Справа № 2-4323/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

1 листопада 2007 року
Оболонський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді                        Маринченко
М. М.

при секретарі                                Даниловому
А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору про сплату
аліментів та зміну розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення аліментів на утримання дитини за договором про сплату аліментів
та неустойки за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про
зміну розміру аліментів.

В обгрунтування своїх вимог посилався на те,  що перебував з відповідачкою в
зареєстрованому шлюбі,  який розірвано в
серпні 2006 року.ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3,  який в даний час проживає разом з матір'ю і
на утримання якого він сплачує аліменти за договором про сплату аліментів,  який укладений між ним та ОСОБА_2. 28 лютого
2006 року. За умовами цього договору він повинен сплачувати колишній дружині
10100 гривень щомісячно,  а також
додаткові витрати на дитину,  що
викликані особливими обставинами. На день укладення договору спортивний клуб
«ФК Волинь» перебував у першій лізі Українського футболу. На даний час
фінансове становище клубу таке,  що він
отримує мінімальну заробітну плату і умови договору він виконати не в силі.
Інших доходів у нього немає. Більше того,
він зареєстрував новий шлюб і ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилася дочка
ОСОБА_4,  яка проживає разом з ним та
дружиною. З ними також проживає син його дружини від першого шлюбу
ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі викладеного позивач просив розірвати договір про сплату
аліментів від 28 лютого 2006 року,  зміни
розмір аліментів та стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання
сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною
повноліття.

В судовому засіданні позивач вказані позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Відповідачка проти позову заперечувала,
вказуючи на його необґрунтованість та звернулася до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів за
договором від 28 лютого 2006 року,
посилаючись на те,  що ОСОБА_1 з
часу укладення договору не здійснив за ним жодної виплати,  передбаченої п. 2 договору,  чим ухиляється від виконання свого обов'язку
утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У зв'язку з цим просила
стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 202977 грн.
43 коп. станом на 31 жовтня 2007 року та неустойку у розмірі одного відсотка
від зазначеної суми за прострочення сплати аліментів на підставі  ст.
196 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_1 проти задоволення в повному обсязі зустрічного позову заперечував
посилаючись на те,  що ним кошти за
договором сплачувалися частково в силу його фінансових можливостей.
Зокрема,  позивачці за зустрічним позовом
здійснювалися грошові перекази: ним у розмірі 2000 грн.,  його дружиною за його проханням у розмірі
8850 грн.,  всього на суму 10850 грн. З
врахуванням його матеріального стану просив звільнити його від сплати неустойки
за прострочення сплати аліментів за договором.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1,
представника ОСОБА_2.,  дослідивши
матеріали справи,  суд вважає,  що первісний позов підлягає задоволенню,  а зустрічний позов - частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі  ст.  180 Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до  ст.  189 Сімейного кодексу України батьки мають право
укласти договір про сплату аліментів на дитину,
у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть
порушувати права дитини,  які встановлені
цим Кодексом.  Договір укладається у
письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Відповідно до  ст.  181 Сімейного кодексу України за рішенням
суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її
матері,  батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до  ст.
184 Сімейного кодексу України здійснюється у тому випадку,  коли платник аліментів має нерегулярний,  мінливий дохід або частину доходу одержує в
натурі.

Відповідно до  ст.  192 Сімейного кодексу України розмір
аліментів,  визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками,  може бути
згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,  погіршення або поліпшення здоров'я когось із
них.

Судом встановлено,  щоІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін
по справі,  які перебували в
зареєстрованому шлюбі,  народився син
ОСОБА_3.

28 лютого 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. укладено нотаріально
посвідчений договір про сплату аліментів,
відповідно до пунктів 2,  3 якого
ОСОБА_1 зобов'язався сплачувати ОСОБА_2. аліменти на утримання сина
ОСОБА_3,  який проживає разом з
матір'ю,  у розмірі 10100 грн. щомісячно
до досягнення ним повноліття. Аліменти повинні сплачуватися ОСОБА_1 щомісячно
не пізніше п'ятого числа поточного місяця шляхом сплати вказаної суми готівкою
матері дитини.

4 серпня 2006 року шлюб між сторонами розірвано.

