Справа №2-5582/2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                        УКРАЇНИ

12 грудня 2007
р. Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі: головуючого - судді Лихтанської Н.П. при секретарі:
Олійник Н.М..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну спра­ву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї осо­би Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради
про визначен­ня зовнішніх меж
землекористування  між сусідами, усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Як видно з
позовної заяви, на підставі договору купівлі-продажу житлового будин­ку за №5352 від 07.11.2003р. позивачу належить на правах
приватної власності домоволо­діння, розташоване за адресою
АДРЕСА_1. Згідно архівної копії Дого­вору на право
забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, дого­вору
купівлі-продажу, технічного паспорта на дане домоволодіння, довідки КПТІ
виданої позивачу до купівлі будинку всі
будови і споруди домоволодіння АДРЕСА_1 розташовані
на земельній ділянці площею 600 кв.м. Раніше житловий будинок під АДРЕСА_1 був зареєстрований на праві приватної власності за
ОСОБА_3. її сусідом і власником житлового
будинку під АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право на
спадок згідно із законом, виданого Бер­дянською
державною нотаріальною конторою від 16 травня 2001 р. є відповідач по справі ОСОБА_2. До 2002 року довжина земельної ділянки, на якому
розташо­ваний житловий будинок позивача
складала 51,10 метри, ширина його в кінці двору, тоб­то, в місці примикання ділянки до домоволодіння під номером АДРЕСА_2 скла­дала
14,10 м. Згідно технічної документації площа ділянки на день укладення договору
ку­півлі-продажу складала 600,0 кв.м., а фактично була
575 кв.м. 12 квітня 2002 р. ОСОБА_2 шляхом
обману від імені ОСОБА_3. без її відома і згоди за рішенням Бердянсь­кого
міськвиконкому вилучив частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 175кв. м. в
свою користь, збільшивши площу своєї земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2. На підставі підробленої заяви ОСОБА_2.шляхом обману
виконкому, рішен­ням виконкому Бердянської міськради
від 6 червня 2002 года№ 341 від домоволодіння АДРЕСА_1 було вилучене 175кв. м.
земельної ділянки і передано в приватну власність
ОСОБА_2., а також йому була передана земля під проїздом у розмірі 0,0344 га землі. На підставі рішення виконкому ОСОБА_2 були
приватизовані всі вище вказані ділянки землі і одержаний Державний акт на право
приватної власності на землю. В ре­зультаті таких махінацій відповідача
земельна ділянка по АДРЕСА_1 була укоро­чена по довжині на 13,95м і зменшена
завширшки з боку примикання до будинку НОМЕР_2 на 90см. Тепер довжина ділянки НОМЕР_1 замість 51,10м. стала 38,25м., а ширина
була 14,10м., а стала 13,20м. Передана в приватну
власність відповідачу, додаткова земельна ділянка 0,0344 га землі, яка раніше
була проїздом між домоволодінням НОМЕР_1 і НОМЕР_2, значно погір­шує права позивача як громадянина, жителя м. Бердянська,
користувача загальними

2

землями
міст і населених пунктів. Проїздом, який
приватизував особисто для себе ОСОБА_2, користувалися
як власники домоволодіння АДРЕСА_2 (ОСОБА_2,), так і власники домоволодіння АДРЕСА_1 (власниця ОСОБА_1.:   завозили дрова, вугілля, заїжджала сан.бочка). Приватизувавши проїзд, відповідач
поставив на ньо­го ворота, встановивши металевий
штир під ворота на земельній ділянці, домоволодіння НОМЕР_1, поставив цегляні тумби на земельній ділянці позивача, що порушує
права землеко­ристувача будинку АДРЕСА_1. Крім
того, металеві ворота відкри­ваються у всередину і тому у позивача немає
можливості використовувати за призначенням частину своєї земельної ділянки, яка закривається воротами. Позивач
неодноразово зверта­лася із заявою у виконком
Бердянської міськради з питанням про скасування вказаного рі­шення виконкому.
Але на її заяви ніяк не реагують. Колишня власниця домоволодіння АДРЕСА_1 уклала із ОСОБА_2 договір сервітут на обмежене
користуван­ня проїздом. Але оскільки
відповідач повністю заволодів проїздом, встановивши все вище перераховане, то позивач не має ніякої нагоди
користуватися проїздом, тим більше всі споруди він встановив на її земельній
ділянці, а не на землі проїзду. В даний час у позива­ча не має можливості здійснювати завезення вугілля, дрів і виконувати інші
роботи по обс­луговуванню будинку і земельної
ділянки. В цьому ж 2002 році ОСОБА_2 поставив на ворота проїзду замок, чим створює позивачу додаткові перешкоди в
користуванні земель­ною ділянкою. Крім того, відповідач
в 2006году встановив на земельній ділянці позивача металевий штир, на якому закріпив дроти лінії електропередачі, які проходять
по всій дов­жині земельної ділянки позивача. Дроти розташовані на незначній
висоті і тому створюють перешкоди в користуванні позивачем
своєю земельною ділянкою (під ними вона не має нагоди побудувати господарські будови, оскільки заважають дроти). Тому не
тільки мета­левий штир, але самі дроти утоврюють позивачу перешкоди в
користуванні земельною ді­лянкою і усунути це можливо шляхом переноса
металевого штиря з дротами на відстань 90 см в бік
проїзда. Крім того, відповідач додатково і самоправно захопив в 2006р. части­ну
землі позивача у вигляді смуги розміром 40 см протягом довжини проїзду. В
зв"язку з цим позивач просить захистити її
права  землекористувача, усунути
перешкоди в корис­туванні земельною ділянкою
АДРЕСА_1, зобов'язавши відпові­дача прибрати ворота на проїзді,
металевий і цегляні стовпи, на яких кріпляться ворота проїзду, а також прибрати металевий штир, на якому закріплені лінії
електропередач з зе­мельної ділянки позивача і
перенести паркан по всій довжині проїзду на 40см. у бік самого проїзду,
встановивши межу земельної ділянки між домоволодінням АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, а також встановити межу між земельною ділян­кою, якою користується позивач і приватизованим ОСОБА_2. проїздом до його домо­володіння.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1. та її представник ОСОБА_4. підт­римали позовні вимоги і пояснили, що відповідач
перешкоджає позивачу користуватися земельною
ділянкою, на якій розташований будинок позивача, який вона придбала в 2003
році., через що виникають часті сварки.

