Справа №2-378/2007 p.
РІШЕННЯ
Іменем України

м. Носівка 07 листопада 2007 р.

Йогівський районний суд Че
рнігівської області у складі
: головуючого - судді Киреєва О
.В. при секретарі Вербі О.С, Д
рабинозі С. М. , розглянувши у
відкритому судовому засідан
ні в залі суду цивільну справ
у за позовом ОСОБА_2 до О
СОБА_3 про визнання права вл
асності на 1/2 частину будівлі
та надання її в володіння та к
ористування,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3 про ви
знання права власності на 54 ча
стину будівлі та надання її в
володіння та користування.

ОСОБА_2 стверджував, що в с
ерпні-вересні 2005 року він прий
няв пропозицію ОСОБА_3, до
мовився з ним про спільне буд
івництво магазину за адресою
АДРЕСА_1, взяв на себе обов
'язки особисто проводити нео
бхідні роботи та вкладати гр
ошові кошти в будівництво ма
газину. ОСОБА_3 зобов'язав
ся оформити документи про йо
го розподіл на дві частини. На
протязі 2005-2006 років він (позивач
) приймав безпосередню участ
ь у будівництві магазину, зак
упляв будівельні матеріали,
доставляв їх до місця будівн
ицтва, використовував власни
й транспорт для поїздок за ма
теріалами, наймав транспорт
та водіїв, виготовляв метале
ві двері, наймав робітників д
ля будівельних робіт, готува
в їм обіди. В грудні 2005 р. на буді
вництві завершували кладку с
тін, на оплату праці робітник
ам потрібні були кошти. У зв'яз
ку з малою заробітною платою
йому в банку не видали кредит
. Тому його дружина отримала к
редит в сумі 50 000 грн. ОСОБА_3
отримав частину коштів для р
озрахунку з робітниками. Буд
івництво вимагало багато час
у, тому він (позивач) звільнивс
я з роботи, став безпосереднь
о займатися будівництвом маг
азину. Відповідно до домовле
ності йому (позивачу) належал
а ліва половина приміщення м
агазину. Для облаштування бу
ло завезено потрібне обладна
ння. В березні 2007 р. ОСОБА_3 н
е дозволив проводити роботи
в його частині магазину, пові
домив, що не віддасть частини
магазину, а буде здавати її в
оренду іншим особам. ОСОБА_
3 почав чинити йому перепон
и в користуванні приміщенням
, зайняв його частину, вивіз з
неї торгівельне обладнання,
навісив додаткові замки на в
хідні двері. ОСОБА_3 відмо
вився добровільно визначити
порядок користування магази
ном.
В судовому засіданні відпо
відач ОСОБА_3 позовні вимо
ги не визнав повністю, просив
відмовити позивачу в задово
ленні позову, пояснив, що ОС
ОБА_2. спекулює добрими відн
осинами, які були між ними, вик
ористовує правосуддя для пок
ращення матеріального стану
за рахунок праці інших осіб. В
2006 році він (відповідач) за вла
сні кошти, з затратами своїх с
ил та часу збудував магазин п
о АДРЕСА_1 в м. Носівці. З до
ставкою матеріалів на будівн
ицтво магазину йому допомага
в ОСОБА_2. Ніяких домовлен
остей, договорів з позивачем
він не укладав, обов'язків про
проведення робіт між собою н
е розподіляли. Вся необхідна
документація на земельну ді
лянку, де проходило будівниц
тво, документація на будівлю
оформлена на його (відповіда
ча) ім'я. Він (відповідач) набув
права власності на будівлю м
агазину відповідно до чинног
о законодавства.
Вислухавши пояснення стор
ін, допитавши свідків, вивчив
ши і дослідивши письмові док
ази, суд приходить до висновк
у про те, що позов підлягає зад
оволенню з наступних підстав
.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про Власність» май
но, придбане внаслідок спіль
ної праці громадян, що об'єдна
лися для спільної діяльності
, є їх спільною частковою влас
ністю, якщо інше не встановле
но письмовою угодою між ними
. Розмір частки кожного визна
чається ступенем його трудов
ої участі.

