Справа №2-3977/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2007
року  Приморський районний суд м.Одеси в
складі:

головуючого
- судді Свяченої Ю, Б.,  при секретарі -
Рудіч C.O.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності на
нежитлові напівпідвальні допоміжні приміщення,
за участю третіх осіб,  які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору,
на стороні відповідача - представництва по управлінню комунальною
власністю Одеської міської ради та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.,  ОСОБА_2
звернулись до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права
спільної власності на нежитлові напівпідвальні допоміжні приміщення загальною
площею 84, 5 кв. м,  що розташовані у
будинку АДРЕСА_1 (далі „Приміщення"). Позивачі посилаються на наступні
обставини.

ОСОБА_1. з 1988 по 2003 роки був засновником та директором МП ТОВ „Індекс"
,  здійснював благодійну допомогу та
фінансував жіночу волейбольну команду ХК ВАТ „Краян".

У 1989 році розпорядженням голови Одеського міськвиконкому Симоненко В.К. у
порядку подяки та заохочення ОСОБА_1. було передано у користування
напівзатоплене,  забруднене Приміщення
для перебудови під офісне. Виходячи з цього,
на підставі узгоджень,  у тому
числі з мешканцями вказаного багатоквартирного будинку позивачі у 1990 по 2004
роки повністю та за власні кошті реконструювали Приміщення.

З 1993 року ОСОБА_1.,  а надалі
ОСОБА_2 належно користувались Приміщенням за договором оренди з міською радою.
Але надалі вони були змушені тимчасове відмовитись від оренди у зв'язку з
вимушеним припиненням фінансово-господарської діяльності через крадіжку
установчих документів і печаток підприємства МП ТОВ „Індекс". Ще деякий
час позивачі керували майном та підтримували належний стан Приміщення.

Вдячні за багаторічні сусідські відносини та благодійну діяльність мешканці
вказаного будинку делегували ОСОБА_1. та ОСОБА_2 кожний свої часткові права на
Приміщення - загалом 100 100 часток прав.

В той самий час,  через договір
оренди №2/5 від 21 червня 2004 року між Представництвом по управлінню
комунальною власністю Одеської міської ради ( далі „Представництво" ) та
СПД ОСОБА_4,  позивачі були змушені
звільнити Приміщення. При цьому Представництво невмотивовано відхилило письмове
прохання позивачів на оренду Приміщення.

13 листопада 2006 року був складений наступний договір оренди за № 2/5 між
Представництвом та СПД ОСОБА_3

Позивачі ОСОБА_1.,
ОСОБА_2 зазначили,  що на підставі
свідоцтва про право власності,  видане
Одеською міською радою 18.02.2005 року за рішенням № 586 від 30.09.2004 року
Приміщення належить територіальній громаді м.Одеси в особі Одеської міської
ради.

Посилаючись на
п.5 ст.6 закону України „Про місцеве самоврядування в Україні",

рішення
КСУ від 02.03.2004 року №2-рп/2004 позивачі вважають що мешканці
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 є органічною частиною територіальної громади
Приморського р-ну міста,  діють як
суб'єкти права власності,  у тому числі
на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку.

Отже вони є
співвласниками Приміщення на праві сумісної власності.

Починаючи з 2004 року мешканці будинку неодноразово і публічно
заявляли,  що експлуатація
Представництвом спірного приміщення аж ніяк не відображається на їх загальних
потребах в покращенні стану дома,
домової та придомової території,
інженерних комунікацій тощо. В той час,
як первинні орендарі - позивачі постійно турбувалися і фактично
здійснювали за свої кошти необхідні ремонтні роботи в Приміщенні та загально
будівельній,  телефонізували декілька
квартир мешканців (Стаття в газеті „Вечірня Одеса" від 26.08.04р. а.с.24).
Таким чином права та інтереси конкретної частини територіальної громади
Приморського р-ну м. Одеси щодо благоустрою свого будинку фактично були
захищенні виключно позивачами під час користування ними Приміщенням.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1.,
ОСОБА_2 з'явились та цілком підтримали заявлені позовні вимоги,  просили суд задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідача Одеської міської ради у судове засідання
з'явився,  позовні вимоги не визнав,  просив суд відмовити в позові повністю. Свої
доводи з цього приводу надав суду у письмовім запереченні на позов.

Представники третіх осіб - представництва по управлінню комунальною
власністю Одеської міської ради и
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились,  визвались належним чином,  про поважні причини неявки в судове засідання
суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи та наявні докази у сукупності,  прийнявши до уваги обставини та пояснення
позивачів,  представника
відповідача,  суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1,  ОСОБА_2. обгрунтовані,  такими,
що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,  що ОСОБА_1. з
1989 по 2003 роки був засновником та директором МП ТОВ „Індекс",  яке
фактично в цей період знаходилось за адресою: АДРЕСА_1. Він,  а згодом ОСОБА_2 здійснювали благодійну
допомогу мешканцям будинку АДРЕСА_1 у покращенні дворової та придомової
території,  поновленню та ремонту
комунікацій. Загальна підтверджена сума власних грошових витрат позивачів
станом на 2000рік 200 000 (двісті тисяч) гривень. Крім того ОСОБА_1. особисто
та МП ТОВ „Індекс"
сприяли розвитку спортивного руху у місті Одеса - були генеральними спонсорами
жіночої волейбольної команди ХК ВАТ „Краян",  „Медин".

У порядку подяки та заохочення МП ТОВ „Індекс",  розпорядженням голови Одеського
міськвиконкому ОСОБА_1. особисто було безоплатно передано в користування
напівзатоплене,  забруднене допоміжне
Приміщення для подальшої перебудови під службове.

Отже в період з 1990 по 2004 рік,  за
рахунок МП ТОВ „Індекс",  власні кошти ОСОБА_1.,  а подалі партнера ОСОБА_2. була виконана
капітальна реконструкція Приміщення (заміна інженерних мереж,  споруда систем опалення,  вентиляції,
телефонізація). Також були зміцненні будівельні елементи
фундаменту,  перекриття,  замінені старі комунікації,  відремонтована частка загальнодомової
каналізації. Таким чином раніше забруднене,
роками не використоване допоміжне приміщення багатоквартирного
будинку,  перетворилось в повноцінне
службове Приміщення. В підтвердження вищевказаного позивачі надали до суду
копії документів: кошторис на капітальний ремонт орендованого МП ТОВ „Індекс"
Приміщення,  виконаного у 1997 році,  податкові накладні на отримання будівельних
матеріалів,  інші документи,  що знаходяться в матеріалах справи.

В ході ремонтних
робіт було значно поліпшено фасад вказаного приміщення,  в підтвердження чого до матеріалів справи
додається порівняна фото-фіксація фасаду

станом на 1990 та квітень 2003
року. Ремонтні роботи виконувались позивачами за узгодженням та при участі
мешканців багатоквартирного будинку,  які
були вкрай зацікавлені в наведенні елементарного порядку внутрібудинкової та
прибудинкової території.

Вдячні за багаторічні добросусідські відносини та
безкорисну побутову допомогу з боку позивачів мешканці багатоквартирного
будинку,  як частина територіальної
громади,  з 2004 року неодноразово
звертали увагу Одеської міської ради на факт свого безумовного права сумісної
власності на спірне Приміщення,
посилаючись на рішення КСУ від 02.03.2004 року №2-рп/2004.

Згодом,  діючи усвідомлено,  мешканці - власники квартир багатоквартирного
будинку АДРЕСА_1 добровільно передали позивачам свої чинні,  індивідуальні права власності на Приміщення.
Це підтверджується колективною заявою мешканців (власники 21- ої
квартири),  в якій зазначено,  що кожен з них передає свою частку права
спільної власності на Приміщення. Заява посвідчена посадовою особою КП ДЄЗ
„Жовтневий". Також,  згідно листа
,  завіреним посадовою особою КП ДЄЗ
"Жовтневий" спірному напівпідвальному приміщенню було присвоєно номер
№ 123.

21 червня 2004 року між приватним підприємцем ОСОБА_4 та Представництвом по
управлінню комунальною власністю Одеської міської ради було укладено договір
оренди спірного Приміщення за № 25 терміном на 1 рік,  не зважаючи на те,  що а ні Одеська міська рада,  ні СПД ОСОБА_4. не витратили жодних кошт на
відбудову,  реконструкцію багаторічне
підтримання експлуатаційного стану Приміщення. Крім того,  без будь-яких пояснень Представництво не
задовольнило заяви ОСОБА_1.,  підприємця
ОСОБА_2. про передачу приміщення в оренду. В результаті позивачі були змушені звільнити
Приміщення,  саме існування якого стало
можливим завдяки витрат їх власних кошт та праці.

Згодом,  13 листопада 2006 року
договір оренди Приміщення строком на 1 рік за № 2/5,  було укладено між Представництвом та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_3

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року №2-рп/2004,  орган місцевого самоврядування не має права
без узгодження співвласників багатоквартирного будинку - власників
приватизованих квартир,  а також
громадян-наймачів: продавати,  здавати в
оренду або вирішувати питання перебудови,
надбудови,  забудови сходових
кліток і в'їздних - виїзних арок,
облаштування на фасадах будинків спеціального устаткування промислового
призначення та ін.,  за винятком
проведення ремонтних робіт відповідно до законодавства.

Право комунальної власності на нежиле Приміщення видане на ім'я Одеської
міської ради за рішенням про реєстрацію від 22.02.2005 року,  per. № 6583370

Згідно з ініційованої позивачами судово-будівельної експертизи,  виконаній ПП ОНДЦЕД,  зроблено заключения,  що
Приміщення,  розташоване на цокольному
поверсі двоповерхового житлового будинку є нежитловим та допоміжним (експертиза
№ 059/2007 від 26.03.2007 року).

Отже,  відповідно до Рішення
Конституційного суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 «У справі за
конституційним зверненням Ярового С.І. та інших громадян про офіційне
тлумачення положень п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного
житлового фонду» за конституційним поданням 60 народних депутатів України про
офіційне тлумачення положень ст.ст. 1,
10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення
багатоквартирних будинків) допоміжне приміщення (підвали,  сараї,
горища,  колясочні та інш.) передаються
безплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир
(кімнат у квартирах багатоквартирних будинків).

Відповідно до
вимог п. 2 ст. 382 ЦК України
власникам квартир у двох - або багатоквартирному житловому будинку належить на
праві спільної сумісної власності приміщення загального користування,  опорні конструкції будинку,  механічне,
електричне,  сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині квартири,
яке обслуговує більше

однієї
квартири,  а також споруди,  будівлі,
які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир,  а також власників нежилих приміщень,  які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України № 1-2/2004 від 2 березня
2004 року момент виникнення права власності на квартиру є моментом виникнення
права спільної власності на допоміжні приміщення.

Крім того,  відповідно до ст. 6 п. 5
Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» мешканці
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 є частиною територіальної громади
Приморського р-ну міста,  спірне
Приміщення перебуває та пов'язане з їхнім будинком і вони є чинними власниками
Приміщення.

Підтвердженням вищенаведеного є вимоги ст. 328 ЦК України про
право власності яке набувається на підставах,
що не заборонені законом,  зокрема
із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно,  якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК
України,  розпорядження майном,  що є у спільній сумісній власності,  здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України від 10 червня 1992 року «Про
приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних
будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинків. Допоміжні приміщення
(комори,  сараї,  ін.) передаються у власність квартиронаймачів
безкоштовно й окремо приватизації не підлягають.

Позивачі отримали від власників усіх квартир у будинку АДРЕСА_1 окремі
ім'яні права власності на спірне Приміщення. Загалом 100100 часток
права Отже позивачі ОСОБА_1.,  ОСОБА_2 є
власниками Приміщення на праві спільної власності.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те,  що Приміщення не є нежитловим та
допоміжним,  так-як факт належності
спірного Приміщення до нежитлового допоміжного підтверджується Висновком
судової експертизи,  проведеної ПП ОНДЦЕД
26.03.2007 року.

