Справа № 22Ц - 2982/2007                                             Головуючий у І інстанції Божок С.К.
Категорія 44                                                                  Доповідач у II інстанції Олійник В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого : Приходька К.П.,

суддів : Олійника В.І., Даценко
Л.М,

при секретарі Зозулі Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргоюОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,ООСОБА_4на рішення Вишгородського районного суду Київської
області від

02    липня
2007 року в справі за позовом ОСОБА_5 до

ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3,ОСОБА_4, третя

особа: Державна виконавча служба у Вишгородському районі Київської області

про виселення,
зняття з реєстрації та за зустрічним позовомОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Павлівни до ОСОБА_5, Державної виконавчої служби у

Вишгородському районі Київської області, СДП "Укрспец'юст", треті
особи: ВАТ

"Державний ощадний банк України", приватний нотаріус
Вишгородського

районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6, про визнання

недійсними прилюдних торгів, акту про проведення прилюдних торгів та
свідоцтва

про право
власності,-

встановила:

Позивач
ОСОБА_5звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що він став
переможцем прилюдних торгів щодо
реалізації арештованого нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями та земельної
ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,

Відповідно до акту про проведення прилюдних торгів він отримав Свідоцтво про
придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, тобто набув права власності на
майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, розміром 0, 4479 га, що знаходяться за
адресою АДРЕСА_1.

3    дня
продажу житлового будинку відповідачі втратили право власності на

житловий будинок
та право користування ним.  З  ним,
як новим власником

2

житлового будинку, відповідачі не
укладали будь-яких угод на право користування житловим будинком і в даний час
вони продовжують користуватися ним. Він
позбавлений права особистого проживання в будинку та право володіння, користування та розпорядження
своїм майном, яке належить йому на праві власності.

ВідповідачіОСОБА_4,ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4
звернулися до суду із зустрічною позовною заявою про визнання недійсними: прилюдних торгів, акту про проведення прилюдних
торгів та свідоцтва про право
власності, посилаючись на те, що, власником житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 єОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу.

В акті про
проведення прилюдних торгів боржником зазначенийОСОБА_2, у свідоцтві про
право власності зазначено, що будинок належитьОСОБА_2, у якого будинку на праві власності не має. При проведенні прилюдних торгів були порушені їх права, а
саме, не було оголошення в засобах масової інформації, вони
не були повідомлені про час проведення прилюдних
торгів і було порушено їхнє право бути присутніми на торгах.

Представник позивачаОСОБА_5 у судовому засіданні змінив підстави позову і послався на те, що виселення громадян з житлових
приміщень у разі припинення права власності на житло
не врегульовано нормами Житлового кодексу України та іншими нормами матеріального права.

Рішенням Вишгородського районного суду від 2 липня 2007 року первісну позовну
заяву задоволено у повному обсязі.

Вирішено виселитиОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_2,ООСОБА_4з житлового будинкуАДРЕСА_2 без надання іншого житлового
приміщення та зняти їх з реєстрації у відділі реєстрації та міграції фізичних осіб Вишгородського РУ ГУ МВС України у Київській області.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а
зустрічний позов задовольнити.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що згідно кредитного договору № 15 від 14 травня 2002 року ОСОБА_2отримав від ВАТ "Державний Ощадний банк України" позичку на ремонт квартири у розмірі 7 000 грн. (сім
тисяч гривень), яку зобов'язаний був повернути до 13 травня 2004 року.

14 травня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2укладено договір майнового поручительства та 16 травня 2002 року укладено договір застави між ВАТ "Державний Ощадний банк
України" та ОСОБА_1, за якими предметом застави є житловий
будинок та земельна ділянка, які знаходяться

3

за адресою:АДРЕСА_1та належать на праві власностіОСОБА_1

03 лютого 2003 року
приватним нотаріусом Вишгородського
районного нотаріального    округу   на  підставі    кредитного
договору   № 15 від 14
травня

2002    року між ВАТ
"Державний ощадний банк України" і ОСОБА_2

та на підставі
договору застави, який забезпечує вказаний кредитний договір, за

№ 1683 від 16
травня 2002 року між ВАТ "Державний Ощадний банк України" та

ОСОБА_1, який є
майновим поручителемОСОБА_2,
вчинено

виконавчий напис
на суму 7506 грн. 99 коп. на стягнення із заставленого

ОСОБА_1 майна -
житлового будинку з надвірними будівлями, який

знаходиться за
адресою АДРЕСА_1

району та
земельної ділянки біля нього.

