Справа
№2-3691/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

„02" липня 2007 р.

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Нікітіної С.Й.

При секретарі - Віноградовій І.В.

За участю адвоката ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Приморського
районного суду м. Одеси

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства

„Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне
Управління морських шляхів" про

поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до ДП
„Чоразморшлях" про поновлення на посаді головного інженера ДП
„Чоразморшлях" та стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. Просив допустити негайне виконання рішення. Свої вимоги обґрунтовував
тим, що заява від 05.01.2007 року про звільнення після надання відпусток була
написана позивачем під неправомірним тиском адміністрації, як обов'язкова умова
адміністрації для надання йому відпустки, що була йому необхідна для проведення
санітарно-курортного лікування після перенесеної рік назад черепно-мозкової
травми. Зазначив, що відпустки за 2005, 2006 роки йому не надавалися з вини
адміністрації, тому вимога адміністрації надати відпустку лише після подання
заяви про звільнення була незаконною. Також пояснив, що зв'язку з невиплатою
йому заробітної плати за час відпустки заявою від 01.02.2007 року він відкликав
свою заяву про звільнення. Вважає, що заяву від 01.02.2007 року слід прийняти
до уваги, так як станом на 01.02.2007 року позивачу не була повідомлена дата
закінчення відпустки та дата наступного звільнення, тому суттєві умови угоди
про звільнення не були погоджені; крім того наказ про звільнення позивача №69/к
від 11 квітня 2007 року підписаний з боку адміністрації замісником начальника
ДП „Чоразморшлях" ОСОБА_3 без відповідних повноважень.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали,
посилаючись на те, що заява про звільнення не може бути відізваною в
односторонньому порядку; затримка в виплаті заробітної плати виникла не по вині
підприємства; заяви щодо отримання відпусток до канцелярії ДП
„Чоразморшлях" від позивача раніше 05.01.2007 року не надходило; посилання
на тиск від адміністрації ДП „Чоразморшлях" є необгрунтованим. Відносно
наявності повноважень особи, яка підписала наказ про звільнення №69/к від
11.04.2007 року представники відповідача пояснили, що відповідно до ст.147 КПК
України копія постанови про відсторонення від посади направляється для
виконання по місцю роботи (служби) обвинуваченого, а місцем роботи згідно
контракту начальника ДП „Чоразморшлях" є Міністерство транспорту та
зв'язку України. Таким чином до видання 18.05.2007 року міністром транспорту та
зв'язку України наказу про відсторонення ОСОБА_4
від посади, останній мав всі повноваження начальника Управління, в тому
числі відповідно до умов контракту міг делегувати частину своїх повноважень
ОСОБА_3

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до наступного:

ОСОБА_2
працював в ДП „Чоразморшлях" з 10.01.2005 року, станом на 05.01.2007 року
згідно наказу №158/к від 14.09.2006 року займав посаду головного інженера. З
моменту вступу на посаду в 2006 році Начальник ДП „Чоразморшлях" проявляв
до ОСОБА_2
негативне та упереджене ставлення, що підтверджується поясненнями позивача та
показами свідка - замісника начальника ДП „Чоразморшлях" ОСОБА_5 та
здійснював на позивача постійний психологічний тиск з метою примусити написати
заяву про звільнення.

05.01.2007 року ОСОБА_2 була подана заява про надання
йому щорічних оплачуваних відпусток за 2005, 2006 роки з метою проведення
санітарно-курортного лікування. Заява була подана безпосередньо до начальника
Управління ОСОБА_4, що підтверджується поясненнями позивача та показами свідка
ОСОБА_6 Згідно витягу з медичної картки стаціонарного хворого Міської клінічної
лікарні №1 позивач переніс тяжку кістно - скелетну травму, ушиб головного
мозку, перелом черепу та ін. та після виписки з лікарні йому була надані
лікарняні та трудові рекомендації, в тому числі проведення санітарно-курортного
лікування. Як підтверджується показами свідка, стан здоров'я позивача був добре
відомий начальнику Управління ОСОБА_4 Правових підстав для відмови в
задоволенні заяви про відпустку не існувало, так як у відповідності до ч.5
ст.11 Закону України „Про відпустки" забороняється ненадання щорічних
відпусток повної тривалості протягом двох років підряд. Заперечення
відповідача, що позивачу не надавалася відпустка тому, що раніше він не виявляв
бажання її отримати, не заслуговують на увагу. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів письмового повідомлення ОСОБА_2 у
відповідності до ч.10 ст.10 Закону України „Про відпуски" про дату початку
щорічних відпусток за 2005, 2006 роки згідно з графіком відпусток відповідачем
не надано, що свідчить про ненадання позивачу відпусток по вині адміністрації
підприємства. Розгляд заяви про надання відпустки був перенесений начальником
Управління ДП „Чоразморшлях" на строк після проведення виробничої наради,
під час якої позивачу була оголошена догана за грубе порушення трудової
дисципліни, з обгрунтованістю якої позивач не погодився. В подальшому, а саме
23.04.2007 року заступником Чорноморського транспортного прокурора в результаті
розгляду скарги ОСОБА_2 про
незаконне притягнення його до дисциплінарної відповідальності встановлено, що
наказ №001/3 від 05.01.2007 року суперечить чинному законодавству, на даний
наказ винесений прокурорський протест та дію опротестованого акту зупинено. Після
проведення виробничої наради 05.01.2007 року начальник Управління повідомив
позивачу, що відпустка буде йому надана лише за умови написання одночасно заяви
про звільнення на підставі п.1.ст.36 КЗпП України, після чого позивач написав
заяву про надання йому щорічних основних і додаткових відпусток за 2005, 2006
роки з наступним звільненням за п.І.ст.36 КЗпП (за угодою сторін). Позивач не
був ознайомлений з наказом № 03/к від 05.01.2007 року про надання відпустки з
подальшим звільненням, що підтверджується наданою ДП „Чоразморшлях" копією
наказу та поясненнями представників відповідача. В зв'язку з неотриманням
станом на 01.02.2007 року заробітної плати за період відпусток позивач подав до
ДП „Чоразморшлях" заяву про відкликання своєї заяви про звільнення від
05.01.2007 року. Заробітна плата за період відпустки була виплачена позивачу
05.02.2007 року, що підтверджується листом ДП „Чоразморшлях" № 016/332 від
15.02.2007 року та витягом з карткового рахунку позивача. Позивач дізнався про
строк закінчення відпусток лише в середині лютого 2007 року, зателефонувавши до
відділу кадрів ДП „Чоразморшлях". В зв'язку з хворобою позивача строк
наданої відпустки неодноразово продовжувався, що підтверджується лікарняними
листками № 969118, № 228783, № 072320 та наказами по ДП „Чоразморшлях" №
47/к від 07.03.2007 року, № 57/к від 26.03.2007 року, №.69/к від 11.04.2007
року.   19.04.2007 року позивач був
ознайомлений з  наказом №.69/к від

