№ 2-0- 62/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

18.05.2007 р.Макарівський районний суд Київської області в складі
головуючого судді Тюхтія П.М.   при  секретарі Мельниченко І.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Макарів справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані
особи Макарівська районна державна адміністрація та СТОВ „Лан", про
встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою,
посилаючись на те,  що відповідно до
свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 8.02.2007 р. він є
власником корівника, який був придбаний за договором купівлі-продажу в ПП
„Лан".Нежитлова будівля розташована на земельній ділянці площею 1, 5 га, яка
знаходиться за межами Вишівської сільської ради і знаходилась у постійному
користуванні КСП „Бишів" на підставі державного акту на право постійного
користування від 7.02.1997
р.Після реорганізації КСП його правонаступником стало сільськогосподарське
ТОВ „Лан", до якого перейшли всі майнові права та обов'язки колишнього
КСП.Відповідно до Указу Президента України від 8.08.1995 року „Про порядок паювання земель, переданих у колективну
власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паюванню між
членами КСП підлягали сільськогосподарські угіддя.3емля, яка знаходилась під
будівлями та спорудами хоч і сільськогосподарського призначення, але не
відноситься до с/г угідь, а тому знаходилась не у власності а у користуванні
КСП „Бишів", власником цих земель залишалась держава, так як земельна
ділянка знаходилась за межами сільської ради.Відповідно до  ст. .377 ЦК України до
особи, яка придбала будівлю або споруду переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення у розмірах
встановлених договором .Якщо договором про відчуження будівлі або споруди
розмір земельної ділянки не визначений, то до набувача переходить право
власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята будівлею або спорудою та
на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.Якщо житловий
будинок, будівля чи споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у
користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування
тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною земельної
ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.  ст. . 120 ЗК
України передбачено, що при переході права власності на будівлю чи споруду
право на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право користування-на підставі договору оренди.Даною
статею встановлено перехід права власності або користування на земельну ділянку
лише у випадках коли відчужувателем будівель (споруд) є власник земельної
ділянки.Категоричної заборони щодо переходу земельної ділянки іншим способом
немає.Ця стаття встановлює лише один із шляхів переходу права власності та
користування земельною ділянкою- „може переходити ..."

В нашому
випадку відчужувателем споруди є не власник і не користувач земельної
ділянки,  а тому в даному випадку
норми  ст.  120
ЗК України не можуть бути застосовані. Якщо ж нормами земельного
законодавства не врегульовані земельні вщносини,  тоді необхідно застосовувати норми цивільного
законодавства,  а саме  ст.  377 УК України.

Приміення
було придбане в приватного підприємства „ЛАН",  яке в свою чергу придбало право власності на
майновий пай у членів КСП і став власником цього корівника. Користувач
земельної ділянки відповідно до державного акту на постійне користування КСП
„Бишів",  після реорганізації якого
Всі права та обов'язки перейшли до СТОВ „ЛАН".

Окремого
договору щодо переходу земельної." ділянки не було,  але фактично до нього з правом власності на
корівник перейшло й право користування на частину земельної ділянки,  на якій розташований цей корівник та на
частину земельної ділянки,  яка необхідна
для його обслуговування.

ст.  10 Закону України
про „Колективне сшьськогосподарське підприємство" передбачено,  що „право підприємства на земельну ділянку
або її частину може бути

припинено в
порядку і на підставах,  встановлених Земельним
кодексом України.

ст.  142 ЗКУ передбачено
припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної
відмови земелекористувача. Продавши об'єкт,
який розташований на земельній ділянці користувач фактично добровільно
відмовився від права користування цією земельною ділянкою. Приватне
підприємство „ЛАН" не оформляло свої права на користування чи власність
цією земельною ділянкою (довідка ДЗК додається).

Своєю
заявою СТОВ „Лан" повідомляє,  що як
правонаступник КСП „Бишів" відмовляється від права користування на ту
частину земельно! ділянки,  на якій
розташований цей об'єкт та на земельну ділянку необхідну для його
обслуговування.

