Справа №2-6451/07
РІШЕННЯ

Іменем        України

«13» липня 2007
року

Приморський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого     - судді Уманець О.В.,

при
секретарі    -      Шудрі С.В.,

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2з вимогою про
розірвання шлюбу на підставі того, що шлюбні відносини між нею та відповідачем
припинились з 2006 року . Як причину розпаду сім'ї позивачка вказує на той
факт, що сторони є різними за характером людьми, у них різні погляди на
подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися відчужені відносини. Сторони
втратили один до одного почуття любові та поваги, не ведуть спільне
господарство.

Відповідач у судове засідання з'явився, позовні вимоги позивачки визнав,
визнав обгрунтованою вимогу про розірвання шлюбу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову при проведенні
попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 04 березня 2000 року, про що в книзі реєстрації актів про
укладення шлюбу зроблено актовий запис № 80. Від цього шлюбу є неповнолітня
донька -ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Шлюб у позивачки перший, у відповідача
другий.

Сімейні відносини фактично припинені ,подружні відносини не підтримують,
спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення
сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й
поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування
спільної сім'ї. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на
подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися відчужені відносини.
Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин.

На примирення сторони не згодні, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї
є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо
примирення сторін.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами
дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка
й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, а
також інтересам неповнолітньої дитини.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання
чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них,
інтересам дітей, що мають істотне значення.

Видатки по оплаті державного мита при оформленні реєстрації розірвання
шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного
кодексу України, ст. ст. 11, ч.4 ст. 130, ч.4 ст. 174, ст. ст. 213,215
Цивільного процесуального кодексу України, СУД-

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів
громадянського стану Центральної райадміністрації виконкому Одеської міськради
04 березня 2000 року, актовий запис № 80, розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_1державне
мито у розмірі 17,0 гривень, ОСОБА_2- від сплати звільнити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд
першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.