РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„04" травня 2007 року

м. Донецьк
Колегія суддів Судової па
лати у цивільних справах Апе
ляційного суду Донецької обл
асті в складі:
Головуючого: Краснощок
ової Н.С.
Суддів:
Висоцької B.C.
Осипчук О.В. Новосядлої В.М.
Біляєвої О.М.
розглянувши в судовому за
сіданні справу за позовом О
СОБА_1 до ОСОБА_2, третя о
соба - 12-та Київська Державна н
отаріальна контора про визна
ння свідоцтва про право на сп
адщину частково недійсним, з
а касаційною скаргою предста
вника ОСОБА_2 за доручення
м -ОСОБА_3 на рішення Свято
шинського районного суду м. К
иєва від 11 березня 2004 року та ух
валу апеляційного суду м. Киє
ва від 14 червня 2004 року,

встановила:

У серпні 2003 року ОСОБА_1.3в
ернулася до суду із позовом д
о ОСОБА_2. про визнання час
тково недійсним свідоцтва пр
о право на спадщину, виданого
24.11.1994 року Дванадцятою Київськ
ою державною нотаріальною ко
нторою на ім. "я відповідача на
1/2 частину домоволодіння АД
РЕСА_1.
Зазначала, що при видачі 24 л
истопада 1994 року свідоцтва пр
о право на спадщину невірно б
уло визначено долі спадковог
о майна, які належали ОСОБА
_4. та ОСОБА_2., оскільки бу
дівництво будинку АДРЕСА_1
проводилося подружжям О
СОБА_4. та ОСОБА_5. і тому
ОСОБА_4., як дружині померло
го спадкодавця, повинно нале
жати 3/4 частини спадкового май
на, а не 1/2 частина. Просила виз
нати свідоцтво про право на с
падщину, видане на ім. "я відпо
відача на 1/2 частину спадковог
о майна частково недійсним в
1/4 частині.

Справа № 33ц - 200 кс-07
Головуючий першої інстанц
ії
Кривов"яз А.П.
Доповідач:

Осипчук О.В.
Категорія: 34

Рішенням Святошинського р
айонного суду м. Києва від 11 бе
резня 2004 року позов задоволен
о. Визнано свідоцтво про прав
о на спадщину за законом, вид
ане 24 листопада 1994 року Дванадц
ятою державною нотаріальною
конторою на ім. "я ОСОБА_2 н
а 1/2 частину домоволодіння А
ДРЕСА_1 частково недійсним
в 1/4 частині.
Ухвалою апеляційного суду
м. Києва від 14 червня 2004 року ап
еляційна скарга представник
а ОСОБА_2. за дорученням
ОСОБА_3 відхилена, рішення
Святошинського районного су
ду м. Києва від 11 березня 2004 рок
у залишено без змін.
В касаційній скарзі ОСОБ
А_3. просить рішення Святоши
нського районного суду м. Киє
ва від 11.03.2004 року та ухвалу апел
яційного суду м. Києва від 14.06.20
04 року скасувати і передати сп
раву на новий розгляд до суду
першої інстанції.
В обґрунтування доводів ка
саційної скарги посилається
на порушення судами норм мат
еріального та процесуальног
о права.
Колегія суддів вважає, що к
асаційна скарга підлягає час
тковому задоволенню з таких
підстав.
Судом першої інстанції при
розгляді справи визнано вст
ановленим, що спірний будино
к, який був збудований тільки
на 36%, згідно з договором купі
влі - продажу від 18.07.1962 року ОС
ОБА_6. придбала у ОСОБА_7.
Відповідно до договору дару
вання від 15.06.1971 року ОСОБА_6.
подарувала своєму сину ОСО
БА_8. спірний будинок, який н
а час дарування був збудован
ий на 45%. Згідно до свідоцтва пр
о право на спадщину за законо
м, виданого 24.11.1994 року Дванадця
тою Київською державною нота
ріальною конторою, спадкоєм
цями майна ОСОБА_8., який п
омер ІНФОРМАЦІЯ_2, є в рівн
их частках дружина померлого
- ОСОБА_4. та син -ОСОБА_2
. Відповідно до договору дару
вання від 13.01.1995 року ОСОБА_4.
подарувала позивачці ОСОБ
А_1 1/2 частину жилого будинку
АДРЕСА_1, яка належала їй
на праві власності відповідн
о до вищевказаного свідоцтва
про право на спадщину. ІНФО
РМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. померла
.
Задовольняючи позов, суд п
ершої інстанції виходив з то
го, що спірний будинок станов
ив спільну сумісну власність
подружжя ОСОБА_8. та ОСО
БА_4., які на час придбання та
будівництва будинку знаходи
лися у шлюбі, а тому остання,
як дружина померлого спадкод
авця, мала право на 1/2 частку б
удинку, набутого нею в період
шлюбу, а 1/2частина повинна бут
и розділена між нею, сином та
дочкою, яка спадщину не прий
няла.
При цьому суд керувався вим
огами ст. 48 ЦК України ( в редак
ції 1963 року), оскільки угода не
відповідає вимогам закону, а
саме не відповідає вимогам щ
одо дотримання умов, визнани
х законом необхідними для нь
ого і в якості доказів, які пі
дтверджують позов, визнав по
яснення свідка ОСОБА_10, ми
рову угоду, затверджену 28.09.1976 р
оку ухвалою Ленінградського
районного суду м. Києва, мате
ріалами спадкової справи та
власноручні листи ОСОБА_2
., у яких він визнає своє право
на 1/3 частину спадкового майн
а.
Апеляційний суд, залишаючи
без змін рішення суду першої
інстанції, виходив з того, що
про порушення своїх прав поз
ивачці стало відомо тільки в
літку 2003 року, тому строк позо
вної давності нею не пропуще
ний, а спірне свідоцтво про п
раво на спадщину за законом н
е відповідає вимогам закону,
укладене з порушенням встан
овленого порядку його видачі
, що порушує особисті майнові
права позивачки.
Проте погодитися з такими
висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 529 ЦК Укра
їни ( в редакції 1963 року) при спа
дкоємстві за законом спадкоє
мцями першої черги є в рівних
частках діти, дружина або чо
ловік та батьки померлого.
Згідно до ст. 560 ЦК України с
падкоємці, призвані до спадщ
ини, можуть отримати в держав
ній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини св
ідоцтво про право на спадщин
у.
Позивач ОСОБА_1. стала во
лодарем 1/2 частини будинку згі
дно договору дарування від 13 с
ічня 1995 року, але за позовом во
на оспорює свідоцтво про спа
дщину від 24.11.1994 року, хоча спадк
оємцем після смерті ОСОБА_8
. не являлася і до неї не пере
йшли права та обов'язки (спадщ
ина) від фізичної особи, яка п
омерла (спадкодавця). Дружина
померлого ОСОБА_4. за своє
життя не оспорювала свою час
тку в спірному домоволодінні
, яка зазначена в свідоцтві п
ро право на спадщину від 24.11.1994 р
оку. Нею також не оскаржувала
ся
постанова про відмову у вчи
нені нотаріальної дії від 22.12.19
93 року, якою їй відмовлено в ви
дачі свідоцтва про право вла
сності на частину в спільном
у майні подружжя, як дружині,
яка пережила свого чоловіка
, оскільки спадкоємець отрим
ав спадщину - будинок АДРЕС
А_1 - по договору дарування.