Корівник
загальною площею 1051, 0 кв.м,
розташований на земельній ділянці і планом зовнішніх меж визначена площа
та визначено межі ділянки,  необхідної
для обслуговування будівель і споруд,
яка складає 1, 5 га. (довідка додається).

Використання
земельної ділянки є правомірним відповідно до технічних норм,  передбачених для обслуговування будівель і
споруд.

Земельна
ділянка на даний час використовується ним,
передача земельної ділянки фактично відбулась з передачею об'єкту.
Перехід права користування на земельну ділянку,
на якій розміщена споруда та земельну ділянку необхідну для її
обслуговування,  передбачено ч. 2  ст.  377 Цившьного
кодексу України,  оформлення окремого
акту щодо передачі цієї земельно! ділянки не передбачено.

На
підставі вище викладеного він не може надалі на законних підставах
використовувати земельну ділянку і ефективно вести господарську
діяльність,  а тому змушений звернутись
до суду.

Відповідно
до  ст.
16 ч. 1 Цивільного
кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого
немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч. 2  ст.  256 ЦПК України,  один з способів такого захисту цивільних прав
та інтересів є встановлення факту,  що
має юридичне значения. Земельним
законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту,  що має юридичне значения від якого
залежить виникнення майових прав на вказану земельну ділянку.

Просив
суд встановити факт,  що має юридичне значения,  а саме факт переходу права користування до нього
земельної ділянки загальною площею 1,
5 га в АДРЕСА_1, що дає
йому право приватизувати цю земельну ділянку і отримати Державний акт на право
приватної власності на вказану земельну ділянку відповідно до  ст. . ст.  116,
125, 126 Земельного кодексу України.

В судовому
засіданні заявник підтримав свої вимоги.

Представник
Макарівської районної державної адміністрації визнав вимоги заявника
обґрунтованими.

СТОВ
„Лан" свого представника до суду не направило, згідно заяви заявлені
вимоги визнало , не заперечувало проти припинення права користування на частину
земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 під корівником та частину
земельної ділянки, необхідної для його обслуговування відповідно до технічних
норм в розмірі 1, 5 га на
користь ОСОБА_2

Вислухавши                    пояснення              заявника, представника             Макарівської

райдержадміністрації,
дослідивши письмові докази, суд вважає, що правове обґрунтування заяви
відповідає вимогам Земельного кодексу України - ст.  ст.  120, 142 ,  Цивільного кодексу України- ст. 377,  Закону України „Про колективне
сільськогосподарське підприємство"- ст.
10.

Додані
до заяви докази-копія свідоцтва про право власності на нерухоме
майно-корівник,  в АДРЕСА_1, копія
Державного акту на право постійного користування землею, виданого КСП
„Бишів", довідка Макарівського районного відділу земельних ресурсів від
7.05.2007 року , згідно якої за належним заявнику приміщенням рахується 1, 5 га
землі,  підтверджують фактичні обставини
справи, що наведені в заяві.

Макарівська
районна державна адміністрація визнала вимоги заявника такими, що

відповідають інтересам держави.

Спір з приводу
користування земельною ділянкою відсутній.

Іншого
способу переходу права користування та права власності земельною ділянкою в
таких випадках відсутній.

Тому заявлені
вимоги підлягають задоволенню.

На підставі
наведеного та керуючись  ст. . ст. 256,
259 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Вимоги ОСОБА_1
задовільнити.

Встановити
факт, що має юридичне значенням саме,
факт переходу права користування земельною ділянкою розміром 1, 5 га в АДРЕСА_1до
ОСОБА_1, що дає право йому приватизувати вказану земельну ділянку і отримати
Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку відповідно до  ст. . ст. 116, 125, 126 ЗК України.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  яку може бути подано протягом десяти днів з
часу проголошення рішення.