Відповідач
ОСОБА_2 з позовом не згодний і пояснив, що він приватизував свою земельну
ділянку 26.02.2002р. відповідно чинному законодавству, межі були узгоджені з
попередним власником домоволодіння позивача, це підтверджується рішенням суду
від 25.10.2005р., а також ухвалою апеляційного суду від
2.12.2005р., з яких вбачається, що приватизація земельної ділянки відповідачем
проведена законно. Крім того, лінія елект­ропередач іде по межі ділянки відповідача, і на висоті згідно нормативів, а
стовб, до якого кріпиться лінія електропередач,
стоїть з 1954р., але через його непридатність відповідач замінив його на
металевий штир в 2004р., який встановив на том ж самому місці., також свій паркан він не переносив в бік земельної ділянки
позивача, бо паркан стоїть з 1954р. до теперішнього часу і нікуди його не
переносили, також є рішення суду про те, що зе­мельні знаки   між домоволодіннями позивача і відповідача
встановлені без порушень і є

3

вірними. Тумба та ворота поставлені в 1997р. за
узгодженням з попередним власником домоволодіння

Представник 3
-особи Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Грімова С.А. не підтримала позовні вимоги і
пояснила, що позивач ку­пила домоволодіння в 2003році і на
цей час всі будівлі вже були збудовані, межі земель­ної ділянки визначені, земельна ділянка відповідачем приватизована, по всих
питаннях є рішення суду, вимоги позивача не
обгрунтовані, не має доказів про порушення меж, є державний акт у відповідача і межі були узгоджені з попередним власником
домоволо­діння, права позивача не порушені,
бо вона бачила, яке домоволодіння купувала, крім того у позивача не має
документів на земельну ділянку, а також є договір на укладення сервіту­ту для користування земельною ділянкою при обслуговуванні
позивачем своїх будівель.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позов не обгрунтованим і не підлягаючим задоволенню з
наступних підстав:

Згідно
договору купівлі-продажу від 7 листопада 2003року позивачу на праві при­ватної власності належить будинок АДРЕСА_1, який розта­шований на межі з домоволодінням відповідача ОСОБА_2.
АДРЕСА_2, що підтверджується копією цього
договору, копією технічного паспорту, копією витягу з ре­єстру власників
на нерухоме майно.

Згідно
Державного акту на право приватної власності на землю від 26.06.2002р. відповідачу ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею
0,0754га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2, зовнішні межі земельної ділянки
були встанов­лені та погоджені з усима сусідами,
в тому числі і з власником на той час домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3., що підтверджується копією державного атку, акту про встановлення
на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки від
8.11.2001р., а також рішенням Бердянського міськрайонного суду від
25.10.2005р., з якого вбачається, що в позові  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Бердянської міської ради про усунення перешкод в ко­ристуванні земельною ділянкою, встановлення земельних
знаків між сусідніми земельни­ми ділянками, про визнання рішення виконавчого
комітету Бердянської міської ради неза­конним,
анулювання державного акту на право приватної власності на землю було від­мовлено.

На теперішній
час позивач знову звернулася до суду з позовом про визначення зовнішніх меж землекористування  між сусідами, усунення перешкод в
користуванні зе­мельною ділянкою, а саме
зобов'язанні відповідача прибрати ворота на проїзді, металевий і цегляні
стовпи, на яких кріпляться ворота проїзду, а також прибрати металевий штир, на
якому закріплені лінії електропередач з земельної ділянки позивача і перенести
паркан по всій довжині проїзду на 40см. у бік самого проїзду, встановивши межу
земельної ділянки між домоволодінням АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, а також встановити межу між земельною ділянкою, якою
користується позивач і приватизо­ваним ОСОБА_2.
проїздом до його домоволодіння.

Враховуючи, що
питання про зовнішнеі межі землекористування між сусідами вже розглядалися в судовому засідання і є рішення суду з
цього приводу, яке набрало чиності, а також
враховуючи, що ворота на проїзді, металевий і цегляні стовпи, на яких
кріпляться ворота проїзду, збудовані
відповідачем при узгодженні з попередним власником домово­лодіння, а металевий штир, на якому закріплені лінії електропередач та
паркан по всій дов­жині проїзду стоять з 1954р. на межі
земельних ділянок і позивач купуючи домоволодін­ня бачила всі ці будови і
погодилася на купівлю домоволодіння, тобто погодилася з та-

4

ким станом речей, суд приходить до
висновку про те, що відсутні підстави для задо­волення позову.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,212- 215 ЦПК України, ст. 48 Закону України
«Про власність», ст. ст. 375- 391 ЦК
України, суд

Вирішив:

В позові   ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи Територіальної громади м.
Бердянська в особі Бердянської міської ради про виз­начення зовнішніх меж землекористування
між сусідами, усунення перешкод в користу­ванні земельною
ділянкою - відмовити.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області.

Заява про
апеляційне оскарження рішення може бути поданою протягом 1 Однів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга може бути
поданою протягом 20днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення.