РІШЕННЯ ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

10 травня 2007
року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого                      Лили В.М.

секретаря                            Зурак А.А.

за
участю позивача           ОСОБА_1.

представника
позивача    ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
соціально-комунального управління "Трубник", третя особа без
самостійних вимог виконавчий комітет Новомосковської міської ради депутатів про
визнання права проживання в квартирі, -

встановив:

позивач
ОСОБА_1. особисто та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3., ОСОБА_4. звернулася з
позовом до соціально - комунального управління "Трубник", тертя особа
без самостійних вимог виконавчий комітет Новомосковської міської ради про
визнання за нею та дітьми права проживання в квартирі АДРЕСА_1, мотивуючі позов
тим, що вказана квартира належить виконавчому комітету Новомосковської міської
ради та перебуває на утриманні соціально-комунального управління
"Трубник". В квартирі раніше жили : мачуха ОСОБА_5., яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1., та батько ОСОБА_6., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2., вони були дідом та
бабою своїм онукам ОСОБА_3., ОСОБА_4. При житті батьки мали намір передати квартиру
онукам, як спадщину. Оскільки батьки були людьми похилого віку, хворіли,
потребували догляду, то вона з дітьми з 1999 р. жили у них, а після смерті залишилися жити в квартирі. Маючі
родинні стосунки вона та діти не реєструвалася за вказаною адресою. Після
смерті батьків її усно повідомили в СКУ "Трубник" про залишення
квартири, так як вона їй не належить, з чим вона не згода.

Позивач
ОСОБА_1. та її представник ОСОБА_2., кожний окремо, позовні вимоги підтримали.

Представники
відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, були повідомлені
у встановленому законом порядку про час та дату слухання справи, але ніяких
відомостей про неявку не представили, тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України
вважає, що можливо розглянути справу в їх відсутності, та винести по справі
заочне рішення. Представники в попередніх судових засіданнях дали пояснення
якими позов не визнали, вважаючи, що позивач та її діти не були членами сім'ї
померлого наймача.

Свідок
ОСОБА_7. в суді пояснив, що він, як спеціаліст виконавчого комітету
Новомосковської міської ради отримавши повідомлення про смерть квартиронаймача,
та звільнення квартири, перевірив документальні підтвердження права власності.
При цьому встановив, що квартира належить виконавчому комітету, так як ніяких документів
про належність квартири іншим особам йому надано не було.

Свідки
ОСОБА_8., ОСОБА_9. кожна окремо, в суді, доли свідчення, що знають позивача, та
знали її померлих батьків. За життя в квартирі батька ОСОБА_6. ОСОБА_1.
доглядала за ним, утримувала квартиру, її діти часто залишалися в квартирі,
разом з нею, проживаючі там. Після смерті батька позивач утримує квартиру.

Суд,
вислухавши позивача, представника дослідивши докази встановивши відповідні
правові відносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підставах
: суд встановив позивач є дочкою померлого ОСОБА_6., що підтверджується копією
свідоцтва про народження

(а.с.9), та мала
прізвищеОСОБА_3, яке змінила, коли вступила в шлюб на прізвище ОСОБА_3 (а.с.10), після
другого шлюбу її прізвище стало ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. є, відповідно до свідоцтв про народження, дітьми позивача
(а.с. 13,14). Позивач утримує квартиру, сплачуючи квартирну плату (а.с.70) Суд
критично оцінює надані третьої особи доказ : два акти складені за участю
представників СКУ «Трубник», та мешканців будинку від 25.01.2007р. та
06.02.2007р., так як перевірки проводилися без участі позивача, що викликає у
суду сумнів у наявності осіб, що підписали акти про фактичне мешкання у
квартирі позивача та її дітей. Представник третьої особи не заявив клопотання
про допит свідками осіб, які підписали акт, позбавивши суд можливості оцінити
поданий доказ. Таким чином суд вважає, що позивач та її діти, в інтересах яких
вона звернулася до суду на законних підставах, як члени сім'ї наймача тривалий
час проживали в квартирі, утримувала її, доглядаючи батька вела з ним спільне
господарство.

Відповідно
до ст. 64 ЖК України ОСОБА_1., ОСОБА_3.
та ОСОБА_4. були членом сім"ї наймача ОСОБА_6., та продовжують
жити в квартирі, тому вони мають такі ж права та обв'язки як і наймач.

Відповідно
до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85р. "Про
деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений
порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів
сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це
приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне
господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між
цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок
користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 p. N 9
"Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя",
наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для
визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи
вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови
їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення
сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права
користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно
встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 64 ЖК України, ст. ст. 10, 60, 169, 212,
213, 214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов
задовольнити визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 право проживання в квартирі
АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської обл. шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення рішення,
та на нього може бути подано апеляційну скаргу протягом двадцяти днів з дня
подання заяви про апеляційне оскарження.