№ 2-1041 2007 рік
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2007 року Ленінськ
ий районний суд м. Луганська в
складі:
Головуючого судді Бугери О
.В.,
При секретарі Лунгу А.О.,
Розглянув у відкритому суд
овому засіданні цивільну спр
аву за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_3, п
ро
розподіл майна та визнання
права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до су
ду із позовом про розподіл ма
йна та визнання права власно
сті, а саме про розподіл майна
отриманого під час шлюбу з ві
дповідачем, визнання за нею п
рава власності на квартиру
АДРЕСА_1, та визнання за відп
овідачем права власності на
автомобіль НОМЕР_1.
Під час судового засідання
позивачка відмовилась від ч
астини своїх позовних вимог,
а саме щодо поділу автомобіл
я, ця відмова була прийнята су
дом ухвалою від 08 листопада 2007
року.
Що стосується позовних вим
ог про розподіл квартири, то п
озивачка просила відійти від
рівності часток у спільному
майні подружжя, визнати за не
ю право власності на всю квар
тиру, у зв'язку з тим, що з нею пр
оживає їх дитина, а також той ф
акт що вона не заявляє жодних
вимог щодо розподілу ТОВ «ВА
ДМИ», на будівництво якого сп
рямовували спільні кошти в п
еріод шлюбу. Додатково поясн
ила, що в спірній квартирі зар
аз мешкає вона із сином, відпо
відач мешкає в квартирі у бат
ьків, де також є його частка. У
точнені позовні вимоги проси
ла задовольнити.
Відповідач в судовому засі
данні уточнені позовні вимог
и визнав частково, просив виз
нати квартиру спільною власн
істю подружжя та закріпити з
а кожним з них право власност
і на 1/2 частку квартири. Поясни
в, що він пропонував неоднора
зово позивачці укласти миров
у угоду, подарувати частину к
вартири дитині, навіть подав
ав відповідну заяву до орган
у опіки та піклування, але поз
ивачка відмовилась, дитині в
ін допомагає, оплачує додатк
ові заняття, займається його
вихованням, коли дозволяє по
зивачка у справі. Що стосуєть
ся ТОВ «ВАДМИ» , то він там пра
цює, але не є його власником.

Представник відповідача у
судовому засіданні також ча
стково визнала уточнений поз
ов, просила визнати право вла
сності за позивачкою і відпо
відачем у рівних частках, дод
атково суду пояснила, що відп
овідач дуже любить свою дити
ну, займається її вихованням
, оплачує додаткові заняття, а
також сплачує аліменти, згод
ом має намір передати право н
а свою частку в квартирі саме
дитині. А також те, що позивач
кою не надано жодних обґрунт
увань того, що суд повинен від
ійти від рівності часток при
розподілі майна. Сукупний до
хід в місяць як позивачки, так
і відповідача є рівним. У відп
овідача дійсно є частка у вла
сності в квартирі батьків, ал
е й мати позивачки має у власн
ості окрему квартиру у м. Лиси
чанську. Витрати на утриманн
я та виховання дитини

