Справа №2-1945/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня
2007 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі судді Дубае Т.В. при
секретарі Рудіч М. П.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.  Києві
справу за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ „ВіЕйБі Страхування",  третя особа ВАТ Всеукраїнський акціонерний
банк про стягнення страхового відшкодування , -

встановив:

У
вересні 2006 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача,  просив стягнути з відповідача на його
користь„Страховою компанією„Лідер",
посилаючись на те,  що ЗО березня
2004 року ним було придбано у кредит автомобіль Тайота-Кемрі. Кошти за
кредитним договором у сумі 28 950 доларів СІЛА на придбання автомобіля отримав
у ВАТ Всеукраїнський акціонерний банк. В забезпечення кредитного договору було
укладено договір застави автомобіля. Відповідно до п. 1.2 договору застави 2
квітня 2004 року автомобіль було застраховано у ЗАТ „Страховою
компанією„Лідер",  вигодонабувачем
за вказаним договором був ВАТ Всеукраїнський акціонерний банк.

У
вересні 2004 року автомобіль було викрадено. Відповідач визнав цей випадок
страховим,  проте перерахував
вигодонабувачеві лише 30% від застрахованої суми,  посилаючись на те,  що решта страхового відшкодування буде
виплачено після встановлення особи,  яка
здійснила крадіжку і постановления
вироку суду,  оскільки це передбачено
п. 8.4 Правил про страхування,
встановлених відповідачем.  Тому
рішенням Києво-Святошинського районного суду від 12 липня 2006 року вся сума
кредиту була стягнута на користь кредитора із ОСОБА_1.

Уточнивши
в судовому засіданні позовні вимоги,
позивач просив визнати недійсним п. 8.4 Правил про страхування,  затверджених відповідачем,  та стягнути на користь позивача страхове
відшкодування в сумі 129 312 грн.,
оскільки саме така сума була стягнута з позивача на користь банку.

Представник
відповідача позов не визнав.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши письмові
докази,  суд задовольняє позов з таких
підстав.

Відповідно
до ч. 1  ст.  60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  крім випадків,  встановлених
ст.  61 цього Кодексу.

З
матеріалів справи вбачається,  що 30
березня 2004 року ОСОБА_1
було придбано у кредит автомобіль Тайота-Кемрі. Кошти за кредитним
договором позивач 28 950 доларів США
отримав ВАТ Всеукраїнський акціонерний банк на придбання автомобіля. В
забезпечення кредитного договору було укладено договір застави автомобіля.
Відповідно до п.1.2 договору застави 2 квітня 20004 року автомобіль було
застраховано у ЗАТ „Страхова компанія„Лідер",  правонаступником якої є ЗАТ „ ВіЕйБі
Страхування" вигодонабувачем за вказаним договором був ВАТ Всеукраїнський
акціонерний банк,

У
вересні 2004 року автомобіль було викрадено. Правоохоронними органами була
порушена кримінальна справа,  проте
особу,  яка скоїла крадіжку,  не встановлено. Відповідач визнав цей випадок
страховим,  проте перерахував
вигодонабувачеві лише 30% від застрахованої суми,  посилаючись на те,  що решта страхового відшкодування буде
виплачена після встановлення особи,  яка
здійснила крадіжку і постановления
вироку суду,  оскільки це передбачено
п. 8.4 Правил про страхування,
встановлених відповідачем.  Тому

рішенням
Києво-Святошинського районного суду від 12 липня 2004 року вся сума кредиту
була стягнута на користь кредитора із ОСОБА_1.

Суд
визнає п. 8.4 Правил про страхування,
затверджених відповідачем,
недійсним,  оскільки він
суперечить Закону України „ Про страхування" та нормам Конституції
України,  що стверджується листом
заступника голови Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг
України від 7 серпня 2006 року (а.с. 12).

Суд
приходить до висновку,  що відповідач при
настанні страхового випадку відповідно до умов укладеного договору страхування
від 2 квітня 2004 року повинен був при визнанні страховим випадком крадіжки
автомобіля у позивача,  перерахувати на
користь банку всю страхову суму,  а не
лише 30%.

Оскільки
з вини відповідача Києво-Святошинського районного суду від 12 липня 2006 року
вся сума кредиту була стягнута на користь кредитора із ОСОБА_1.,
а не погашена за рахунок страхового відшкодування,  то не виплачена сума страхового відшкодування
повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача в порядку регресу,  як відшкодування заподіяної шкоди.

На
підставі викладеного,   ст.  215 ЦК
України,   ст.  20,  45
Закону України „Про страхування",
керуючись  ст.  ст.
60, 212-215, 218 ЦПК України,  суд
, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1. задоволити.

Визнати
недійсним п. 8.4 Правил про страхування,
затверджених ЗАТ „Страховою компанією„Лідер".

Стягнути
із ЗАТ „ВіЕйБі Страхування" на користь ОСОБА_1 129 312 грн. ( сто двадцять
дев"ять тисяч триста дванадцять ) грн.. страхового відшкодування.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.