Справа
№2-6
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2007 року                                                                                       м.  Василівка

Василівський районний суд
Запорізької області в складі:

Головуючого - судді            Нікандрової
CO.

при секретарі                        Коваль
О.М.

за участю

представника позивача     ОСОБА_1.

представника відповідача
ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Арміва",  про стягнення суми
боргу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2004 року позивач ОСОБА_3. звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4.,  ОСОБА_5. про
стягнення боргу в сумі 101 500 гривень,
мотивуючи позов тим,  що
10.08.2000 року позивач уклав з ТОВ "Агрофірма "Арміва" договір
оренди двох зернозбиральних комбайнів "Кейс" та
"Славутич",  що належали
останньому. Після цього на підставі досягнутої усної угоди піднайму позивач
передав на період з вересня 2000 року до листопада 2000 року вказані комбайни
разом з комбайнерами подружжю ОСОБА_4. та ОСОБА_5.,  а ті в свою чергу зобов'язалися розрахуватись
з позивачем за використання техніки насінням соняшника в кількості 200 тон за
ціною 1000 грн. за тону на загальну суму 200 000 гривень або грошовими коштами
на вибір позивача. ОСОБА_6. здійснював користування комбайнами до грудня 2000
року. За користування комбайнами відповідачі передали позивачу 45, 5 тон
соняшнику на суму 45 500 грн.,  а також
сплатили кошти в сумі 53 000 грн. У зв'язку з відсутністю у відповідачів
грошових коштів,  сторони домовилися про
погашення боргу в сумі 101 500 грн. у термін до 31.12.2001 року,  але після настання обумовленого строку
відповідачі відмовились повернути борг за використання комбайнів,  тому посилаючись на вищевказані обставини
позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно борг за договором
піднайму комбайнів в сумі 101 500 грн. та витрати пов'язані з розглядом справи.

Ухвалою Василівського районного суду від 16.10.2007 року
до участі у справі в якості третьої особи на боці позивача товариство з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Арміва".

В ході судового розгляду позивач ОСОБА_3. та представник
позивача ОСОБА_1.
позовні вимоги підтримали з підстав,  викладених у позові.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_4.,  ОСОБА_5.,
представник відповідача ОСОБА_2. позовні вимоги не визнали,  посилаючись на відсутність угоди піднайму
комбайнів між ними з однієї сторони і ОСОБА_3. з іншої сторони,  заперечили використання комбайнів і часткове
виконання угоди.

Представник третьої особи ТОВ "Агрофірма
"Арміва" в судове засідання не з'явився,  надав заяву про розгляд справи без участі їх
представника.

Розглянувши надані сторонами документи і матеріали,  заслухавши пояснення учасників процесу,  всебічно та повно з'ясувавши обставини,  на яких ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення,  об'єктивно оцінивши в
сукупності докази,  які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору по суті,
суд

встановив:

При розгляді цієї справи,
суд вважає за необхідне керуватися нормами Цивільного кодексу України в
редакції 1963 року,  які діяли до 01.01.2004
року,  оскільки правовідносини,  які є предметом даного спору,  виникли і існували до набрання чинності
нового Цивільного кодексу України.

2

Згідно  ст.  151 Цивільного
кодексу України /в редакції 1963 року/ зобов'язання виникають з договору або
інших підстав,  визначених  ст. 4 ЦК України. Відповідно до ч.2  ст. 4
Цивільного кодексу України цивільні права і обов'язки,  в числі інших,  виникають з угод,  передбачених законом,  а також з угод хоч і не передбачених
законом,  але таких,  які йому не суперечать.

Одночасно з тим,
при укладанні угод необхідно дотримання передбачених законом вимог до
угоди щодо її змісту і форми.

Загальні правила укладення договору викладені у статті
153 ЦК
України,
відповідно до яких сторони повинні дотриматись потрібної у належних
випадках форми та досягти згоди з усіх істотних умов,  зокрема тих,
які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду.

Із змісту  ст. 256 ЦК України витікає,
що істотними умовами договору найму /піднайму/ є предмет договору і
плата за використання майна.

Відсутність узгоджених сторонами умов договору,  що є істотними та забезпечують виконання
зобов'язання,  оцінюється судом у
сукупності з іншими доказами щодо обґрунтованості позовних вимог.

Згідно з вимогами статей 43, 44 ЦК України,  угоди
повинні вчинятися у письмовій формі,  за
винятком тих,  які виконуються при їх
вчиненні,  або укладаються на суму,  що не перевищує 100 грн.

В судовому засіданні позивач посилається на те,  що між позивачем ОСОБА_3. та відповідачами
ОСОБА_4.,  ОСОБА_5. укладений усний
договір піднайму двох комбайнів "Кейс" та "Славутич" на
період з вересня 2000 року до листопада 2000 року,  за яким останні зобов'язалися провести оплату
за їх використання насінням соняшника в кількості 200 тон за ціною 1000 грн. за
тону на загальну суму 200 000 гривень або грошовими коштами. Таким чином,  зазначена угода повинна бути вчинена у
письмовій формі.

Наслідки недотримання вимог
закону стосовно простої письмової форми угоди передбачені

ст. 46 ЦК України у вигляді позбавлення сторін права у випадку виникнення спору
посилатися на

показання свідків.                        '    '   '

Суд,  виходячи із
змісту  ст. 59 ЦПК України,  обмежений нормами права в виборі засобів
доказування,  зокрема,  обставини справи,  які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування,  не можуть
підтверджуватись іншими засобами.

Таким чином,
недотримання письмової форми договору позбавляє сторони права,  у випадку виникнення спору,  посилатися на підтвердження укладення
договору на показання свідків.

Враховуючи викладене,
зважаючи на вимоги  ст. 159 ЦПК
України про безпосереднє дослідження доказів у справі,  відмову свідків ОСОБА_7.,  ОСОБА_8. від дачі показань у справі,  судом не оголошувались і не приймалися до
уваги показання зазначених свідків,
даних ними в судовому засіданні,
в якому ухвалено скасоване рішення суду,
оскільки факт укладання угоди піднайму не може підтверджуватись
показаннями свідків.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається
на часткове виконання зобов'язань з боку відповідача ОСОБА_4. з посиланням на
наявність розписки /а.с. 75/,  виданої
ОСОБА_4. Судом вказана розписка не може бути прийнята до уваги на підтвердження
часткового виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_4.,  яка містить зобов'язання про повернення боргу
за використання комбайнів в сумі 100 000 грн. від 30.05.2001 року,  оскільки вона не підтверджує безпосереднє
виконання угоди і не містить підпису особи,
якою вона видана. Інших доказів часткового виконання угоди,  зокрема використання комбайнів і оплати за
угодою,  суду не надано.

Таким чином,  в
судовому засіданні не знайшло свого підтвердження,  що між ОСОБА_3. та відповідачами
ОСОБА_4.,  ОСОБА_5. досягнуто угоди стосовно
піднайму комбайнів „Кейс" і „Славутич",  і зазначене майно використовувалося
відповідачами.

Крім того,
відповідно до  ст. 267 ЦК України здача наймачем найнятого майна у піднайом
допускається лише за згодою наймодавця,
якщо інше не передбачено законом чи договором.

За умовами договору суборенди від 20.08.2000 року між ТОВ
„Агрофірма „Арміва" та ОСОБА_3. двох зернозбиральних комбайнів „Кейс"
і „Славутич" не передбачено право орендатора - ОСОБА_3. здійснювати
передачу отриманого ним за договором майна у користування інших осіб,  тобто піднайом.  Інших доказів узгодження з ТОВ „Агрофірма
„Арміва"

з

питання про можливість передачі орендованого майна у
піднайом суду позивачем не надано,  а
зважаючи на неявку представника третьої особи з'ясувати чи вирішувалося це
питання сторонами угоди є неможливим.

В ході судового розгляду судом не добуто доказів
того,  що договір від 20.08.2000 року між
ТОВ „Агрофірма „Арміва" та ОСОБА_3. про передачу в суборенду двох
зернозбиральних комбайнів „Кейс" і „Славутич" взагалі виконувався
його сторонами,  оскільки не надано
жодних документів про передачу конкретно визначеного майна з зазначенням
номерних знаків або будь-яких інших індивідуальних ознак комбайнів у
користування ОСОБА_3. за актами прийому-передачу,  оплату ним орендної плати на користь орендодавця.

Відмовляючи в задоволенні позову суд керується
вимогами  ст.  ст.
10,  11,  60 ЦПК України відповідно до яких обставини
цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності,  диспозитивності,  суд розглядає цивільні справи не інакше як за
заявою осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та
іншими особами,  які беруть участь в
справі,  доказів,  кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

ст. 71 ЦК України встановлено загальний строк для захисту прав
/позовна давність/ -три роки,  наслідками
спливу яких відповідно до  ст. 80 ЦК України є відмова в позові. Як зазначив в позові ОСОБА_3.
10.08.2000 року він взяв в оренду комбайни і передав їх у користування
відповідачів на підставі договору піднайму терміном до грудня 2000 року. Таким
чином,  встановлено,  що позивач дізнався про порушення його права
в грудні 2000 року,  строк позовної
давності сплинув в грудні 2003 року. Заяв про поновлення строку на звернення до
суду з позовом або доказів,  які б
свідчили про поважність пропуску строку на звернення до суду з позовними
вимогами позивачем суду не надано.

Відповідно до  ст.
88 ЦПК України витрати,  пов'язані з
розглядом підлягають віднесенню за рахунок позивача.

Керуючись  ст.  ст. 4, 6, 43, 44, 71, 80, 151, 153, 256, 267 ЦК України /в редакції 1963 p./,   ст.
ст.  10, 11,  59, 60,
88, 209,  210,  212 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Арміва",  про стягнення суми
боргу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду
Запорізької області через Василівський районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дати проголошення
рішення і поданням після цього апеляційної скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження подано не було.