2
сторони несуть спільно. Ви
мог щодо розподілу ТОВ «ВАДМ
И» позивачкою не заявлялось.
Тому просила суд задовольни
ти уточнені позовні вимоги ч
астково.
3-я особа ОСОБА_3, притягн
утий до участі у справі за кло
потанням відповідача, в судо
ве засідання не з'явився, прич
ин неявки суду не повідомив, с
торони не заперечували проти
розгляду справи за його відс
утності, у зв'язку з тим, що вим
ога, яка стосується безпосер
еднього 3 особи не була підтри
мана позивачкою, відмова в ча
стині розподілу автомобіля б
ула прийнята судом.
Суд, вислухавши пояснення
сторін, дослідивши надані ст
оронами письмові докази в їх
сукупності, вважає позовні в
имоги такими, що підлягають ч
астковому задоволенню з наст
упних підстав.
Відповідно до ст. 60 СК Україн
и, майно, набуте подружжям за ч
ас шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільно
ї сумісної власності незалеж
но від того, що один з них не ма
в з поважних причин самостій
ного заробітку /доходу/.
Відповідно до ч.1 ст. 70 СК Укра
їни, у разі поділу майна, що є о
б'єктом права спільної суміс
ної власності подружжя, част
ки майна дружини та чоловіка
є рівними, якщо інше не визнач
ено домовленістю між ними аб
о шлюбним договором.
Як вбачається з матеріалів
справи між сторонами 14.07.2000 року
було зареєстровано шлюбу, кв
артира АДРЕСА_1 була придб
ана 01 вересня 2000 року під час пе
ребування у шлюбі. Реєстраці
я квартир була проведена на в
ідповідача у справі - ОСОБА
_2, що підтверджується копія
ми довідки про реєстрацію шл
юбу та копією договору купів
лі-продажу квартири. Цю обста
вину сторони не оспорюють.
Від шлюбу сторони мають неп
овнолітню дитину - сина, ІНФ
ОРМАЦІЯ_1. 11 травня 2006 року шлю
б між сторонами розірвано. Ві
дповідач у справі сплачує ал
іменти на утримання сина, зай
мається його вихованням, а та
кож оплачує додаткові занятт
я, цей факт також позивачка не
оспорює.
За таких обставин судом вст
ановлений факт придбання спі
рної квартири відповідачем в
період шлюбу з позивачкою, то
му відповідно до вимог закон
у, зазначена квартири є спіль
ним сумісним майном подружжя
, частки яких визнаються рівн
ими. Доказів того, що домовлен
істю між ними або шлюбним дог
овором були визначені інші р
озміри часток у спільному су
місному майні, суду не надано
.
Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК Укра
їни при вирішенні спору про п
оділ майна суд може відступи
ти від засади рівності часто
к подружжя за обставин, що маю
ть істотне значення, зокрема
якщо один із них не дбав про м
атеріальне забезпечення сім
'ї, приховав, знищив чи пошкоди
в спільне майно, витрачав йог
о на шкоду інтересам сім'ї.
Відповідно до ч.3 ст. 70 СК Укра
їни за рішенням суду частка м
айна дружини, чоловіка може б
ути збільшена, якщо з нею, з ни
м проживають діти, за умови, що
розмір аліментів, які вони од
ержують недостатній для їх ф
ізичного, духовного розвитку
та лікування.
Жодних доказів щодо наявно
сті істотних обставин за яки
х суд повинен відійти від рів
ності часток, або щодо недост
атнього доходу для фізичного
, духовного розвитку дитини п
озивачкою не надано. Відпові
дач приймає активну участь в
утриманні та вихованні дити
ни, доказів щодо участі у буді
вництві ТОВ «ВАДМИ» позивачк
ою не надано, окрім того, в суд
овому засіданні позивачка су
ду пояснила, що таких доказів
в неї взагалі немає тому вимо
гу про розподіл цього майна в
она не заявляла.
Враховуючи викладене суд в
важає за можливе визнати пра
во власності по 1/2 часті за кож
ним з подружжя.
Згідно зі ст. 392 ЦК України вл
асник може звернутися до суд
у з позовом про визнання його
права власності, якщо інша ос
оба оспорює чи не визнає його
права власності, або якщо у нь
ого відсутні правовстановлю
ючі документи.

3
Судом встановлено, що у дан
ий час право власності на всю
спірну квартиру зареєстрова
но лише за відповідачем. Таки
м чином, суд вважає, що за таки
х обставин позивач вправі зв
ернутися до суду про визнанн
я його права власності.
Дійсна ринкова вартість сп
ірного майна в даному випадк
у не має значення для вирішен
ня справи по суті, оскільки не
ставиться питання про відчу
ження частки квартири або ко
мпенсації її дійсної вартост
і.
Клопотання про відшкодува
ння судових витрат позивачем
не заявлене.
На підставі наведеного, кер
уючись ст. 392 ЦК України, ст. .3, 21, 60,
70, 71 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 79, 212-215 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги по
зивача ОСОБА_1 задовольни
ти частково.
Визнати квартиру АДРЕСА_
1 спільною сумісною власніс
тю. Визнати за ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 право власності вка
зану квартиру по 1/2 частині за
кожним.
Рішення набирає законної
сили після закінчення десяти
денного строку на апеляційне
оскарження.
Рішення може бути оскарже
но в апеляційному суді Луган
ської області через районний
суд протягом десяти днів з дн
я його проголошення.