У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 листопада 2007 року                                                   м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.

суддів:

Балюка М.І.,                    Гуменюка В.І.,                            Барсукової
В.М.,             Косенка В.Й.,-

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Красноармійську про стягнення одноразової допомоги,

в с т а н о в и л а:

У липні 2005 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 5
грудня 2003 року йому було встановлено факт нещасного випадку на виробництві,
який стався 26 березня 1979 року. Це рішення вступило в законну силу. Висновком
МСЕК від 12 січня 2005 року позивачу встановлено 45 % втрати професійної
працездатності. ОСОБА_1 звернувся до відповідача про виплату щомісячних
платежів та одноразової допомоги. Щомісячні платежі йому було призначено, а у
виплаті одноразової допомоги відмовлено, оскільки позивача було раніше визнано
інвалідом і він одержував пенсію з інвалідності до набрання чинності Закону
України “Про охорону праці”. Проте, одноразова допомога у зв'язку з цією
травмою не призначалась. Позивач просив задовольнити його позовні вимоги та
стягнути на його користь одноразову допомогу в сумі 16 400 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21
жовтня 2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 12 грудня 2005 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Красноармійську на користь ОСОБА_1 одноразову
допомогу в сумі 16 400 грн.

У касаційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Красноармійську просить
скасувати ухвалені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 березня
1979 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок на виробництві, проте акт за формою
Н-1 на той час не складався. Згідно виписки з протоколу засідання КТС ДХК  “Шахти”Краснолиманська” від 14 вересня 1998
року йому було відмовлено у видачі акту за формою Н-1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходив з
того, що факт нещасного випадку був
встановлений лише за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 5 грудня 2003 року, процент втрати професійної працездатності згідно висновку спеціалізованої
офтальмологічної експертної комісії від 27 вересня 2005 року позивачу вперше встановлено         12 січня 2005 року, тобто в період дії
Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”, тому відповідач повинен сплатити позивачу одноразову
допомогу.

Виплату одноразової допомоги у зв'язку з травмою на
виробництві або професійним захворюванням вперше передбачено Законом України “Про охорону праці”, який
набрав чинності 24 листопада 1992 року.

Згідно з роз'ясненнями до окремих статей Закону
України “Про охорону праці” від 26 серпня 1993
року, наданих Держнаглядохоронпраці, Мінпраці, Мінсоцзахисту, Міністерством
охорони здоров'я, Пенсійним Фондом і Федерацією профспілок України, особи, які
отримали каліцтво або ушкодження здоров'я до набрання чинності Закону, мають
право на отримання одноразової виплати, якщо вперше після 24 листопада 1992
року за висновком МСЕК було встановлено втрату працездатності чи групу
інвалідності.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, виплачуючи йому в тому числі і
одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв
до уваги посилання відповідача на те, що
позивачу в 1979 році вже встановлювалася 3 група інвалідності і тому він не має
права на виплату одноразової допомоги, оскільки пенсія була призначена по
загальному захворюванню, вперше акт про нещасний випадок був складений після
рішення суду в листопаді 2004 року ( а.с.4)
і тільки в січні      2005 року МСЕК встановила
позивачу стійку втрату працездатності
45% та третю групу інвалідності у зв'язку з отриманою виробничою травмою
в 1979 році.

У відповідності до частини 1 статті 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або вирішені ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанції досліджено
обставини справи повно, зібраним доказам дана оцінка.

Проте, не можна погодитись із рішенням суду першої інстанції в частині
стягнення одноразової допомоги в розмірі 16 400 грн.

Відповідно до частини 2 статті 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності” у разі стійкої втрати професійної
працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від нещасних
випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої
визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний
відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище
чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої
справляються внески до Фонду.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 квітня 2003 року № 605 “Про внесення змін до Постанови Кабінету
Міністрів України від 7 березня 2001 року
№ 225 “Про максимальну величину фактичних
витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничну суму заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові внески до соціальних фондів” максимальна
величина фактичних витрат на оплату праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничну
суму заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до
соціальних фондів встановлена у розмірі
2 660 грн.

Оскільки факт нещасного випадку на виробництві, який
стався 26 березня 1979 року, встановлений лише 5 грудня 2003 року, то
максимальна сума одноразової страхової виплати має становити 10 640 грн. (2 660
* 4, де 4- чотирикратний розмір граничної суми заробітної плати (доходу), з
якої справляються внески до Фонду).

Відповідно до статті 341 ЦПК України суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення або змінити рішення, якщо застосовано
закон, який не поширюється на дані правовідносини, чи не застосовано закон,
який підлягав скасуванню.

Отже, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від
21 жовтня 2005 року підлягає зміні в частині стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Красноармійську на користь ОСОБА_1 одноразової
допомоги в сумі 16 400 грн.

Керуючись статтями 335-337, 341, 346 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Красноармійську задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 21 жовтня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області
від 12 грудня 2005 року змінити. Зменшивши стягнення з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Красноармійську на користь ОСОБА_1
одноразової допомоги з 16 400 грн. до 10 640 грн.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.В. Гнатенко

Судді:                                                                        М.І.
Балюк

В.І.
Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Й. Косенко