у м.
Полтаві. На виконання домовленості вона 22 червня 2007 року передала відповідачеві
гроші за придбання приміщення,  а він
написав їй розписку про отриманням ним цих грошей у сумі 50000 гривень та
зобов'язався до 01 серпня 2007 року оформити договір купівлі-продажу
нотаріально. Передав їй правовстановлюючі документи та ключі від спірного
приміщення. Далі послався на необхідність терміново виїхати до родичів,  після чого не з'являється для оформлення
угоди. З 22 червня 2007 року вона повністю користується спірним
приміщенням,  має намір проводити
ремонтні роботи,  укласти договори з
комунальними службами. Але розпоряджатися майном,  як його власниця не може. У неї є потреба у
повному розпорядженні зазначеною нерухомістю і тому вона звернулася до суду для
визнання її власницею майна.

У
судовому засіданні позивача позов підтримала,
позовні вимоги уточнила,
пояснивши,  що при загальній площі
магазина у 36, 9 кв.м. ,  комора у
магазині має площу не З KB.M.,
а 2.4 KB.M. В іншому надала
пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача проти
задоволення позову не заперечувала,
пояснила,  що ОСОБА_3 виїхав до
Арменії та до цього часу до України не повертався.

Відповідач
КП «ПБТІ»Інвентаризатор» був повідомлений про час та місце слухання
справи,  про що свідчить штамп КП
«ПБТІ»Інвентаризатор» та особистий підпис працівника цього підприємства на
розписці судової повістки,  але
представник цієї юридичної особи до суду не з'явився,  про причини неявки суд не повідомив
(а.с.  24). Згідно з ч. 2  ст.
169 ЦПК України,  неявка
представника у судове засідання без поважних причин або неповідомлення про
причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. З цих підстав суд приходить
до висновку про можливість розгляду справи по суті та винесення по справі
рішення.

Заслухавши
позивача та представника відповідача,  що
діє на підставі довіреності (ах. 15),
дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про можливість
задоволення позову,  виходячи з наступних
підстав.

Судом
встановлено,  що нежиле приміщення
(магазин),  розташоване по АДРЕСА_1 у
м.  Полтаві,  належало ОСОБА_3 на праві приватної власності
на підставі свідоцтва про право на власність від 24 грудня 2004 року,  виданого головним

2

управлінням
з питань житлово-комунального обслуговування населення виконавчого комітету
Полтавської міської ради (ах. 5-8,  9).
Спірне приміщення ОСОБА_3 17 січня 2005 року було подароване ОСОБА_4.,  але рішенням Октябрського районного суду
м.  Полтави від 03 травня 2006 року,  за позовом ОСОБА_3,  договір дарування розірвано та приміщення
повернуто у власність ОСОБА_3 (а.с.
11-12). 10 серпня 206 року спірне приміщення було знов зареєстровано за
ОСОБА_3на праві приватної власності (ах. 10). Згідно з розпискою від 22 червня
2007 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 50000 гривень за
продаж нежитлового приміщення,
розташованого по АДРЕСА_1 у м.
Полтаві і зобов'язався оформити договір його купівлі-продажу у нотаріуса
до 01 серпня 2007 року (ах. 13,  13-а ).
До цього часу зобов'язання не виконав,
виїхав до Арменії,  до України не
повертався.

Згідно з вимогами ч. 1  ст.  202 ЦК
України,  правочином є дія
особи,  спрямована на набуття,  зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків. Згідно з вимогами ч. 4
ст.  203 ЦК України,  правочин має вчиняться у формі,  встановленій законом.  Згідно з п. 4
ст.  208 ЦК України,  у письмовій формі належить вчиняти
правочини,  щодо яких законом встановлена
письмова форма. Згідно з ч. 1  ст.  209 ЦК
України,  правочин,  вчинений у письмовій формі,  підлягає нотаріальному посвідченню лише у
випадках,  встановлених законом або
домовленістю сторін. Згідно з вимогами ч. 1
ст.  210 ЦК України,  правочин підлягає державній реєстрації лише у
випадках,  встановлених законом.  Згідно зі
ст.  655 ЦК України,  за договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується передати майно товар) у власність другій
стороні (покупцеві),  а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з вимогами  ст.  657 ЦК України,  договір купівлі-продажу нерухомого майна
укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації. Таким чином,  як
видно з наведених норм чинного законодавства України,  договір купівлі-продажу нежитлового
приміщення,  розташованого поАДРЕСА_1 у
м.  Полтаві,  повинен був здійснюватись сторонами у
письмовій формі та нотаріально посвідчуватись. Згідно з вимогами ч. 1  ст.
220 ЦК України,  у разі недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Однак,  згідно з ч. 2
ст.  218 ЦК України,  якщо правочин,  для якого законом встановлено його
недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми,  укладений усно і одна зі сторін вчинила
дію,  а друга підтвердила її
вчинення,  зокрема шляхом прийняття
виконання,  такий правочин у разі спору
може бути визнаний судом дійсним.  Судом
встановлено,  що сторони дійсно уклали
договір купівлі-продажу та мали намір його вчинити,  про що свідчать їх дії у вигляді часткового
виконання умов договору - прийняття відповідачем грошей та зобов'язання з його
боку оформити угоду у встановленій законом нотаріальній формі,  підтвердженням чому є письмовий доказ
-розписка про передачу позивачем відповідачу грошових коштів (ах,  13,
13-а). Згідно з нормою ч.2
ст.  220 ЦК України,  якщо сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору,  що підтверджується письмовими
доказами,  і відбулося повне або часткове
виконання договору,  але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним і у цьому разі його нотаріальне
посвідчення не вимагається. Згідно з вимогами
ст.  328 ЦК України,  право власності набувається на
підставах,  що не заборонені
законом,  зокрема з право чинів і
вважається набутим правомірно,  якщо
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом не
встановлено підстав,  які б ставили під
сумнів вільність волевиявлення сторін при укладанні правочину - договору про
купівлю-продаж нежитлового приміщення,
розташованого по АДРЕСА_1 у м.
Полтаві та про відсутність у них наміру не виконувати його умови - у
позивача придбати,  а у відповідача
передати за матеріальну   винагороду   цю
нерухомість.   Угоду   купівлі-продажу   не
доведено   до

завершення
у встановленій законом формі з вини відповідача,  а не позивача,  а тому суд вважає за можливе прийняти рішення
про визнання за нею право власності на нежитлове приміщення (магазин),  розташоване по АДРЕСА_1 у м.  Полтаві.

На
підставі викладеного,  керуючись
202,  203,  208-210,
218,  220,  328,
655,  657 ЦК України,   ст.
ст.  15, 30, 62, 75, 169, 213, 215
ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задоволити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності нежитлове приміщення (магазин) площею 39, 3 кв.м.
,  (у тому числі комора площею 2.4
кв.м),  що розташоване по АДРЕСА_1 у м.  Полтаві.

Зобов'язати
КП «ПБТІ»Інвентаризатор» зареєструвати нежитлове приміщення (магазин) площею
39, 3 кв.м. ,  (у тому числі комора
площею 2.4 кв.м),  що розташоване по
АДРЕСА_1 у м.  Полтаві,  як власність ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів зо дня
проголошення рішення та наступною подачею апеляційної скарги протягом 20 днів
зо дня подачі заяви про апеляційне оскарження до суду першої інстанції.

Рішення
суду набирає законної сили після спливу строку на подачу заяви про апеляційне
оскарження,  якщо така заява не буде
подана.

Заочне
рішення суду може бути переглянуто Октябрським районним судом м.  Полтави за заявою відповідача,  яка може бути подана до суду у 10-денний
строк зо дня отримання копії рішення.