Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25
жовтня 2007 року     Хустський районний
суд Закарпатської області

в складі:
головуючого-судді   Довжанин М.  М.

при
секретарі   Мальцевій І. О.

з участю
позивачки    ОСОБА_1. та її

представника
ОСОБА_3. відповідача    ОСОБА_4 та його

представника
ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.  Хуст
справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2про реальний розподіл майна подружжя
та зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулася до Хустського районного суду з позовом про реальний розподіл спільно
нажитого майна подружжя.

В заяві
посилається на те, що за час перебування в шлюбі з відповідачем вона народила
двох дітей та нажито ними наступне майно: набір меблів для кухні вартістю 15
000 грн., телевізор „Расіфік" - 300 грн., телевізор „Оріон" -300
грн., два телевізори „Панасонік" по 1000 грн. кожний, комп"ютер 2004
року випуску - 1500 грн., комп"ютер 2006 року випуску з плазмовим
монітором - 4000 грн., пральна машина - 2000 грн., автомобіль марки „Хюндай
Лантра" - 20 000 грн., автомобіль марки „Тойота Рав 4" - 100 000
грн., 1/2 частина магазину „Автозапчастини" з товаром, вартість яких
визначити позивачка не може.

Позивачка в
заяві просила суд виділити їй телевізор „Панасонік", телевізор
„Оріон", комп"ютер 2004 року випуску, пральну машину, автомобіль
„Хюндай Лантра" та визначити за нею право власності на 1/4 магазину та 1/2
частину товару що знаходиться в магазині, а відповідачу виділити решту майна.

В судовому
засіданні позивачка в порядку  ст.  31 ЦПК України уточнила позовні вимоги.
Просить суд, враховуючи висновки експертиз, виділити їй крім зазначеного   в
позовній   заяві   майна
також    1/2   приміщення
магазину

„Автозапчастини", поскільки це приміщення неможливо
розділити на дві частини. Відносно розподілу товару, що знаходиться в магазині
питання не ставить і в цій чатині зменшує розмір позовних вимог. Не заперечує
проти розірвання шлюбу.

Відповідач
первісний позов заперечив, а зустрічний підтримав. Пояснив суду, що все спільно
нажите з позивачкою майно знаходиться у неї за місцем проживання і вона ним
користується, в тому числі і автомобілем „Хюндай Лантра". Що стосується
автомобіля „Тойота",
то цей автомобіль він придбав за власні кошти після фактичного припинення
шлюбних відносин. Магазин також він купив за власні кошти, а товар, що
знаходиться в магазині йому не належить. Тому просить суд відмовити в
задоволенні позовних вимог, а зустрічний позов задоволити.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши докази по справі суд вважає, що первісний позов та
зустрічний підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав:

В судовому
засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували 6
жовтня 1990 року. Від шлюбу мають двох дітей, які є неповнолітніми і
знаходяться на сьогоднішній день при матері.

За час спільного
проживання в шлюбі сторони придбали наступне майно: набір меблів для кухні
вартістю 15 000 грн., телевізор „Пасіфік" - 300 грн., телевізор
„Оріон" - 300 грн., два телевізори „Панасонік" по 1000 грн. кожний,
комп"ютер 2004 року випуску - 1500 грн., комп"ютер 2006 року випуску
з плазмовим монітором - 4000 грн., пральна машина - 2000 грн., автомобіль марки
„Хюндай Лантра" - 37 973 грн., автомобіль марки „Тойота Рав 4" -128
869 грн., 1/2 частина магазину „Автозапчастини" вартістю 114 564 грн., що
знаходиться по вул.  Волошина №
56"А" в м.  Ху ст.

Загальна
вартість зазначеного спільного майна подружжя становить 306 505 гривень. 1/2
частина становить 153 253 гривні.

Вартість
рухомого майна, крім автомобілів сторони визначили добровільно. Вартість
автомобілв визначено висновком судового експерта авто товарознавця.

Відповідно до
висновку судової будівельно-технічної експертизи дійсна вартість 1/2 частини
магазину „Автозапчастини" становить 114 564 гривні. Приміщення 1/2
магазину розділити на дві рівні чатини неможливо.

Що стосується
відеомагнітофона вартістю 800 грн. та магнітоли вартістю 500 гривень, про які
зазначив відповідач ОСОБА_4 в зустрічному позові, то судом встановлено, що ці
речі ОСОБА_4 подарував своїм дітям, тому вони не можуть відноситься до спільно
нажитого майна подружжя, а є власністю дітей.

Відповідно
до  ст.
ст.  70, 71 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частини
майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором майно, а подружжя ділиться між ними в натурі.

Шлюбного
договору строни не укладали.

Таким чином,
спільно нажите майно сторін слід розподілити так, щоб частка кожного становила
в сумі 153 253 гривні.

Беручи до уваги
інтереси дружини, чоловіка та їх дітей, суд вважає, що із спільного майна у
власності позивачки та відповідача слід залишити автомобілі, якими вони
користуються і які за ними зареєстровані в органах МРЕВ ДАІ.

