Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
листопада 2007 р.                                                              Каланчацький
районний суд

Херсонської
області

в складі
головуючого судді                                                     Прудкої
Л.Г.

при
секретарі                                                                            Шаховій
О.В.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в смт.
Каланчак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
Гаврилівської сільської ради Каланчацького району про визнання правочину
дійсним та права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивач ОСОБА_1  звернувся до суду з
позовом,  в якому просить визнати дійсним
договір купівлі-продажу від 10.03.1997 року будинку № НОМЕР_1 з господарськими
забудовами та спорудами по АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Свої
вимоги позивач мотивує тим,  що згідно
розписки 10.03.1997 року ОСОБА_4 продала йому вказаний житловий будинок з
господарськими забудовами. Власником зазначеного майна є померла ОСОБА_4.
Відповідно до розписки ОСОБА_3  отримав
від ОСОБА_1  1000 дол. США за будинок,  яким позивач до цього часу володіє та
користується. При оформленні таким чином договору купівлі-продажу позивачі
допустилися помилки,  оскільки не
знали,  що такий правочин вчиняється
тільки в нотаріальній конторі. Крім того ОСОБА_4,  яка була однією стороною при укладенні
договору відповідно до свідоцтва від 18.05.1998 року померла,  про що було зроблено запис в реєстрі за № 5.
Відповідачі у справі є спадкоємцями майна покійної.

Відповідачі
позов визнали та пояснили,  що дійсно
укладався між ОСОБА_4 та позивачем договір купівлі-продажу житлового
будинку,  однак нотаріально не оформили
даний договір. Крім того представник Гаврилівської сільської ради пояснив,  що ніяких дій після смерті ОСОБА_4 щодо
будинку не вчиняли.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч. 4  ст.  130 ЦПК України,  при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку,  встановленому  ст.
174 цього Кодексу. Згідно ч. 4
ст.  174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Матеріалами
справи встановлено,  що між позивачем та
нині покійною ОСОБА_4 10.03.1997 року здійснено договір купівлі-продажу
житлового будинку № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1
та   господарських   забудові
споруд,    про   що   свідчить

розписка.
Згідно розписки відповідачі отримали гроші,
а позивач спірний будинок. Право власності ОСОБА_4 на вказаний будинок
підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно за № 32 від
14.03.1995 року.

Згідно  ст.
655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується
передати майно другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього
певну суму грошей.

Статтею
220 ЦК України
передбачено,  що у разі недодержання
сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є
нікчемним.  Якщо сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору що підтверджується письмовими доказами,  і відбулося повне або часткове виконання
договору,  але одна із сторін ухиляється
від його нотаріального посвідчення,  суд
може визнати такий договір дійсним.  У
цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається.

Таким   чином   визнання       відповідачами   пред'явленого   позову
не суперечить закону,  не порушує
права,  свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись  ст.
ст.  655,  220 ЦК
України,     ст.  ст.
130,  174 ЦПК України,  суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
дійсним договір купівлі-продажу від 10.03.1997 року,  укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про купівлю
будинку № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 з господарськими забудовами та спорудами та
визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на вказане нерухоме майно.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до 02 грудня 2007 року через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження та поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.