Справа 2- 4323
Рішення

Іменем України

30
жовтня 2007 року                                   Бердянський
міськрайонний суд

У
складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При
секретарі: Онищук О. О.

За участю
представника позивача: ОСОБА_9

Адвоката:
ОСОБА_8

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного
товариства «Бер­дянське підприємство теплових мереж»,  треті особи ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,  компенсація моральної
шкоди,  уточнюючою позовною заявою про
поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1
3вернувся до суду з позовом,  в якому
зазначив,  що він з 2002 року працював на
посаді заступника голови правління закритого акціонерного товариства
«Бердянське підприємство теплових мереж»,
являвся головою Спостережної ради то­вариства. 06. 06. 2005 року на
засіданні Спостережної ради його повноваження,
як го­лови ради,  були призупинені
до чергових зборів акціонерів. В цей час він знаходився на лікарняному,  тому вважає,
що призупинення повноважень було здійснено неза­конно,  оскільки його не запрошували на засідання і
не вислухали його пояснення.

Крім
того,  29. 08. 2005 року його було
звільнено з підприємства у зв'язку із скороченням штатів. Вважаючи,  що рішення Наглядової ради призвело до його
неза­конного звільнення,  позивач просить
стягнути з підприємства ЗАТ «Бердянське під­приємство теплових мереж» середній
заробіток за час вимушено прогулу в сумі 22325, 40 грн. за 395 днів та моральну
шкоду в сумі 6000 грн.,  оскільки він у
зв'язку із незаконним звільненням лікувався,
нервував,  а крім того,  його звільнили за рік до на­стання пенсійного
віку,  незважаючи на те,  що він працював на підприємстві з 1973
року,  і п'ять років на посаді голови
правління.

В
доповнюючому позову ОСОБА_1 просить поновити його на роботі,  стяг­нути середній заробіток за час вимушено
прогулу та моральну шкоду. При цьому за­значив,
що скорочення штатів на підприємстві було здійснено з метою усунення
його з роботи,  оскільки,  він раніше працював керівником підприємства,  а за скороченням штатів йому запропонували
роботу електромонтера,  на що він
згодитись не міг і був вимушений звільнитись.

Вважає,  що подання керівника підприємства до
Наглядової ради про скорочен­ня штатів на підприємстві належним чином не було
розглянуте,  і персонально канди­датури,  які підлягали скороченню,  на раді не обговорювались.

Вважає,  що його позовні вимоги не являються
трудовими,  тому термін для зве­рнення до
суду про поновлення на роботі він не пропустив,
позов пред'явлений для стягнення матеріального збитку,  який було завдано неправомірними діями
відповіда­ча при прийнятті рішень наглядовою радою про припинення його
повноважень та ви­борами нового голови Наглядової ради,  і його подальшим звільненням.

Представник
відповідача за довіреністю Абіонян О. Є. позов не визнала і пояс­нила,  що Наглядова рада ЗАТ «Бердянське підприємство
теплових мереж» діяла в межах своїх повноважень при вирішення питання про
припинення повноважень ОСОБА_1,  як голови Наглядової ради; скорочення штатів на
підприємстві відбулось у повному відповідності до КЗоТУ,  ніяких порушень відносно позивача допущено не
було. Проведеною перевіркою територіальної державної інспекції праці за
скаргами ОСОБА_1,  яка відбулась 14. 09. 2005 року,  порушень трудового законодавства при
звільненні позивача не виявлено.

Третя
особа ОСОБА_2,  від свого імені,  а також за дорученнями від тре­тіх осіб
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 позов не ви­знав
і пояснив,  що він,  як заступник голови Наглядової ради,  за відсутності голови,  проводив засідання ради,  що передбачено Положенням про Наглядову
раду,  до цього він сам особисто кілька
разів дзвонив на мобільний телефон ОСОБА_1 і до нього додому,  щоб попередити про засідання ради,  але той не відповідав на дзвінки. Тому 06.
06. 2005 року відбулось засідання Наглядової ради,  де одноголосно було вирішено призупинити
обов'язки ОСОБА_1,  як голови Наглядової ради,  до наступних збо­рів акціонерів,  та виразити йому свою недовіру.

ЗО. 05.
2005 року в Наглядову раду надійшло подання голови правління ЗАТ «БПТМ»
Омельченка М.  Т. про узгодження нової
структури підприємства,  01. 06. 2005
року на засіданні HP нова структура була узгоджена.

Третя
особа ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнала і поясни­ла,  що їй шкода,
що таким чином обійшлись із ОСОБА_1,  який довгий час пра­цював на підприємстві,  але всі засідання Наглядової ради проходили
згідно Статуту і скорочення штатів на підприємстві пройшло правильно.

Вислухавши
думку сторін,  вивчивши матеріали
справи,  суд приходить до ви­сновку про
відсутність підстав для задоволення позову.

Так,  судом встановлено,  що 02. 09. 2005 року ОСОБА_1 було звільнено з
ЗАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» по п. 1  ст.  40
КЗоТ України
у зв'язку із скороченням штатів,  про що
свідчить копія трудової книжки.

