Справа
№ 2 -2784/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2007 року Приморський районний суд міста
Одеси у складі: головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі
Шнуровенко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного
товариства Акціонерного комерційного банку „Одеса - Банк" про стягнення
невиплаченої заробітної плати (премії) та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2006р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Приморського
районного суду м.Одеси з позовом до ЗАТ АКБ
„Одеса - Банк" про стягнення невиплаченої заробітної плати (премії) у
розмірі 37 400,00 грн., та про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10
000,00 грн.

У обгрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що працював в ЗАТ АКБ „Одеса
-Банк" на керівних посадах в період з 01.04.2005р. по 29.09.2006р., що
дорівнює 18 місяців, одночасно був ч.1еном Правління банку, однак за весь час
роботи в банку не отримував премії на відміну від інших начальників відділів
(керівників служб) банку та членів Правління банку.

Такими незаконними діями відповідач позбавив його, тобто
позивача, права на одержання винагороди (премії), порушив закріплений принцип
рівності трудових прав громадян та його право на достатній життєвий рівень, що
призвело до моральних страждань позивача, втрати ним нормальних життєвих
зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги,
остаточно визначивши їх у заяві від 23.04.2007 року. Згідно із цією заявою
позивач вимагає стягнути з ЗАТ АКБ „Одеса - Банк" невиплачену заробітну
плату (премію) за вказаний вище період у розмірі 39 600,00 грн., тау
відшкодування завданої моральної шкоди -10 000,00 грн.

Представники відповідача не визнали позов, посилаючись,
що за період роботи ОСОБА_1 у банку, Правлінням банку не приймалось будь - яких
рішень про виплату щомісячних премій працівникам банку у зв'язку з відсутністю
фінансових можливостей, а лише виплачувались одноразові премії до ювілейних та
пам'ятних дат.

Наполягаючи на відмові позивачу в позові, представники
відповідача просили суд відповідно до ст.ст.84,88 ЦПК України стягнути з
позивача на користь ЗАТ АКБ
„Одеса-Банк" понесені ним витрати у розмірі 23 900,00 грн., пов'язані
з оплатою відповідачем правової допомоги ПП ,Д)РШКОМ".

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення
позивача, його представника і представників відповідача, суд вважає, що позов
ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що наказом ЗАТ АКБ „Одеса -
Банк" № 138-к від 01.04.2005 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу
до банку на посаду начальника

(керівника) служби безпеки. Наказом ЗАТ АКБ „Одеса -
Банк" № 321-к від 08.07.2005 року ОСОБА_1 був переведений на посаду
начальника (керівника) служби фінансового моніторингу, і наказом ЗАТ АКБ „Одеса -
Банк" № 212-к від 28.09.2006 року позивач звільнений з займаної посади -
начальника (керівника) служби фінансового моніторингу з 29.09.2006 року. Таким
чином, загальний відпрацьований ОСОБА_1 період в Акціонерному комерційному
банку „Одеса - Банк" з 01.04.2005 року по 29.09.2006 року дорівнює
вісімнадцять місяців. Посадовий оклад позивача згідно штатного розкладу банку
дорівнював 630 грн. на місяць. За вказаний період роботи у Банку позивач дійсно
не отримував щомісячної премії, крім одноразової премії до ювілейних та
пам'ятних дат.

Вказані обставини повністю підтверджується наявними у
справі доказами і не заперечується сторонами.

Разом з тим, на підставі видаткових касових ордерів
банку, з призначенням платежу -премія, судом установлено, що інші працівники
банку (ОСОБА_2 - начальник кредитного відділу, ОСОБА_3 - начальник вдцілу
процесуально - правового супроводу банківської діяльності, ч.1ен Правління
банку, ОСОБА_4 -
заступник Голови Правління, ч.1ен Правління банку, ОСОБА_5 - Голова Правління
банку, ч.1ен Правління банку, ОСОБА_6 -начальник операційного відділу), які
перебували на посадах рівнозначних посаді, яку займав позивач, а саме -
начальників відділів (керівників служб) банку, а також члени Правління Банку,
отримували іншу премію, ніж премія до ювілейних та пам'ятних дат. Мінімальний
розмір премії, що виплачувалася іншим працівникам банку, які перебували на
посадах рівнозначних посаді, яку займав позивач, дорівнював 2 256 грн. на
місяць, а максимальний розмір - 9 641,31 грн. на місяць.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про оплату
праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 цього Закону за своєю структурою заробітна
плата складається з основної заробітної плати - винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;
додаткової заробітної плати - винагорода за працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (вона включає
доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним
законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій);
інші заохочувальні та компенсаційні виплати (до них належать виплати у формі
винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і
положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені
зазначеними актами норми).

Отже до структури заробітної плати включаються також
премії.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13
від 24.12.1999р. „Про практику застосування судами законодавства про оплату
праці", під час вирішення спорів про виплату премій, винагороди за
підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат слід виходити з
нормативно-правових актів, якими визначаються умови та розмір цих виплат.