11.04.2007 року за підписом замісника начальника
Управління ОСОБА_3 про продовження йому відпустки в зв'язку з хворобою та
звільнення з 19.04.2007 року на підставі п.І.ст.36 КзПП України (за угодою
сторін), на якому письмово висловив свою незгоду в частині звільнення.

Відповідно до змісту п.1 ст. 36 КЗпП України припинення
трудового договору за угодою сторін передбачає угоду між власником або
уповноваженим ним органом з однієї сторони і робітником підприємства з другої
сторони щодо строків і підстав припинення трудового договору, при цьому наміри
сторін повинні формуватися вільно, а волевиявлення сторін відповідати їх
дійсним намірам.

Як і трудовій договір, угода про його припинення може
бути укладена в письмовій або усній формі, при цьому при укладенні угоди про
припинення трудового договору в усній формі допустимими доказами волі та волевиявлення
сторін є як письмові документи: заяви, листи, накази, так і пояснення сторін та
покази свідків.

Оцінюючи подані докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що воля позивача при написанні заяви від 05.01.2007 року про надання
щорічних основних і додаткових оплачуваних відпусток за 2005, 2006 роки з
наступним звільненням на підставі п.1 ст.36 КЗпП не була сформована вільно,
заява була написана під неправомірним тиском адміністрації та не відповідала
дійсним намірам позивача щодо одержання чергових відпусток та продовження
трудової діяльності.

Суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності
тиску на позивача при написанні заяви про звільнення від 05.01.2007 року, так
як таке ствердження спростовується наданими по справі доказами.

Крім того, заява позивача від 05.01.2007 року не містить
конкретної дати звільнення, яка повинна бути обчислена з урахуванням строку
наданих відпусток. Враховуючи, що станом на 01.02.2007 року, при поданні заяви
до ДП „Чоразморшлях" про відкликання власної заяви про звільнення позивач
не був ознайомлений з наказом № 03/к від 05.01.2007 року, строк наданих
відпусток був йому ще невідомий, і позивач ніколи не висловлював своєї згоди на
звільнення саме 12 березня 2007 року, суд приходить до висновку що суттєві
умови угоди про звільнення не були досягнуті сторонами.

За таких обставин звільнення позивача на підставі п. 1
ст.36 КЗпП України (за угодою сторін) є незаконним.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без
законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен
бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. На
підставі наведеного суд приходить до висновку, що вимоги позивач про поновлення
на роботі на посаді головного інженера ДП „Чоразморшлях" підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст235 КЗпП України при винесенні
рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. Згідно довідки, наданої ДП „Чоразморшлях" станом на 11.04.2007
року середньоденний заробіток ОСОБА_2 складав
177 грн. 47 коп., тобто відповідно до „Порядку обчислення середньої заробітної
плати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від
08.02.1995 року на момент прийняття рішення стягненню з ДП
„Чоразморшлях"   на користь позивача

підлягає 8 518, 56 грн. (вісім тисяч п'ятсот вісімнадцять
гривень 56 копійок) заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно ч. 5 ст.235
КЗпП України, п.4 ч.1, ст. 367 ЦПК України рішення про поновлення роботі
незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

На підставі наведеного, керуючись; ст. 235 КзПП, п.8
„Порядку обчислення середньої заробітної плати" , ст.ст. 209-215, 367
Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИPІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до
Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне
Управління морських шляхів" задовольнити повністю: поновити ОСОБА_2 на посаді
головного інженера Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне
Управління морських шляхів"; стягнути з Державного підприємства
„Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських
шляхів" на користь ОСОБА_2 8 518,
56 грн. (вісім тисяч п'ятсот вісімнадцять грн. 56 коп) середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення
на роботі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської
області, через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня
виготовлення мотивованого рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.