Суд вважає,  так як допоміжні
приміщення (підвали,  сараї,  горища,
колясочні та інш.) передаються безплатно у спільну власність громадян
одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах багатоквартирних
будинків),  тобто перебувають у їх
власності - свідоцтво про право власності серія ЯЯЯ № 076919 від 18.02.2005р.
оформлене на неналежного власника та має бути визнано недійсним,  а рішення виконавчого комітету Одеської
міської ради № 586 від 30.09.2004р. підлягає в цій частині скасуванню. Крім
того,  відповідно до наданих суду доказів
спірному Приміщенню присвоєний № 123.

Суд також вважає,  що оскільки
представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради уклало
з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 договір оренди нежитлового приміщення №
2/5 від 13.11.2006р. на підставі вищезазначеного свідоцтва та без згоди на це
всіх співвласників спірного Приміщення,
тобто власників квартир у будинку АДРЕСА_1 - зазначений договір,  відповідно до Рішення Конституційного суду
України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004,
має бути визнаний недійсним.

За таких обставин та керуючись ч. 2 ст. 10 Закону України
від 10 червня 1992 року „Про приватизацію державного житлового
фонду",  п. 5 ст. 6 Закону України
„Про місцеве самоврядування в Україні",
ст.ст. 318,  319,  321,
322,  328,  331,
332,  346,  355,
357,  369,  382,
387,  388,  391,
393,  399,  400,
ЦК України,  рішенням
Конституційного суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004,  ст. 41 Конституції України,  ст.ст. 10,
11,  15,  57,
60,  79,  88. 208,
209,  212,  212-215,
218 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до Одеської міської
ради про визнання права власності на нежитлове напівпідвальне  допоміжне
приміщення  №   123,
загальною  площею  84, 5
кв.  м,   що

розташоване
у будинку АДРЕСА_1,  за участю третіх
осіб,  які не заявляють самостійних вимог
на предмет спору,  на стороні відповідача
- представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - задовольнити у повному обсязі.

Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 586 від 30.09.2004р. в
частині видачі свідоцтва про право власності серія ЯЯЯ № 076919 від
18.02.2005р. на ім'я Територіальної громади міста Одеси,  в особі Одеської міської ради на нежилі
приміщення напівпідвалу,  загальною
площею 84, 5 кв.м.,  що перебувають у
будинку АДРЕСА_1 - скасувати.

Свідоцтво про право власності серія ЯЯЯ № 076919 від 18.02.2005р. видане на
ім'я Територіальної громади міста Одеси,
в особі Одеської міської ради,  на
нежилі приміщення напівпідвалу,
загальною площею 84, 5 кв.м.,  що
перебувають у будинку АДРЕСА_1,
виконавчим комітетом Одеської міської ради 18.02.2005 року за рішенням
виконавчого комітету Одеської міської ради № 586 від 30.09.2004р. - визнати
недійсним.

Договір оренди № 2/5 нежитлового приміщення загальною площею 84, 5
кв.м.,  що розташоване в АДРЕСА_1,  укладений між Представництвом по управлінню
комунальною власністю Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3  13.11.2006р. - визнати
недійсним.

Визнати за ОСОБА_1,  ОСОБА_2 право
власності на нежилі приміщення напівпідвалу № 123,  загальною площею 84, 5 кв.м.,  що розташовані в АДРЕСА_1 у рівних частках.

Рішення суду є підставою для припинення права власності Територіальної
громади міста Одеси,  в особі Одеської
міської ради,  на нежилі приміщення
напівпідвалу,  загальною площею 84, 5
кв.м.,  що перебувають у будинку АДРЕСА_1
та для реєстрації за ОСОБА_1,  ОСОБА_2
право власності у рівних частках на нежилі приміщення напівпідвалу № 123,  загальною площею 84, 5 кв.м.,  що розташовані в АДРЕСА_1

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-ти денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.