За    заявою     про примусове виконання виконавчого напису
13 лютого

2003    року відділом
Державної виконавчої служби Вишгородського районного

управління
юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого

напису № 431 від
3 лютого 2003 року. Постанова про відкриття виконавчого

провадження була
направлена боржнику та надано час для добровільного

виконання
виконавчого напису, і тільки після того, як боржник і

майновий
поручитель не виконали вимогу щодо добровільного виконання

виконавчого
напису державним виконавцем відділу Державної виконавчої

служби
Вишгородського районного управління юстиції описано та накладено

арешт на
житловий будинок, який знаходиться за адресоюАДРЕСА_1та на земельну ділянку
біля будинку,

які
належитьОСОБА_1 Опис та
арешт майна здійснювався у присутності

власника
майнаОСОБА_1 і
зауваження чи заяви щодо акту опису та

арешту майна від
останнього не надходили.

Дана обставина
не заперечувалася і ОСОБА_1 в судовому засіданні та підтверджується актом опису
та арешту майна від 13 березня 2003 року, постановою про відкриття виконавчого
провадження від 13 лютого 2003 року.

У травні 2004
року ВАТ "Державний Ощадний банк України" звернувся до Вишгородського
районного суду Київської області про стягнення зОСОБА_1заборгованості за
кредитним договором в сумі 7 663 грн. 99 коп. Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 19 липня 2004 року стягнуто зОСОБА_1на користь ВАТ
"Державний Ощадний банк України" 7740 грн. 62 коп. боргу за договором
позики, 76 грн. 63 коп. державного мита, а всього 7 827 грн. 25 коп.

За заявою ВАТ
"Державного Ощадного банку України" про примусове виконання
виконавчого напису 13 лютого 2003 року за № 431 відділом Державної виконавчої
служби Вишгородського районного управління юстиції 2 вересня 2004 року відкрито
виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 431 від 3 лютого 2003
року. Дана постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена ОСОБА_2 і було надано
йому час для добровільного виконання виконавчого напису.

4

Відповідно до .п. 1.2 Тимчасового
положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за
заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація,
з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір.

Згідно з
Договором № 4290047 про реалізацію арештованого майна від 23 грудня 2004 року,
укладеного між відділом державної виконавчої служби Вишгородського районного
управління юстиції та спеціалізованим державним підприємством
"Укрспец'юст" реалізацію заставленого майна було доручено останньому.

Стягнення було
звернуто на житловий будинок з надвірними будівлями і земельною ділянкою, які
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, які
перебувають під заставою та належатьОСОБА_1

Переможцем
прилюдних торгів від 17 травня 2005 року став ОСОБА_5Заставлене майно було
реалізовано за 19 550 грн.

Даний факт
підтверджується протоколом №4290047-1 проведення прилюдних торгів від 17 травня
2005 року, Актом № 4290047 про виконання робіт від 1 червня 2005 року та Актом
про проведені прилюдні торги від 2 червня 2005 року.

Відповідно до
розпорядження державного виконавця стягувачу - ВАТ "Державний Ощадний банк
України" було перераховано суму 7 827 грн. 25 коп., а боржника повідомлено
про те, що для перерахунку коштів, які залишилися на депозитному рахунку від
реалізації арештованого майна, необхідно відкрити особистий рахунок, номер
рахунку та реквізити банку надати державному виконавцю. Проте, ніОСОБА_2,
ніОСОБА_4 не відкрили особистого рахунку та не надали банківських реквізитів
державному виконавцю для перерахунку коштів, які залишилися від реалізації
майна. Ця обставина не заперечувалася в судовому засіданні ні ОСОБА_2ні ОСОБА_1

9 червня 2005
року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу на
підставі Акту про проведенні прилюдні торги видано свідоцтво про придбання з
прилюдних торгів нерухомого майна.

