Справа №22Ц-3844/2007р.                                                   Головуючий
у 1 інстанції Чірков Г.Є.
Категорія                                                                                   Доповідач
у 2 інстанції Олійник В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
грудня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого :
Приходька К.П.,  суддів : Даценко Л.М.
,  Олійника В.І.,  при секретарі   Сторожук І.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу представника ЗАТ КБ „ПриватБанк" в особі
Київського регіонального управління ЗАТ КБ „ПриватБанк" Янсон Євгена
Валерійовича на ухвалу судді Вишгородського районного суду Київської області
від 15 жовтня 2007 року у цивільній справі за заявою ЗАТ КБ „ПриватБанк"
в особі Київського регіонального управління ЗАТ КБ „ПриватБанк" про видачу судового наказу,

встановила:

У жовтні
2007 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1. на його користь заборгованості за кредитним договором в
сумі 3655 грн. 37 коп.

Ухвалою
судді від 15 жовтня 2007 року заявнику відмовлено у прийняті заяви про видачу
судового наказу.

В апеляційній скарзі представник
заявника просить апеляційний суд скасувати зазначену

ухвалу,  посилаючись при цьому на незаконність
постановленої ухвали та на неправильне застосування суддею норм процесуального
законодавства.

Перевіряючи
законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції згідно  ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно
до вимог  ст. 312 ЦПК України розглянувши
скаргу на ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до
суду першої інстанції,  якщо останній
порушив порядок,  встановлений для його
вирішення.

Статтею
96 ЦПК України передбачено,  що судовий
наказ може бути видано,  якщо заявлено
вимогу,  яка ґрунтується на правочині,  вчиненому у письмовій формі.

Як
вбачається з матеріалів справи заявник звернувся до суду із заявою про видачу
судового наказу  про  стягнення з боржника ОСОБА_1.    заборгованості по кредитному договору,  а саме 3655 грн.37 коп. неповернутого кредиту
та 469 грн. 16 коп.3аборгованості по процентам,
які визначені цим же кредитним договором.

Суддя,  відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового
наказу,  керувався вимогами  ст. 100 ч.1 п.2 ЦПК України та вважав,  що вказана заява містить вимоги про стягнення
з боржника ОСОБА_1. заборгованості по процентах за користуванням кредитом,  що є спором про право.

2

Однак з
таким висновком колегія судців не може погодитись та вважає його
помилковим,  виходячи із наступних
підстав.

29
грудня 2006 року між сторонами по справі був укладений договір,  за яким боржник отримав кредит у розмірі 4
500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік
на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,  що відповідає строку дії картки.

Як
вбачається з матеріалів вказаної справи заявник,  як сторона за кредитним договором,  звернувся до суду із заявою про видачу судового
наказу та ним заявлено вимогу,  яка
ґрунтується на правочині,  вчиненому у
письмовій формі,  тобто заявлену вимогу
передбачену  ст. 96 ЦПК України.

Посилання
судді на наявність в заяві спору про право,
а саме не зазначення суми,  яка є
безспірною для сторін правочину,  а
зазначена заявником сума може бути заперечена боржником є необгрунтованим,  колегія суддів вважає,  що суддя прийшов до помилкового висновку про
наявність спору про право,  а тому
вказана ухвала повинна бути скасована,  а
матеріали справи повернуті до суду першої інстанції для вирішення питання у
відповідності до вимог ЦПК України.

На
підставі наведеного,  керуючись:  ст.
ст.  303, 307, 312, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну   скаргу
представника   ЗАТ   КБ   „ПриватБанк"   в   особі   Київського

регіонального
управління ЗАТ КБ „ПриватБанк"
Янсон Є.В. задовольнити.

Ухвалу
судді Вишгородського районного суду Київської області від 15 жовтня 2007 року

скасувати,  а
справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.