Поскільки
позивачка продовжує проживати у будинку батьків чоловіка, то набір меблів для
кухні, який сторони замовили, враховуючи розмір кухні, слід виділити
відповідачу.

Кожному із
сторін слід залишити у власність по одному телевізору „Панасонік",
вартість яких одинакова,
а також по одному телевізору „Пасіфік" та „Оріон", вартість яких
також одинакова.

Поскільки
об'єктом розподілу є два комп"ютери, то позивачці слід виділити
комп"ютер 2004 року випуску, який вона бажає залишити собі, а відповідачу
комп"ютер 2006 року випуску з плазмовим монітором.

Суд вважає, що
пральну машину слід залишити позивачці, враховуючи інтереси дітей, які
проживають з нею.

З метою
дотримання принципу рівності часток при реальному розподілі, а також враховуючи
висновок експерта про неможливість розподілу приміщення магазину на дві рівні
частини та ту обставину, що з 2003 року відповідач не займається торгівельною
діяльністю, про що він сам ствердив в судовому засіданні, суд приходить до
висновку, що приміщення магазину слід виділити позивачці.

При такому
розподілі майна подружжя, вартість майна, виділеного позивачці становить 157
337 гривень, а вартість майна, виділеного відповідачу становить 149 163
гривень.

Різниця від
рівних часток складає 4084 гривні, які слід стягнути з позивачки на користь
відповідача, і таким чином частки сторін при розподілі будуть рівними
відповідно до  ст.  70 СК України.

Суд не бере до
уваги твердження відповідача ОСОБА_4 про те, що приміщення магазину та
автомобіля „Тойота" він придбав за власні кошти, проживаючи окремо від
позивачки, поскільки відповідач не навів доказів в обґрунтування своїх
тверджень.

З матеріалів
справи випливає, що назване майно було придбано подружжям за час шлюбу, тому це
майно відноситься до об'єкту спільної сумісної власності сторін.

По справі
встановлено, що позивачка в зв'язку з розглядом справи понесла судові витрати в
сумі 715 грн. 50 коп. сплаченого держмита, 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 250 грн. за оплату експерту
ОСОБА_6  та 1300 грн. за оплату роботи
експерта ОСОБА_7, які
виходячи з положень  ст.  88 ЦПК України слід стягнути на її користь з
відповідача за первісним позовом.

Судом також
встановлено, що шлюбне життя сторони припинили біля двох років, відповідач
проживає у фактичному шлюбі з іншою жінкою, за час розгляду справи в суді
сторони не примирились і не бажають примирюватись. Враховуючи наведене, дійсні
причини зустрічного позову, суд приходить до висновку, що сім"я розпалась
остаточно, шлюб носить формальний характер і його збереження надалі сперечить
інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Керуючись  ст.
ст.  10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України,  ст.  ст.
69-71, 104, 105, 110-112 СК України, суд -

РІШИВ:

Первісний позов
ОСОБА_1задоволити.

Розподілити між
сторонами спільно нажите майно в такий спосіб:

Виділити реально
позивачці: телевізор „Панасонік" вартістю 1000 грн., телевізор
„Оріон" вартістю 300 грн., комп"ютер 2004 року випуску вартістю 1500
грн., пральну машину вартістю 2000 грн., автомобіль марки „Хюндай Лантра",
д/н НОМЕР_1, вартістю 37 973 грн. та 1/2 частину магазину „Автозапчастини"
вартістю 114 564 грн., що знаходиться по вул.
Волошина № 56"А" в м.
Хуст, визнавши за ОСОБА_1право власності на 1/2 частину цього магазину,
а всього майно на загальну суму 157 337 гривень.

Виділити реально
відповідачу: набір меблів для кухні вартістю 15 000 грн., телевізор
„Панасонік" вартістю 1000 грн., телевізор „Расіфік" вартістю 300
грн., комп"ютер з плазмовим монітором вартістю 4000 грн., автомобіль „Тойота Рав 4",
державний номер НОМЕР_2, вартістю 128 669 грн., на загальну суму 149 163
гривень.

Стягнути з
ОСОБА_1на користь ОСОБА_2різницю від рівних часток в сумі 4084 гривні.

Стягнути з
ОСОБА_2на користь ОСОБА_1судові витрати в сумі 715 грн. 50 коп. сплаченого
держмита, ЗО грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,
250 грн. за оплату роботи судового експерта по проведенню авто товарознавчої
експертизи автомобілів та 1300 грн. за проведення судово-будівельної експертизи
відносно приміщення магазину.

Зустрічний позов
ОСОБА_2задоволити.

Шлюб,
зареєстрований 6 жовтня 1990 року в райвідділі ЗАГСу м.  Хуст за актовим записом № 240, між ОСОБА_2та
ОСОБА_1- розірвати.

При реєстрації
розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути з ОСОБА_217 грн. держмита.

Двох
неповнолітніх дітей сторін залишити при матері.

На рішення може
бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а також може бути подана апеляційна скарга потягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Закарпатської
області.