Частина 2 статті 97 КЗпП України визначає, що форми і
системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми
посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо
колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено,
власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним
органом первинної профспілкової організації
(профспілковим
представником),   що   представляє
інтереси   більшості

працівників, а у разі його відсутності - з іншим
уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Частини 3 і 4 статті 97 КЗпП України закріплюють, що
конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам,
посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород
встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог,
передбачених частиною другою цієї статті. При цьому, власник або уповноважений
ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством,
угодами, колективними договорами.

Згідно ст. 2 ' КЗпП України рівність трудових прав усіх
громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та
національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних
переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин
гарантуються і не можуть погіршуватись з боку власника.

Виходячи з вимог ст.2 Закону України „Про оплату
праці", ст.ст.2 ', 97 КЗпП України, суд доходить висновку, що визначення
порядку сплати, порядку позбавлення та порядку визначення розміру премії для
працівників повинно бути закріплене у колективному договорі або в положенні про
преміювання, а якщо колективний договір або положення про преміювання відсутні,
і при умовах запровадження власником або уповноваженим органом щомісячного
преміювання за власним бажанням такий порядок сплати, позбавлення та визначення
розміру премії для працівників не повинен порушувати рівність трудових прав
усіх працівників.

Згідно пунктів 4.12., 4.13.1., 4.13.2. Колективного
договору ЗАТ АКБ „Одеса -
Банк" на 2006 - 2010 роки, зареєстрованого 11 липня 2006 року №
02/456-01-16 в Управлінні економіки та розвитку промисловості і
морегосподарського комплексу Одеської міської Ради, матеріальна допомога,
одноразові винагороди, премії, заохочення, а також інші заохочення та інші
виплати виплачуються працівникам банку за умови наявності фінансової можливості
банку та в межах діючого законодавства України. Розмір премії членів Правління
та членів Спостережної Ради не обмежується і встановлюється кожному з них
персонально в залежності від його особистого вкладу в діяльність банку.
Преміювання членів Правління та членів Спостережної Ради здійснюється
щомісячно.

З урахуванням наведеного, засад справедливості та
розумності, а також беручи до уваги, що, по-перше, згідно Колективного договору
ЗАТ АКБ „Одеса-Банк" на 2006 -2010 роки розмір премії членів Правління не
обмежується, і, по-друге, розмір мінімальної премії, яка виплачувалась іншим
працівникам банку за аналогічними посадами, дорівнює 2 256 грн., - а тому суд
вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо стягнення на його користь з
відповідача премії, розмір якої складає 2 200 грн. на місяць, виходячи з того,
що позивач працював у банку на посадах на рівні начальників відділів
(керівників служб) і був одночасно ч.1еном Правління банку.

Таким чином, розмір невиплаченої відповідачем заробітної
плати - премії ОСОБА_1 за період з 01.04.2005р. по 29.09.2006р. становить 39
600,00 грн. (18 місяців х 2200,00 грн. - 39 600,00грн.).

Доводи представників відповідача про відсутність
фінансової можливості у банку для виплат премій працівникам, крім виплат премій
до ювілейних та пам'ятних дат, не підтверджується наявними у справі доказами,
суперечать чинному законодавству та спростовуються доказами сплати премій, крім
премій до ювілейних та пам'ятних дат, іншим начальникам відділів (керівникам
служб) та членам Правління банку, а також опублікуванням в журналі
„Бізнес" № 40 від 02.10.2006 року відомостей щодо прибутку ЗАТ АКБ
„Одеса-Банк" у розмірі 9 000 000грн. за вісім місяців 2006 року.

Відповідно до приписів ст.2371 КЗпП України відшкодування
власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться
у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Статтями 43 і 48 Конституції України встановлено, що
кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею,
яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, право на своєчасне
одержання винагороди за працю захищається законом. Кожен має право на достатній
життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами
позивача відносно того, що відповідач, позбавивши його права на своєчасне
одержання винагороди (премії), порушив закріплений принцип рівності трудових
прав громадян та його конституційне право на достатній життєвий рівень, чим, у
свою чергу, завдав йому моральну шкоду, яка полягає у перенесених ним душевних
стражданнях. Також суд погоджується з доводами позивача щодо того, що порушення
відповідачем його законних прав, вимагало від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Враховуючи глибину і тривалість моральних страждань, які
зазнав позивач, ступінь вини відповідача у спричиненні моральної шкоди
позивачу, на думку суду, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.
буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального
кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про
присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один
місяць.

Беручи до уваги, що позивач звільнений від сплати
судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,
а тому згідно приписам ст.ст.81,88 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню
з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.43, 48
Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України „Про оплату праці", ст. ст.
2 97, 237і КЗпП України, ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, 209,212,214 - 215, 367 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства Акціонерний
комерційний банк „Одеса - Банк" на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну
плату (премію) у розмірі 39 600 (тридцять дев'ять тисяч шістсот )грн. 00 коп.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства Акціонерний
комерційний банк „Одеса - Банк" на користь ОСОБА_1 у відшкодування
моральної шкоди 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині
стягнення з Закритого акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк
„Одеса - Банк" на користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати (премії) у
межах суми премії за один місяць у розмірі 2 200 (дві тисячі двісті) грн. 00
коп.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства Акціонерний
комерційний банк „Одеса - Банк" на користь держави судові витрати у
розмірі 412 (чотириста дванадцять ) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси
шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження та поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.