Справа
№2-1140/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

19 листопада 2007 року. Новомосковська міськрайонний суд у складі:

головуючого судді-                                                                                   Гречаного
В.А.,

при секретарі-                                                                                       Поздняковій
М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2до філії Дніпропетровського управління відкритого акціонерного
товариства „Державний ощадний банк України", Державного казначейства
України, про визнання права власності, захисту і усунення причин, що стоять на
заваді користування власністю, відшкодування матеріальної шкоди, відсотків
річних та моральної шкоди, визнання незаконною відмови видачі власності
позивачів з рахунків Ощадбанку, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про
визнання права власності, захисту і усунення причин, що стоять на заваді
користування власністю, відшкодування матеріальної шкоди, відсотків річних та
моральної шкоди, визнання незаконною відмови видачі власності позивачів з
рахунків Ощадбанку, по тих підставах, що позивачка ще за життя в СРСР відкрила
рахунок № НОМЕР_2 у Новомосковській філії № 2991/01, на якому до 1992 року
знаходилося 4406 крб. 48 коп.. На рахунку позивачки №НОМЕР_2 знаходилося 2229
крб. 91 коп., а всього на банківських рахунках знаходилося більше 6704 крб. 39
коп.3 урахуванням відсотків. Відповідно до наказу Президента СРСР від
21.03.1991 року, розмір вкладів збільшений на 40% і складає 9386 крб. 15 коп..
При курсі долара США в 1991 році, що дорівнювала 1785 $/крб., величиною
купівельної спроможності складає 16754, 27 доларів США. Відповідно ст. 8
Декрету КМУ № 15-93 від 19.02.1993 року, валютний обмінний курс встановлюється
НБУ України за узгодженням з КМУ. Як вказано в позовній заяві, на даний час
курс долара США становить 5, 00 грн., тому повна реальна вартість власності
позивачів складає 83771 грн. 35 коп.. 21.11.1996 року був прийнятий і введений
в дію Закон України „Про державні гарантії відновлення заощаджень громадянам
України" № 537/96-ВР, відповідно до якого Ощадбанк компенсував 1, 05 грн.
на кожен крб., що знаходиться на рахунках - це склало загальну суму 9855 грн.
45 коп. на позабалансових рахунках Ощадбанку України №НОМЕР_2у ОСОБА_2 та №
НОМЕР_1 у ОСОБА_1з гарантією повернення з боку держави.

Але величина компенсації не відображає реальну величину
власності позивачів, яка була внесена на рахунки Ощадного банку. Позивачі
вказали, що загальна величина матеріальних збитків дорівнює різниці між
величиною власності і нарахованої компенсації, що становить: 83771 грн. 35 коп.
- 9855 грн. 45 коп. = 73915 грн. 90 коп..

Крім того, діями Ощадбанку позивачам завдана моральна
шкода, яка виразилась у моральних переживаннях, пов'язаних з пошкодженням і
порушенням нормальних життєвих зв'язків, в порушенні права власності і завданні
збитків втраченої вигоди від отримання відсотків користування власністю
позивачів згідно договору зберігання грошей, в погіршенні стосунків позивачів з
оточуючими людьми та родичами, порушенні прав позивачів на достатній життєвий
рівень. В грошовому вираженні моральна шкода, причинена позивачам, становить
50000 грн..

В позовній заяві вказано, що Ощадбанк зобов'язаний згідно
ст. ст. 506-564, 566-569 ЦК
України виконати свої обов'язки по гарантованості
збереження власності позивачів, але коли позивачі звернулися до банку з вимогою
закрити рахунки та повернути їх власність, то отримали відмову. Своїми діями
Ощадбанк порушив права позивачів, гарантовані ст. 48 Конституції України та ст.
14 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основних свобод».

У зв'язку з вищевикладеним, позивачі в позовній заяві
просять встановити їх право власності на грошові кошти, забезпечені золотом на
рахунках Ощадбанку України у сумі 83771 грн. 35 коп., а також зобов'язати
Ощадбанк України виконати гарантійні зобов'язання по

збереженню власності позивачів в реальній величині її купівельної
спроможності і поверненні її позивачам з незаконного володіння, за першою
вимогою в розмірі 73915 грн. 90 коп. їх власності, і 39904 грн. 41 коп.
відсотків за користування власністю позивачів та зобов'язати відповідача
виплатити позивачам 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1підтримала свої
позовні вимоги та вимоги ОСОБА_2, інтереси якого вона представляє за
довіреністю (а.с. 13) в повному обсязі. Згідно до протоколу допиту представника
Державного казначейства України, наданого Печерським районним судом м. Києва,
представник Держказначейства позов не визнав, як безпідставний, а також просить
розглядати справу за його відсутністю (а.с. 22). Представник філії
Дніпропетровського управління ВАТ "Державний ощадний банк України",
який з'явився в перше судове засідання і розгляд справи було розпочато в його
присутності, в подальшому в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не
повідомив, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду
справи, що підтверджується листом в матеріалах справи (а.с. 35).

