Справа 2-
Рішення

Іменем України

25 грудня 2007 року                                       Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При секретарі:                                      Онищук О. О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу
за позовом - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про висе­лення з гуртожитку;

- за додатковим та уточнюючим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним посе­лення в
гуртожиток, виселення без надання іншого житла,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в судовому засідання підтри­мала представник за довіреністю ОСОБА_4 і зазначила, що
на підставі договору купівлі - продажу від 29. 06. 2004 р. ОСОБА_1 є володаркою
6875 часток гуртожи­тку, який розташований по АДРЕСА_1.

Кімнату № 67 гуртожитку безпідставно займають з 2003 року відповідачі
ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3, незаконно
мешкають і по теперішній час.

Згідно договору купівлі - продажу кімната № 67 відповідає кімнаті № 535 пло­щею 17,5
кв. м.

Відповідачі поселились в гуртожиток без дозволу адміністрації КП «Бердянсь­ка
будівельна дільниця Федерації професійних спілок України», сумісного рішення адміністрації та профспілкового комітету КП «Бердянська
будівельна дільниця Феде­рації професійних спілок України» та ордеру на кімнату №
67.

Крім того, вони ніколи не знаходились в трудових відносинах з КП «Бердянсь­ка
будівельна дільниця Федерації професійних спілок України», не являються добро­совісними наймачами, тому їм не пропонувалось викупити
кімнату, не вносять кому­нальні платежі, ОСОБА_3 ніколи не була
зареєстрована в кімнаті № 67 гуртожит­ку, ОСОБА_2 ніколи не являвся
працівником підприємства.

їх проживання порушує право власності ОСОБА_1, а саме - право вільно розпоряджатись
належним їй майном.

Позивачка просить визнати поселення відповідачів незаконним і виселити з кі­мнати
№ 67, яка відповідає на схемі кімнаті № 535 гуртожитку, який розташований по
АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні за довіреністю ОСОБА_5 позов не визнав і пояснив, що ОСОБА_2 поселився і
зареєструвався

2

в кімнаті № 67
гуртожитку за ордером № 67 на підставі рішення адміністрації підпри­ємства від 01. 09. 2003 року ще за рік до того, як
ОСОБА_1 стала власником гурто­житку, і підстав для його виселення немає.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснювала, що чоловік напи­сав лист на ім.»я ОСОБА_6, і той надав йому дозвіл на
поселення в гуртожиток, був виписаний ордер, який залишився
у паспортистки, в протилежному разі він не зміг би поселитись в кімнату гуртожитку. Вона сама там не проживає, вони з
чолові­ком мешкають за різними адресами.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для задоволення позову з таких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 6875 часток гуртожитку, який розташований по АДРЕСА_1, про що свідчить договір купівлі - продажу від 25. 06. 2004 року, договір
посвідчено приватним нотаріусом Бе­рдянського
міського нотаріального округу Данциг С. Я., реєстр № 2052.

На цей час в кімнаті № 67 гуртожитку мешкав та був зареєстрований ОСОБА_2, згідно схеми, яка є частиною технічного паспорту на
гуртожиток, кімната № 67 відповідає кімнаті № 535, про свідчить копія
технічного паспорту на гуртожиток.

Згідно форми № 16, наданої паспортним відділом Бердянського MB УМВС України в Запорізькій області, в 2003 році ОСОБА_2 зареєстрований в кімнаті
№ 67 по АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що поселення та реєстрація ОСОБА_2 відбулось без нале­жних
підстав, оскільки він ніколи не знаходився у трудових відносинах з підприємст­вом «Бердянська будівельна дільниця Федерації професійних
спілок України», всели­вся в житлове приміщення без ордеру, про що свідчить
відповідь в. о. голови ліквіда­ційної комісії КП «БСУ ФПСУ» М. Ф.
Святохи, в якій зазначено, що в 2003 році він ордер на ім.»я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підписував та не видавав.

Проте судом така відповідь не може сприйматись, як доказ, оскільки вона
дана на запит представника позивача, на неодноразові
виклики суду на допит в якості свід­ка ОСОБА_6 не з»явився.

Стаття 59 ЦПК України передбачає, що суд не бере до уваги докази, які одер­жані з
порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими способами доказування.

Відповідачка ОСОБА_3 пояснила суду, що вона не проживає в гуртожитку разом з чоловіком, тому суд вважає, що особа не може бути
виселена з приміщення, яке вона не займає.

Стаття 44 Примірного положення про гуртожитки, яке затверджено Постано­вою РМ України від 03. 06. 1986 р. № 208, вказує, що
громадян, які самоправно за­йняли житлову площу в гуртожитку,
виселяють без надання їм іншого жилого примі­щення.

Як вбачається з відповіді начальника ВГІРФО Бердянського MB УМВС Украї­ни в Запорізькій області ОСОБА_2 був зареєстрований 02. 09. 2003 року на
підста­ві ордеру № 67 від 02. 09. 2003 року, рішення адміністрації від 01. 09.
2003 року, ори­гінал якого знаходиться у паспортиста за адресою АДРЕСА_2.

При цьому суду надано копію заяви ОСОБА_2 на реєстрацію в кімнату № 67 площею 18,6 кв. м., яку підписано посадовою особою і
скріплено печаткою Феде­рації професійних спілок України.

3

Твердження позивача про недійсність цієї заяви та перевищення посадовими особами, які її підписали, своїх повноважень не може бути
судом прийняте до уваги, оскільки ніякими доказами це не підтверджено.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд вважає недоведеним неправомірність поселення відповідачів
в гуртожиток і вважає необхідним в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. 9,44 Примірного положення про гуртожитки, ст. ст. 59,60,212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд. Заяву про апеля­ційне оскарження може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рі­шення, а апеляційну скаргу -
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеля­ційне оскарження.