справа № 2-66/07
№ провадження _________
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2007 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська

у складі судді Гібалюк Т.Я.

при секретарі Івановій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадщини, мотивуючи позов тим, що позивачі є спадкоємцями після смерті батька та матері. Однак, свідоцтво про право спадщину нотаріус незаконно видав тільки на відповідача. Просять визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину по закону видане на ім`я ОСОБА_3 , визнати право власності за ОСОБА_2 6/36 частин, ОСОБА_3 14/36 частин, ОСОБА_1 11/36 частин, ОСОБА_5 5/36 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 підтримали свої вимоги в рамках заявленого позову.

В судовому засіданні ОСОБА_3 позов визнав частково.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

16 травня 1942 року був укладений шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , про що у відділі Заводського РАГС зроблений запис № 114, про що свідчить довідка Заводського РАГС м. Дніпродзержинська від 07 серпня 2002 р. (а.с. 8).

Від шлюбу подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_8 мали трьох дітей: ОСОБА_2 , 1943 р.н., ОСОБА_9 , 1940 р.н., ОСОБА_3 , 1952 р.н.

Дочка ОСОБА_6 і ОСОБА_10 ОСОБА_9 , шлюбне прізвище ОСОБА_11 , яка була матір`ю ОСОБА_1 і ОСОБА_12 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16, 17, 18, 19, 20).

Під час шлюбу було збудовано домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Згідно Витягу з реєстру прав власників на нерухоме майно, виданого БТІ м. Дніпродзержинська 11 лютого 2004 р. власником будинку по АДРЕСА_1 зазначений ОСОБА_3 (а.с. 50).

8 квітня 1988 р. ОСОБА_13 складає заповіт в Першій Дніпродзержинській нотаріальній конторі, реєстровий запис № 11320. Згідно до заповіту, ОСОБА_13 розпорядилася своєю частиною домоволодіння таким чином: вона заповіла ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 1/6 частини домоволодіння, ОСОБА_1 і ОСОБА_14 по 1/12 частини (а.с. 43).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 . Свідоцтво про смерть НОМЕР_1 видане Дніпровським РАГС м. Дніпродзержинська 20 грудня 1995 р. (а.с. 47)

На момент смерті шлюб між ним та ОСОБА_13 не був розірваний, і тому, в порядку ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 р.) спадкоємцем частини домоволодіння стала дружина померлого. ОСОБА_13 постійно проживала в спадковому домоволодінні разом з чоловіком, на момент відкриття спадщини, і таким чином фактично вступила в управління і володіння спадщиною, що не суперечить вимогам ст. 549 ЦК України (1963 р.).

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_6 фактично спадкове майно прийняла його дружина, яка проживала в домі і ОСОБА_3 , оскільки як вбачається з довідки голови квартального комітету, яку він надав до нотаріальної контори, він, ОСОБА_3 мешкав з батьками з листопада 1994 р. по АДРЕСА_1 по час видачі довідки, 18 листопада 2003 р. (арк.спр. 48)

Крім того, ОСОБА_3 після смерті батька, фактично прийняв спадщину, у вигляді батьківської мисливської рушниці, холодильника «Дніпро», ощадних вкладів, провів газопровід, сплатив податки, що свідчить про прийняття ним спадщини після смерті батька. Так, в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтвердив той факт, що його брат ОСОБА_3 після смерті батька забрав собі мисливську рушницю, холодильник «Дніпро». Відповідач ОСОБА_3 надав суду в якості доказів паспорт на одноствольну мисливську рушницю, ощадні книжки про вклади зроблені батьками.

Згідно до вимог ст. 549 ЦК України (1963 р.) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління спадковим майном, чи частиною його протягом шести місяців, або якщо надав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 два спадкоємця дружина ОСОБА_13 і син ОСОБА_3 прийняли спадщину у розмірі 1/4 частини домоволодіння.

ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька в передбачений законом строк не зверталися, про що пояснили в судовому засіданні.

Суд вважає що в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що саме він, а не брат ОСОБА_3 проживав з батьками в домі на момент смерті батька і таким чином він, а не ОСОБА_3 прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 померла, свідоцтво про смерть НОМЕР_2 видане Заводським РАГС м. Дніпродзержинська 19 березня 2002 р. (а.с. 40)

Після її смерті залишились спадкоємці: ОСОБА_3 (син померлої), ОСОБА_2 (син померлої), ОСОБА_1 і ОСОБА_14 (онуки померлої).

16 вересня 2002 р. ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися з заявою про прийняття спадщини домоволодіння АДРЕСА_1 . Була заведена спадкова справа № 695/02 Першою Дніпродзержинською нотаріальною конторою.

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 надали в Першу нотаріальну контору м. Дніпродзержинська 17 вересня 2002 р. заяви, в яких від заповіту посвідченого Першою Дніпродзержинською нотаріальною конторою 8 квітня 1988 р. за № /1320 від імені ОСОБА_13 відмовилися і просили видати свідоцтво про право спадщини за законом (а.с. 37, 38).

Згідно до вимог ст. 553 ЦК України (1963 р.), спадкоємець по закону чи по заповіту вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Подальша відмова від такої заяви є неможливою.

Спадкоємиця ОСОБА_14 з заявою про відмову від права на спадщину не зверталася, таким чином має право на частину спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_13 , на 1/12 частини домоволодіння.

Суд вважає, що після смерті ОСОБА_13 відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частин домоволодіння, які повинні бути поділені між трьох спадкоємців, кожному по 2/9 частин домоволодіння (2/3 : 3 = 2/9)

9 вересня 2005 р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

12 вересня 2005 р. державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської нотаріальної контори винесена постанова про відмову ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право спадщини.

Відмова пов`язана з тим, що 29 лютого 2004 р. ОСОБА_3 звернувся в Першу Дніпродзержинську нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 . В своїй заяві відповідач ОСОБА_3 вказав, що інших спадкоємців немає, чим фактично завів нотаріуса в оману.

Враховуючи це, суд вважає, що свідоцтво про право власності на спадщину по закону на майно д. 44 по АДРЕСА_1 видане Першою Дніпродзержинською нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 від 25 лютого 2004 р. повинно бути визнане недійсним.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_3 має право на 17/36 частин домоволодіння, ОСОБА_2 на 2/9 частин, ОСОБА_1 2/9 частин, ОСОБА_4 1/12 частин.

Керуючись ст. 10, 11, 59-61, 209-212-215, 218 ЦПК України, ст. 524, 529, 548, 549, 553, 560 ЦК України, в редакції 1963 р., суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадщини, задовольнити частково.

Визнати повністю недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 25 лютого 2004 р. Державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської нотаріальної контори м. Дніпродзержинська на ім`я ОСОБА_3 .

Визнати право власності за законом в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 на домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 в розмірі 17/36 частин домоволодіння, за ОСОБА_2 2/9 частин домоволодіння, за ОСОБА_1 2/9 частин домоволодіння, за ОСОБА_5 1/12 частин домоволодіння.

В іншій частині в задоволенні відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпропетровській апеляційний суд через районний шляхом подачі в 10 денний термін з дня оголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і представленням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя Гібалюк Т. Я.