Справа №2-4187/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
жовтня 2007 року             Приморський
районний суд м. Одеси

у
складі: головуючого судді  Загороднюка
В.І.

при
секретарі      Сребняк І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками
податків в м. Одесі, Державного казначейства України про відшкодування збитків
та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до відповідачів, та просить стягнути з Управління
Державного казначейства України в Одеській області збитки в розмірі 273858
гривень, судові витрати та моральну шкоду в розмірі 100000 гривень, при цьому
вона посилається на те, що 11.05.1999 року Держава в особі Державної податкової
інспекції в м. Одесі отримала свідоцтво на спадщину у вигляді 6/25 частин
квартири АДРЕСА_1 Після цього вказану частину квартири було передано на
аукціоні торги, де вона придбала вказану частину квартири. 22.12.1999 року вона
прийняла та оселилася в вказаній квартирі, згідно акту приймання-передачі, а
18.01.2000 року між нею і Державою в особі державної податкової інспекції в м.
Одесі було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 6/25 частин
квартири АДРЕСА_1 який було зареєстровано на її ім'я в КП ОМБТІ і РОН
11.02.2000 року.

30.04.2004
року Апеляційним судом Одеської області права та обов'язки покупця за договором
купівлі-продажу від 18.01.2000 року було переведено на ОСОБА_2., з якої на її
користь було стягнуто 11713 гривень. Також суд Апеляційної інстанції дійшов до
висновку про те, що Державна податкова інспекція в м. Одесі не повідомила
належним чином ОСОБА_2. про намір відчуження належної їй долі, що є порушенням
вимог ст. 114 ч. 1 ЦК України. По факту порушення діючого законодавства з боку
Державної податкової інспекції в м. Одесі. 30.04.2004 року Апеляційним судом
Одеської області винесено окрему ухвалу та доведено до відома відповідача по
справі Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками
податків в м. Одесі, що є правонаступником Державної податкової інспекції в м.
Одесі.

Ухвалою
Верховного Суду України від 20.12.2006 року рішення Апеляційного суду Одеської
області від 30.04.2004 року залишено без змін.

В
теперішній час ОСОБА_2. звернулася
до неї з позовом про виселення. Вона не має іншої житлової площі та на суму яку
було стягнуто з ОСОБА_2.,
на її думку, не можливо придбати будь-яку житлову площу, а також вона не може
забезпечити себе житлом на умовах оренди чи найму.

Вважає,
що переведення прав та обов'язків покупця на ОСОБА_2. є фактично вилученням в неї житла, яке вона придбала у
відповідача. Для відновлення її порушеного права їй необхідно придбати житло,
подібне до того, яке вилучено і неї за рішенням суду. Згідно висновку від
12.03.2007 року ПП «Дельта-Консалтінг» вартість 6/25 частин квартири АДРЕСА_1
складає 285571 гривень. Тому Державою в особі Державної податкової інспекції в
м. Одесі в наслідок неправомірних дій посадових осіб зазначеного органу, їй
заподіяно збитки в розмірі 273858 гривень, які у відповідності до Рішення
Конституційного Суду України від 03.10.2001 року по справі №1-36/2001 та ч.1
ст. 661 ЦК України підлягають стягненню з держави в особі Управління Державного
казначейства України в Одеській області.

Крім того,
вважає, що Державною податковою інспекцією в м. Одесі в наслідок не надання
достовірної та повної інформації їй було заподіяно моральну шкоду, яка
виразилася а тому, що вона, як добросовісний набувач, на протязі шести років
повинна відстоювати своє право в судах, наймати адвокатів, на теперішній час
фактично позбавлена житла, в наслідок чого розпалася її родина та порушилися її
сімейні та родинні зв'язки, звичайний уклад її життя. Заподіяну моральну шкоду
вона оцінює в розмірі 100000 гривень і вважає, що на підставі того ж рішення
Конституційного Суду України її слід стягнути з Держави.

В судовому
засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги.

Представник
відповідача - Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків в м. Одесі позов не визнав, вважає його
необгрунтованими та безпідставними, надав письмові заперечення проти позову.

Представник
відповідача Державного казначейства України в Одеській області в останнє судове
засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином про
час і місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується розписками про
явку на 01.06.2007 року, на 05.07.2007 року та повідомленням про вручення
судової повістки 01.10.2007 року, тому суд вважає за можливе розглянути позов
за відсутністю представника відповідача та ухвалити заочне рішення.