В судовому засіданні встан
овлено, що ОСОБА_3 та ОСО
БА_2 домовились про будівни
цтво магазину, погодили всі у
мови будівництва.
Допитані в судовому засіда
нні свідки ОСОБА_4 , ОСОБ
А_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 під
твердили, що їм було відомо пр
о домовленість між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про будівництв
о магазину біля АЗС.
Свідок ОСОБА_6 суду пояс
нив, що він був консультантом
у ОСОБА_2 по будівництву м
агазину по вул. Вокзальній бі
ля АЗС. ОСОБА_2. питав, як кр
аще положити блоки, чим залив
ати фундамент. Під керівницт
вом ОСОБА_2 завозився пісо
к, блоки. Пізніше давав консул
ьтації, як правильно підбити
стелю, як виготовити металев
і двері. ОСОБА_2. пропонува
в йому роботи, але в той час ві
н (свідок) працював у м. Києві, р
екомендував людей, які можут
ь зробити ті чи інші роботи.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, щ
о ОСОБА_2. та ОСОБА_3, кол
и розпочали будівництво мага
зину біля АЗС, приходили до нь
ого в лісництво замовляли пи
ломатеріали. Вони будівництв
ом займались удвох.
' Свідок ОСОБА_5 пояснила
, що ОСОБА_3 запропонував б
удувати разом магазин біля А
ЗС. До цього чоловік мав намір
будувати магазин на вул. ОС
ОБА_9. Відповідач умовив на т
е, що гроші даємо разом на буді
вництво, а по закінченні буді
вництва зроблять документи.
На її оформили кредит на 50 000 гр
н. З дружиною відповідача чер
ез день вона готувала обіди.
ОСОБА_3 забрав електрообла
днання на весь магазин, дозво
лив чоловіку завезти обладна
ння для торгівлі в їхній част
ині магазину, а потім вистави
в шафи і поміняв замки. В розмо
вах став говорити, що виплати
ть гроші.
Свідок ОСОБА_9 пояснив, щ
о після того, як він (свідок) до
відався про домовленість О
СОБА_3 і ОСОБА_2 та наміри
останнього будувати магазин
автозапчастин, він розпочав
будівництво продуктового ма
газину по вул. ОСОБА_9, що не
подалік від будинку, який діс
тався позивачу у спадщину ві
д батьків.
Відповідач ОСОБА_3 не на
дав суду доказів про те, що між
ними була письмова угода про
визначення часток у магазин
і.
Відповідно до ст. 357 ЦК Україн
и частки у праві спільної час
ткової власності вважаються
рівними, якщо інше не встанов
лено за домовленістю.
У судовому засіданні встан
овлено, що позивачу ОСОБА_2
належала частка в магазині п
лощею 42, 16 кв.м, яку він готував д
ля використання.
В судовому засіданні відпо
відач не заперечував показан
ь позивача про те, що ним було
завезено в магазин торгівель
не обладнання.
Свідок ОСОБА_4 , пояснив,
що допомагав ОСОБА_2 приво
зити шафи з м. Києва у магазин.
Потім ці шафи стояли на подві
р'ї. ОСОБА_2. розповів йому,
що ОСОБА_3 їх виставив.
В судовому засіданні досто
вірно встановлено, що ОСОБА
_2. своєю трудовою участю ств
орив власність.
Свідок ОСОБА_10 підтверд
ив, що на прохання ОСОБА_2 в
ін робив екскаваторні роботи
там, де хотіли будувати магаз
ин. ОСОБА_2. просив, щоб заки
дав землю у фундамент, вантаж
ив блоки, які знаходились у по
зивача вдома. ОСОБА_2. запл
атив йому за роботи.
Свідок ОСОБА_11, суду пояс
нив, що ОСОБА_2. та ОСОБА_3
замовляли у нього вікна. Ві
н їх зробив, пофарбував, устан
овив. Дошки на вікна брали у
ОСОБА_3, фарбу купували з О
СОБА_2 За роботу розрахував
ся позивач.3а установку вікон
платив ОСОБА_3
Свідок ОСОБА_12 пояснив, щ
о на прохання ОСОБА_2 він о
ббивав шалівкою та пластиком
стелю, стіни в магазині. На пр
охання ОСОБА_2 закладали ц
еглу між балками. Позивач при
возив матеріали, яких не вист
ачало для роботи. ОСОБА_2 п
ривозив і забирав з роботи, ро
зрахувався за виконані робот
и.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, щ
о він варив двері для магазин
у ОСОБА_2, установлював їх
. Позивач надав матеріал, з яко
го варили двері, розрахувавс
я за роботу.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, щ
о у лютому 2006 р. приїхав до ОСО
БА_2, там робили заготовки на
двері для магазину. Він побач
ив, що варять неправильно. Зап
ропонував зробити їх як потр
ібно. Він зварив п'ять дверей і
переробив ті, які почали роби
ти без нього. Двері перевезли
та встановили у магазині.
Свідок ОСОБА_15 пояснив, щ
о з початку будівництва мага
зин він допомагав ОСОБА_2,
перевозив «козли», зварювал
ьний апарат, візок, варив грат
и на вікна. Позивач розрахову
вався з ним за виконані робот
и. На прохання позивача він (св
ідок) супроводжував у банк
ОСОБА_5, яка отримувала грош
і. Дружина позивача говорила
, що гроші потрібно передати
ОСОБА_3 для оплати роботи пр
ацівників на будівництві маг
азину.
Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_1
7, ОСОБА_18 , ОСОБА_19, О
СОБА_20, ОСОБА_21 , ОСОБА_22
пояснили, що на будівництві м
агазину, виконували роботи н
а прохання сторін, отримувал
и від них оплату.
ОСОБА_2. вкладав кошти у бу
дівництво магазину, надавав
ОСОБА_3 гроші для розрахун
ку з працівниками.
Свідки ОСОБА_23, ОСОБА_24
ОСОБА_25 суду пояснили, щ
о з розмов із ОСОБА_5 знают
ь, що ОСОБА_3 з позивачем бу
дували магазин. ОСОБА_3 за
ходив регулярно до ОСОБА_5
по гроші, ще по щось. В грудні 2
005 року ОСОБА_23 ходила в бан
к з ОСОБА_5 отримувати 50 000 гр
н. Три тисячі ОСОБА_5 відкл
ала окремо, пояснила, що треба
віддати за роботу. Біля торго
вого центру ОСОБА_5 сіла в
автомобіль до ОСОБА_3, щоб
віддати гроші. ОСОБА_2 куп
ували обіди і годували людей
, які працювали на будівництв
і.
Свідок ОСОБА_7 пояснив, щ
о позивач з дружиною отримал
и в банку гроші, пояснювали, що
потрібні кошти для будівниц
тва магазину.
Свідок ОСОБА_26 пояснив, щ
о в червні 2007 р. він мав розмову
з ОСОБА_3 з приводу непове
рнутого боргу. Відповідач за
пропонував повернути гроші д
о кінця року, пояснив, що повин
ен повернути гроші за магази
н ОСОБА_2
У судовому засіданні свідо
к ОСОБА_27 суду пояснив, що в
ін мав розмову з сторонами по
справі. ОСОБА_3 запевняв
ОСОБА_2, що розрахується з ни
м, відшкодує гроші вкладені в
будівництво магазину. ОСОБ
А_3 пропонував позивачу отр
имати гроші.
Доводи ОСОБА_3 про те, що
відповідач лише своєю працею
створив власність, що ОСОБ
А_2 надавав технічну допомо
гу, кредит використав на потр
еби торгової точки дружини, с
уд визнає безпідставними, ос
кільки вони спростовуються д
обутими по справі доказами, і
ншими матеріалами справи.
Доводи ОСОБА_3 про те, що
магазин був побудований відп
овідно до проектних документ
ів, суд визнає необгрунтован
ими, такими що спростовуютьс
я показаннями свідка ОСОБА
_28, який пояснив, що у березні
-квітні 2006 р. він робив проводку
в магазині біля АЗС. ОСОБА_2
В закуповувались матеріал
и для прокладання електропро
водки. ОСОБА_3 оплачував в
артість робіт. Проектної док
ументації зразу не було. Він (с
відок) намалював ескіз проек
ту, а вже потім проект зробили
в м. Ніжині.
Показання свідків суд визн
ає достатніми та допустимими
доказами, оскільки вони добу
ті законним шляхом, підтверд
жують обставини, на які посил
алися сторони.
За таких обставин суд вважа
є доведеним, що майно по АДР
ЕСА_1 в м. Носівці, придбане с
торонами внаслідок їх спільн
ої праці, є їх спільною частко
вою власністю з рівними част
ками.
Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК Укра
їни кожен із власників має пр
аво на надання йому у володін
ня та користування тієї част
ини спільного майна у натурі
, яка відповідає його частці у
праві спільної часткової вл
асності. У разі неможливості
цього він має право вимагати
матеріальної компенсації.

