Справа
№2-8888/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 року                                                    Приморський
районний суд м.  Одеси

У складі:
головуючого Судді Ярош С. В. При секретарі Жуковської Т.В. розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
у   місті   Одесі
цивільну   справу   за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на
будівлю гаражу,

ВСТАНОВИВ:

позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права
власності на будівлю гаражу,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що він є власником будівлі гаражу,
що розташований у другому дворі АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
від 14 вересня 2007 року.

Позивач
просить суд визнати дійсним договір дарування від 14 вересня 2007 року,  укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та визнати
за ним право власності на будівлю гаражу,
що розташована у другому дворі АДРЕСА_1.

У
підтвердження своїх вимог позивач посилається на договір дарування від 14
вересня 2007 року,  а також дозвіл на
будівництво гаражу.

Відповідач
ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов визнав повністю,  не
заперечує проти визнання права власності на будівлю гаражу,  що розташована у другому дворі АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1

Відповідач
ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнала повністю,  не заперечує проти визнання права власності
на будівлю гаражу,  що розташована у
другому дворі АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
сторін суд вважає,  що позов підлягає
задоволенню.

Дійсно,  як встановлено у суді,  14 вересня 2007 року між позивачем у якості одаряемого та моєю матір'ю у
якості дарувателя був укладений договір дарування гаражу,  що розташований у другому дворі АДРЕСА_1.

Згідно
із вимогами договору (п. 4) даруватель зобов'язалася оформити нотаріальний
договір дарування,  іншими словами
отримати правовстановлюючи та підготувати необхідні документи,  не пізніш 15 жовтня 2007 року. Договір був
виконаний сторонами повністю. Даруватель передала позивачеві ключі від будівлі
гаражу одразу з підписанням договору дарування. З того моменту позивач
користується гаражем для постановки своєї автомашини.

Однак 05
жовтня 2007 року Даруватель скропостижно померла (свідоцтво про смерть НОМЕР_1
від 05.10.2007 року),  не встигнув
укласти із відповідачем договір у нотаріальній формі.

Іншими
спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є її донька ОСОБА_3 (свідоцтво про народження
НОМЕР_2 від 06.06.1972 року) та її чоловік ОСОБА_2 (свідоцтво про
шлюбНОМЕР_3 від 07.09.1993 року).

У
відповідності до  ст.  1261 ЦК
України,  у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти спадкодавця,
у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його
смерті,  той з подружжя,  який його пережив,  та батьки.

Однак
гараж,  розташований у другому дворі
АДРЕСА_1,  не входить до спадкового
майна,  яке залишилося після смерті
ОСОБА_4,  оскільки він був відчужений
(подарований) спадкодавцем.

Згідно  ст.  219 ГК України від 2003 p.,
якщо сторони домовилися про всі істотні умови

договору,  що підтверджується письмовими доказами і
вчинилося повне або часткове виконання

договору,  але одна зі сторін ухиляється від його
нотаріального завірення,  такий договір
може бути визнаний дійсним у суді. У такому випадку наступне нотаріальне
посвідчення договору не потрібно. Таким чином,
ОСОБА_1 є сумлінним набувачем гаражу.

Оскільки договір
дарування є реальним,  тобто набирає
чинності з моменту передачі речі одаряемому
(фактично передачі ключів від гаражу),
ОСОБА_1 на момент подання позовної заяви до суду є власником гаражу.

Згідно закону
України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" від 01.07.2004 року,
об'єктами нерухомості є земельні ділянки,   а також об'єкти,

розташовані
на земельній ділянці (будівля,  споруда
тощо),  переміщення яких є неможливим без
їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким
чином,  суд доходить висновку,  що гараж розташований у другому дворі
АДРЕСА_1,  є нерухомим майном.

За
переліком правовстановлювальних документів,
на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти
нерухомого майна,  що міститься у
Тимчасовому положенні про порядок реєстрації прав власності на нерухоме
майно,  що затверджений Наказом
Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 року,  договір дарування є правовстановлюючим документом
для визнання права власності особи.

Але ж
договір дарування,  укладений між ОСОБА_4
та ОСОБА_1,  нотаріально не
посвідчений,  що не відповідає чинному
законодавству України. Таким чином,  з
моменту отримання гаражу у власність та до моменту звернення до суду із позовом
про визнання права власності,  позивач не
має законного підтвердження свого права власності на об'єкт нерухомості,  а саме гараж,
що розташований у другому дворі АДРЕСА_1.

Згідно  ст.  13
Конституції України,  власність
зобов'язує. Держава забезпечує захист прав всіх суб'єктів права власності.
Згідно  ст.  41 Конституції України,  держава гарантує правомірність
власності,  що набувалася у відповідності
із правилами,  встановленими законом.

Таким
чином,  суд доходить до висновку про
можливість визнання дійсним договору дарування від 14.09.2007 року,  що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1,  а також

можливість
визнання  права власності  на нерухоме
майно - гараж,   площею _  кв.
м за

ОСОБА_1

Керуючись  ст.
ст.  3-8,  10-14,
130,  208,  209,
212-216,  218 ЦПК України,   ст.
ст.  13,  41,  ч.
2  ст.
124 Конституції України,
ст.   ст.  219,
1261 ЦК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
дійсним договір дарування від 14.09.2007 року,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1,
не житлової будівлі гаражу,  що
розташована у другому дворі АДРЕСА_1.

Визнати
право власності на нерухоме майно - не житлову будівлю гаражу,  площею 12 кв м,  що розташована у другому дворі АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1.

Дане
рішення є підставою для державної реєстрації КП „Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" права власності на
будівлю гаражу,  площею 12 кв м кв.
м,  що розташована у другому дворі
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Рішення може
бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м.  Одеси
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.