Згідно
протоколу № 20 засідання Наглядової ради ЗАТ «БПТМ» ,  яке відбулось 06. 06. 2005 року повноваження
ОСОБА_1,  як голови Наглядової ради,  призупи­нено до наступних зборів акціонерів.

В
поданій 01. 06. 2007 році позовній заяві ОСОБА_1 3аявляв,  що не бажає поновлюватись на роботі,  але просив стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушено прогулу і моральну шкоду,  пояснюючи при цьому,  що його звільнення з роботи за скороченням
штатів відбулось в результаті неправомірного усунення його з посади голови
Наглядової ради. Продовжуючи наполягати на цьому,  він подає уточ­нюючий позов про поновлення на
роботі та стягнення середнього заробітку і мораль­ної шкоди,  але знов заявляє,  що позов не є трудовим,  і він не оспорює законність зві­льнення за
скороченням штатів,  а хоче стягнути з
підприємства причинену йому не­правомірним рішення HP матеріальну
шкоду,  а оскільки без поновлення на
роботі

цього зробити
неможливо,  він наполягає на поновленні.
Оскільки позов не є трудо­вим,  то він не
підпадає під дію КЗоТу,  і для цього не потрібно додержуватись місяч­ного терміну
для звернення до суду за поновленням на роботі.

Але з
такими твердженнями позивача суд погодитись не може,  оскільки підста­ви для стягнення середнього
заробітку за вимушений прогул та моральну шкоду за незаконне звільнення
передбачені  ст.
ст.  236 та 237-1
КЗОТу.

Спір
випливає з трудових відносин,  які
виникли між ОСОБА_1,  як праців­ником підприємства,  та паралельно головою Наглядової ради
підприємства,  з одного боку,  та ЗАТ «Бердянське підприємство теплових
мереж» з іншого боку,  а значить,  є трудовим.

У
відповідності до  ст.  233 КЗоТ
України працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного,  районного в
місті чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня,  коли він дізнався або повинен був дізнатись
про порушення свого права,  а у справах
про звільнення - в місячний строк з дня вручення йому копії наказу про
звільнення,  або з дня видачі трудової
книжки.

В
судовому засіданні позивач не висував підстави,
які б свідчили про порушен­ня відповідачем чинного законодавства при
звільнені його з роботи за скороченням штатів,
але судом були досліджені подання голови правління ЗАТ «БПТМ» до Нагля­дової
ради про узгодження нової структури підприємства,  протокол Наглядової ради ЗАТ «БПТМ» про
узгодження нової структури ЗАТ «БПТМ» від 01. 06. 2005 року; подання
адміністрації підприємства до профспілкового комітету для надання згоди на
скорочення штатів,  виписку з протоколу ;
2 від 20. 04. 2005 року про надання згоди на скорочення штатів підприємства;
попередження ОСОБА_1 про запропонування робочого місця замість скороченого від
03. 07. 2005 р; наказ № 115-к про звільнення ОСОБА_1 3а скороченням
штатів,  наказ про припинення трудового
договору.

За
скаргою ОСОБА_1 правильність його звільнення з роботи перевірялась
територіальної державною інспекцією праці,
і у висновку від 14. 09. 2005 року вказа­но,  що при проведенні перевірки порушень чинного
законодавства України не вста­новлено.

Позивач
надав суду копії ухвал Запорізького апеляційного господарського су­ду,  та Вищого господарського суду України,  з яких вбачається,  що господарським су­дом Запорізької області
відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 про визнан­ня недійсними протоколів
Наглядової ради. Суд вважає,  що розгляд
його позову ні­яким чином не заважає вирішенню питання по цій справі,  тому відмовив в задоволен­ні клопотання про
зупинення цієї справи до розгляду позову господарським судом Запорізької
області.

Згідно
до ч. 4  ст.  267 ЦК
України сплив позовної давності,  про
застосування якої заявлено стороною у спорі,
є підставою для відмови в позові.

Крім
того,  ч. 1  ст.  60
ЦПК України передбачає,  що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог за запере­чень.

Суд
вважає,  що позивачем не доведені
обставини,  які б свідчили про незакон­ність
його звільнення з посади; звертаючись в суд з трудовим спором,  він пропустив термін,  передбачений
ст.  233 КЗоТ України;
взаємозв'язок із припиненням його пов­новажень,
як голови Наглядової ради,  та
звільненням за скороченням штатів,
ОСОБА_1 доведено не було. Розмір середнього заробітку за час вимушено
прогулу по­зивачем здійснено без урахування вимог КЗоТУ,  характер та тривалість моральних страждань
позивачем не доведено,  не доведений
причинний зв'язок між придбанням

ліків та
звільненням з підприємства ,  і таким
чином розмір моральної шкоди нічим не підтверджується,  а отже підстави для задоволення позову в
справі відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  233 КЗоТ України,   ст.
267 ЦК України
,   ст.
ст.  212 - 215 ЦПК
України,  суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд. Заяву про апеля­ційне
оскарження може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рі­шення,  а апеляційну скаргу - протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеля­ційне оскарження.