13 жовтня 2006 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 у них
народилася дочка ОСОБА_4. ОСОБА_1 проживає разом з ними та сином дружини від
першого шлюбу ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_3 в
м.  Луцьку.

Відповідно до довідки від 12 жовтня 2007 року ОСОБА_1 працює в ВАТ «СК «ФК
Волинь» спортсменом-футболістом,  його
заробітна плата за 2006 рік складає 4158 грн. 57 коп.. за 2007 рік (станом на
вересень місяць) - 4506 грн. 32 коп.

На підставі викладеного,  у зв'язку
зі зміною матеріального та сімейного стану платника аліментів,  а також у зв'язку з тим,  що сторони не досягли згоди щодо приведення
договору у відповідність з обставинами,
які змінилися,  суд приходить до
висновку про необхідність розірвання договору про сплату аліментів та зміни
розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

З урахуванням обставин,  викладених
у  ст.
182 Сімейного кодексу України,
суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2. аліменти на
утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 всіх видів доходів ОСОБА_1 до досягнення
сином повноліття,  але не менше ніж
тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим судом встановлено,  і ця
обставина частково визнана ОСОБА_1,  що
останній має заборгованість по сплаті аліментів за договором про сплату
аліментів від 28 лютого 2006 року.

Відповідно до п. 2 цього договору ОСОБА_1 за період з 28 лютого 2006 року
по 31 жовтня 2007 року повинен сплатити ОСОБА_2. аліменти у розмірі 202000 грн.
(20 місяців х 10100 грн.). Проте,  з
наявних в матеріалах справи виписок з рахунку про відправку переказу (а с.  56,
57) та довідки Приватбанку від 24 жовтня 2007 року (а.с.  72) вбачається,  що ОСОБА_1 за вказаний період відправив
грошові перекази на ім'я ОСОБА_2 у розмірі 2000 грн.

Таким чином з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2. підлягає стягненню заборгованість
за договором про сплату аліментів від 28 лютого 2006 року у розмірі 200 000 грн
(202 000 грн. - 2000 грн.).

При визначенні розміру заборгованості суд не приймає до розрахунку грошові
перекази,  які здійснювалися на ім'я
ОСОБА_2. дружиною ОСОБА_1,  оскільки
остання не являється стороною договору про сплату аліментів від 28 лютого 2006
року. Будь-яких доказів,  що вказані
грошові кошти сплачувалися саме на виконання умов цього договору ОСОБА_1 не
надано.

Позовні вимоги ОСОБА_2. про стягнення з ОСОБА_1 неустойки за прострочення
сплати аліментів на підставі  ст.  196 Сімейного кодексу України задоволенню не
підлягають,  оскільки вказаною статтею
передбачено право одержувача аліментів на стягнення неустойки лише у
випадку,  якщо заборгованість виникла по
аліментах,  що сплачуються за рішенням
суду.

На підставі  ст.  88 ЦПК України зі сторін на користь один
одного підлягають стягненню понесені ними та документально підтверджені судові
витрати.

На підставі  ст.   ст.
180,  181,  184,
189,  192 Сімейного кодексу
України,  526 Цивільного кодексу
України,  керуючись  ст.
ст.  15,  60,
88,  213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати договір про сплату аліментів від 28 лютого 2006 року,  укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої
київської державної нотаріальної контори Борисовою CO.

Стягнути з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5,  зареєстрованого за
адресою: Волинська обл.,  м.  Луцьк,  АДРЕСА_1,  працюючого спортсменом-футболістом в ВАТ
„Спортивний клуб „ФК Волинь" за адресою: Волинська обл.,  м.  Луцьк,  просп. Перемоги,  7,  на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,  у розмірі 1/4
частини всіх видів доходів ОСОБА_1 щомісячно,
з дня набрання законної сили рішенням суду до досягнення ОСОБА_3
повноліття,  але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові втрати: державне
мито у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 7 грн. 50 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів на
утримання сина ОСОБА_1,  30 червня 1997

року народження,  у розмірі 200 000
грн. (двісті тисяч гривень) за договором про сплаті аліментів від 28 лютого
2006 року.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати: судовий збір в
розмірі в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 30 грн.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до апеляційного суду
м.  Києва через Оболонський районний суд
м.  Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана в двадцятиденний
строк,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.