Вишгородським
бюро технічної інвентаризації 9 червня 2005 року зареєстровано за ОСОБА_5 право
власності на житловий будинокАДРЕСА_1.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що виконавче
провадження з виконання виконавчого напису виконувалося належним чином у
відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та
Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції
України від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

Судом доведено
про участь у виконавчому провадженніОСОБА_1Дана обставина не заперечувалася і
самим ОСОБА_2 у судовому
засіданні першої інстанції та підтверджується наданими документами
виконавчого   провадження   -
заявою  ОСОБА_4
про   призупинення

5

виконавчого
напису та копіями листів про час і місце вчинення виконавчих дій. СПД "Укрспец'юст" на виконання вимог п.3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна повідомляв боржникаОСОБА_1про
дату, час і місце проведення прилюдних торгів та стартову ціну реалізації майна і у
засобах масової інформації були розміщені
повідомлення про проведення торгів.

ДоводиОСОБА_1 про те, що він, як майновий
поручитель, не знав про реалізацію заставленого майна та його не було
повідомлено про проведені прилюдні торги, суд першої інстанції вірно вважав
такими, які не заслуговують на увагу,
оскільки опис та арешт заставленого майна проводився безпосередньо за участю майнового
поручителяОСОБА_1, заперечень, заяв від останнього не надходило, дії державного виконавця ОСОБА_1 не оскаржувалися та майно з акту опису за рішенням
суду не виключалося. З часу вчинення виконавчого напису до часу
проведення прилюдних торгів з реалізації заставленого майна пройшло більше двох
років, протягом якихОСОБА_4, як заставодавець, мав достатньо часу та можливостей сплатити
суму кредиту. Проте, він не виконав своїх
зобов'язань перед заставодержателем. Крім того, як встановлено під час судового розгляду справи,
кредитор вимагав виконання зобов'язання від боржникаОСОБА_1і відповідно
до Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна боржник ОСОБА_2повідомлявся про дату, час і місце проведення
прилюдних торгів.

Таким чином, дії
по підготовці, організації та проведенню прилюдних торгів були проведенні з дотриманням вимог закону та підзаконних актів,
якими вони регулюються і тому позовні
вимоги зустрічної позовної заяви про визнання прилюдних торгів
недійсними не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.2,48 Закону України "Про власність" кожен
громадянин України має право володіти,
користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його прав, якщо вони не поєднані з позбавленням права
володіння майном.

Згідно з ч.1 ст.
316 ЦК України
право власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Право власностіОСОБА_1 на житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 припинилося з дня реєстрації права
власності Вишгородським бюро технічної інвентаризації за
ОСОБА_5, тобто, від 9 червня 2005 року.

Право ОСОБА_3.,ОСОБА_1таОСОБА_4, як членів сім'ї колишнього власникаОСОБА_1, на користування даним житловим будинком є похідними від прав колишнього власника і у
зв'язку з цим члени сім'їОСОБА_1 втратили право
користування зазначеним житловим приміщенням.

Стаття 4 Закону України "Про власність" встановлює, що власник на
свій розсуд   володіє,   користується   і
розпоряджається   належним   йому
майном.

6

Власник має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

З новим власником житлового будинку ОСОБА_5 відповідачі не укладали будь-яких угод на право користування житлом і продовжують
користуватися даним житлом за відсутності правових
підстав та звільнити добровільно жиле приміщення відмовляються. Позивач
ОСОБА_5позбавлений права особистого проживання в житловому будинку та
права володіння, користування та розпорядження
своїм майном, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є
непорушним, ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Стаття 169 ЖК України встановлює, що у разі припинення договору найму приміщення в будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які
проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку
без надання іншого житлового приміщення.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку
про необхідність задоволення первісного позову та відмови у задоволенні
зустрічного позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними у рішенні.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони теж не спростовують висновків
суду.

Перевіряючи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи
судом встановлені відповідно до наданих пояснень
сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах
справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, а тому апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргуОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,ООСОБА_4відхилити.

Рішення
Вишгородського районного суду Київської області від 2 липня 2007 року залишити
без змін.