З матеріалів справи видно, щ
о є можливість виділити в нат
урі належну позивачу частину
спільного майна.

Аналізуючи добуті докази, с
уд приходить до висновку про
те, що позов обґрунтований на
вимогах чинного законодавст
ва, знайшов підтвердження до
казами, а тому підлягає задов
оленню.
Судові витрати, що складают
ься із оплати державного мит
а, витрат на інформаційно-тех
нічне забезпечення, підлягаю
ть стягненню з відповідача н
а користь позивача.
Керуючись ст. ст. 213, 215 ЦПК Укра
їни, ст. 17 Закону України «Про в
ласність», ст. 356, 357, 358 ЦК України,
суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольн
ити.
Визнати за ОСОБА_2 право
власності на 1/2 частину АДРЕ
СА_1.
Виділити ОСОБА_2 в натур
і 1/2 частини АДРЕСА_1 площею
42, 16 кв. м.
Прибудинкову територію за
лишити в загальному користув
анні сторін. Стягнути з ОСО
БА_3 на користь ОСОБА_2 су
дові витрати в сумі 81 гри.
На рішення може бути подан
а заява про апеляційне оскар
ження протягом десяти днів з
дня його проголошення, а апел
яційна скарга - протягом двад
цяти днів після подання заяв
и про апеляційне оскарження.