Позивачка ОСОБА_1від себе та за довіреністю від ОСОБА_2
суду пояснила, що приблизно у 1985 році нею було відкрито два рахунки у
Новомосковському відділенні Ощадбанку СРСР на неї та на сина ОСОБА_2. На
рахунку позивачки знаходилось 4406 крб. 48 коп., а на рахунку сина 2229 крб. 91
коп., всього 6704 крб. 39 коп.. Гроші на дані рахунки вони тільки клали, але не
знімали. Відповідно до наказу Президента СРСР від 21.03.1991 року, розмір
внесків було збільшено на 40% та склав 9386 крб. 15 коп.. На підставі Декрету
КМУ від 19.02.1993 року № 1593, внески слідує перераховувати за курсом долара
США, тобто, оскільки курс долара нині становить 5 грн., то сума обох вкладів
складає: 83771 грн. 35 коп. - 9855 грн. 45 коп. = 73915 грн. 90 коп., яка і
повинна бути повернута позивачам. Крім того, відповідач повинен позивачам
сплатити відсотки у розмірі 2, 8% від суми 9386 крб. 15 коп., що складають 39904
грн. 41 коп., які також повинні бути виплачені відповідачем, а саме Ощадбанком.
Також банк повинен відшкодувати позивачам завдану моральну шкоду у розмірі
50000 грн., яка полягає в тому, що позивачка хвилювалася та морально страждала,
в тому, що була позбавлена її грошових коштів, не мала можливості придбати все
те, що їй було необхідне, а також хвилювалася із-за того, що відповідач
відмовлявся повертати позивачці її вклади. Завдана відповідачем моральна шкода
сину позивачки виразилася в тому, що він також хвилювався та морально страждав
із-за того, що не мав можливості повноцінно харчуватися, не мав можливості
придбати собі все те, що йому було необхідне.

Уточнивши свої позовні вимоги, позивачка ОСОБА_1від себе
та за довіреністю від ОСОБА_2 просить стягнути на її користь та користь сина
ОСОБА_2 з філії Дніпропетровського управління ВАТ „Державний ощадний банк
України" 73915 грн. 90 коп.3агальної суми внесків до банку, суму відсотків
у розмірі 39904 грн. 41 коп. та 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що в задоволенні позову слідує відмовити по наступних
підставах.

Судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_1було відкрито
рахунки на її ім'я та ім'я позивача ОСОБА_2 за № НОМЕР_2 та №НОМЕР_2 в
Новомосковській філії Ощадного банку СРСР України і на кожному з рахунків
знаходилися внески у розмірі 4406 крб. 48 коп. та 2297 крб. 91 коп., всього
6704 крб. 39 коп., що убачається з копій ощадних книжок позивачів (а.с. 5-6).

Згідно ст. 384 ЦК України 1963 року, вклади громадян в кредитних установах видаються
громадянам по першій вимозі.

Але суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1та ОСОБА_2 є
безпідставними, оскільки дії відповідачів підпадають під вимоги Закону України
«Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» від 21.11.1996
року, згідно ст. 2 якого, держава зобов'язується забезпечити заощадження і
відновлення реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію у
встановленому законом порядку. У ст. 7 даного Закону закріплено, що заощадження
повертаються поетапно, в межах засобів, передбачених для цього Державним

бюджетом України на поточний рік. Порядок перерахування коштів з
Державного бюджету України установам Ощадбанку України визначається Кабінетом Міністрів
України.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.10.2001 року
дані положення ст. 7 Закону України «Про державні гарантії відновлення
заощаджень громадян України» визнані такими, що відповідають нормам Конституції
України.

Відповідно до закону, установи Ощадбанку України провели
одноразову індексацію внесків позивачів у сумі 9855 грн. 45 коп., про позивачка
підтвердила в судовому засіданні. Тому, суд вважає, що дії ВАТ „Державний
ощадний банк України" відповідають вимогам ст. 7 Закону України «Про
державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», згідно якої
закріплене поетапне повернення заощаджень населення в межах засобів,
передбачених Держбюджетом на поточний рік і підстав для стягнення на користь
позивачів з філії Дніпропетровського управління ВАТ , Державний ощадний банк
України" 73915 грн. 90 коп. та відсотків у розмірі 39904 грн. 41 коп. суд
не убачає.

Також суд не знаходить підстав для задоволення позовних
вимог позивачів і про відшкодування моральної шкоди, оскільки згідно ст. 440-1
ЦК України 1963 року, моральна шкода відшкодовується особою, яка її причинила,
якщо не доведе, що моральна шкода причинена не з її вини. Як вказувалося вище,
дії відповідача ВАТ „Державний ощадний банк України" відповідають вимогам
ст. 7 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян
України», тому дана організація моральної шкоди позивачам не причинила.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88,
213, 215 ЦПК України, ст. ст. 2, 7 Закону України «Про державні гарантії
відновлення заощаджень громадян України» від 21.11.1996 року, ст. ст. 384,
440-1 ЦК України 1963 року суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2до філії
Дніпропетровського управління відкритого акціонерного товариства „Державний
ощадний банк України", Державного казначейства України, про визнання права
власності, захисту і усунення причин, що стоять на заваді користування
власністю, відшкодування матеріальної шкоди, відсотків річних та моральної
шкоди, визнання незаконною відмови видачі власності позивачів з рахунків
Ощадбанку, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд
Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення без
попередньої подачі заяви про апеляційне оскарження або протягом двадцяти днів
після подачі заяви про апеляційне оскарження, яке може бути подане протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.