Вислухавши
пояснення представника позивачки, представника Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в м. Одесі,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що 18.01.2000 року між Державою в особі Державної податкової
інспекції в м. Одесі та ОСОБА_1, як
переможницею аукціону, що відбувся 28.09.1999 року на Одеській Новій Біржі,
було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 6/25 частин
квартири АДРЕСА_1В ньому також зазначалося що квартира 22.12.1999 року вже була
передана покупцеві по акту приймання -передачі від 22.12.1999 року.

Як
вбачається з пояснень позивачки при укладенні вказаної угоди їй не було нічого
відомо про наявність ще одного співвласника квартири, крім того Державна
податкова інспекція в м. Одесі, яка діяла від імені Держави не повідомила
позивачку про це.

30.04.2004
року рішенням Апеляційного суду Одеської області права та обов'язки покупця за
договором купівлі-продажу від 18.01.2000 року було переведено на ОСОБА_2, з якої на її
користь було стягнуто 11713 гривень.

Крім
того, 30.04.2004 року Апеляційним судом Одеської області по факту порушення
діючого законодавства винесено окрему ухвалу на адресу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в м.
Одесі, що є правонаступником Державної податкової інспекції в м. Одесі з тих
підстав, що Державна податкова інспекція в м. Одесі не повідомила належним
чином ОСОБА_2. про намір відчуження належної їй долі, що є порушенням вимог ст.
114 ч. 1 ЦК України (в редакції 1963 року). Вказана ухвала при вирішенні цього
спору носить преюдиціальне значення.

Ухвалою
Верховного Суду України від 20.12.2006 року рішення Апеляційного суду Одеської
області від 30.04.2004 року залишено без змін.

Представник
позивачки також пояснила суду, що ОСОБА_1. не має
іншого житла, або іншого місця проживання, можливість забезпечити себе житлом в
неї також відсутня.

Суд
вважає, що переведення прав і обов'язків покупця за договором купівлі-продажу
від 18.01.2000 року з позивачки на ОСОБА_2
рішенням Апеляційного  суду  Одеської області  фактично
є  вилученням  вищезазначеного

нерухомого майна
за рішенням суду у позивачки. Порушення ж Державною податковою інспекцією в м.
Одесі ст. 114 ч. 1 ЦК України
(в редакції 1963 року), є підставою яка виникла до продажу ОСОБА_1. 6/25 частин
квартири АДРЕСА_1 та про яку позивачка не знала, оскільки в цій частині
представником Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків в м. Одесі не були спростовані пояснення
представника позивачки.

У
відповідності до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в
редакції 2003 року) до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України (в
редакції 2003 року), положення цього кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності,
тому при вирішенні цього спору слід використовувати положення ЦК України (в
редакції 2003 року).

Згідно
ч.1 ст. 661 ЦК України
(в редакції 2003 року), у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на
користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має
відшкодувати завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про
наявність цих підстав.

П. 1 ч.2
ст. 22 ЦК України
передбачає, що збитками є, зокрема, витрати, які особа мусить зробити для
відновлення свого порушеного права.

Як вбачається
з звіту ПП «Дельта-консалтінг» ринкова вартість 6/25 частин квартири АДРЕСА_1
складає 285571 гривень.

З
договору купівлі-продажу від 18.01.2000 року вбачається, що продавцем спірного
майна була Держава Україна, а Державна податкова інспекція в м. Одесі
здійснювала лише її представництво, тому суд вважає, що порушене право
позивачки підлягає поновленню шляхом стягнення з Держави Україна в особі
Державного Казначейства України збитків заподіяних позивачці з урахуванням
грошової суми стягнутої на її користь рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 30.04.2004 року в розмірі 273858 гривень.

Оскільки
суду не надано доказів заподіяння позивачці з боку відповідача -Державною
податковою інспекцією в м. Одесі моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині
в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Також у
відповідності до ст. 88 ЦПК України з Державного Бюджету України в особі
Державного казначейства України слід стягнути витрати на сплату державного мита
в розмірі 1657 гривень 50 копійок та витрати на інформаційне забезпечення 30
гривень, а всього стягнути 1687, 5 гривні.

Керуючись
п.1 ч.2 ст. 22, ч.1 ст. 661 ЦК
України, ст. ст. 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з Державного Бюджету України в особі Державного Казначейства України на користь
ОСОБА_1 збитки в
розмірі 273858 гривень, та судові витрати в розмірі 1687 гривень 50 копійок, а
всього стягнути 275545 (двісті сімдесят п'ять тисяч п'ятсот сорок п'ять)
гривень 50 копійок.

В задоволенні
інших позовних вимог відмовити.

Рішення
може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається
заява про апеляційне оскарження рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або в термін десяти днів з дня проголошення, без подання
попередньої заяви про оскарження.