За таких обставин суд першо
ї інстанції помилково прийшо
в до висновку, з яким погодив
ся апеляційний суд, про право
мірність і законність заявле
них позовних вимог, при цьому
не надавши ніякої оцінки ріш
енню Святошинського районно
го суду м. Києва від 07 жовтня 2002
року, яке набрало чинності і
яким розділено в натурі спір
не домоволодіння між ОСОБА
_2 та ОСОБА_1 відповідно д
о належних їм часток. Посилан
ня апеляційного суду м. Києва
в тексті ухвали на те, що ОС
ОБА_1 стало відомо про поруш
ене право тільки влітку 2003 рок
у не відповідає дійсності і с
простовується матеріалами с
прави, з яких вбачається, що с
пір стосовно домоволодіння с
торони намагалися вирішити,
починаючи з 1996 року.
Суд першої ін станції непра
вильно застосував до даних п
равовідносин вимоги ст. 48 ЦК
України ( в редакції 1963 року), як
і не підлягали застосуванню,
оскільки їх дія на спірні пр
авовідносини між сторонами н
е поширюється.
Суд апеляційної інстанції
, в порушення ст. 301 ЦПК Україн
и ( в редакції 1963 року) на зазнач
ені порушення закону уваги н
е звернув та залишив рішення
місцевого суду без змін.
Відповідно до ст. 341 ЦПК Укра
їни суд касаційної інстанції
має право скасувати судові р
ішення і ухвалити нове рішен
ня, якщо застосовано закон, я
кий не поширюється на ці прав
овідносини, чи не застосован
о закон, який підлягає застос
уванню.
За таких обставин судові рі
шення підлягають скасуванню
з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволені поз
ову.
Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК Ук
раїни, колегія суддів Судово
ї палати Апеляційного суду Д
онецької області, -

вирішила:

Касаційну скаргу представ
ника ОСОБА_2 за дорученням
- ОСОБА_3 задовольнити час
тково.

Рішення Святошинського ра
йонного суду м. Києва від 11 бер
езня 2004 року та ухвалу апеляці
йного суду м. Києва від 14 червн
я 2004 року скасувати.
В задоволені позову ОСОБ
А_1 до ОСОБА_2, третя особ
а - 12-та Київська державна нота
ріальна контора, - про визнан
ня свідоцтва про право на спа
дщину за законом частково не
дійсним - відмовити.
Рішення оскарженню не під
лягає.