Справа № 2-2120/2007 року
ЗАОЧНЕ        РІШЕННЯ
26   листопада 2007 року                                                            місто
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в
складі: головуючого судовим засідан-ням-судді Жмуд Н.М. ,  за участю секретаря судових засідань - Клименко
О.В.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань
Лозівського міськрайонного суду Хар­ківської області в місті Лозова Харківської
області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про розірвання шлюбу",
04 жовтня 2007 року,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,  посилаючись на те,  що з останнім вона знаходиться в шлюбі з 07
вересня 1991 року,  який зареєстровано в
Панютинській селищній раді Лозівського району Харківської області,  про що вчинено актовий запис № 42. Від даного
шлюбу у них є двоє дітей : син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження та донька ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2народження,  які прожи­вають з позивачем і будуть
проживати з нею після розірвання шлюбу. Шлюб у подружжя пе­рший. Відповідач у
добровільному порядку буде надавати матеріальну допомогу на утриман­ня дітей.
Підставою для розірвання шлюбу,  позивач
вказала,  що відповідач вживає алкогольні
напої,  живе тільки для себе,  турботи про сім'ю не проявляє,  живе своїми інтересами,  у них зовсім різні погляди на шлюб та сімейне
життя,  подружжя перестали розуміти один
одного. Крім того,  зараз така сімейна
обстановка,  дуже негативно відбувається
на здоров'ї позивача і діти вже не бажають жити в такій несприятливій сімейній
обстановці. Суперечок про розпо­діл майна подружжя не має. На підставі
викладеного позивач прохає суд розірвати шлюб з ОСОБА_2.
В судовому засіданні,
позивач підтримала позовні вимоги,
прохала розірвати шлюб з відпові­дачем по справі,  пояснила,
що збереження сім'ї вже неможливе і буде суперечити інтересам кожного з
них,  строк для примирення їм не
потрібен,  оскільки вони з відповідачем
виявилися людьми з різними поглядами на життя та життєві цінності. Спору про
розподіл сумісно нажи­того майна та місця проживання дітей,  між нею та відповідачем не має,  дане питання виріше­но,  і діти будуть проживати з позивачем за
вказаною адресою. Також позивач вказала,
що шлюб у неї та у відповідача - перший,
дошлюбне її прізвище - ОСОБА_1. Відносно понесе­них нею при зверненні до
суду судових витрат,  позивач подала до
суду письмову заяву,  якою прохала їх не
стягувати з відповідача,  а відносно державного
мита,  при отриманні свідоцтва про
розірвання шлюбу,  позивач також прохала
покласти їх саме на неї.
Відповідач у судовому засіданні 26 жовтня 2007 року проти
позову заперечував,  і пояснив,  що їх шлюб ще можливо зберегти,  прохав суд надати їм строк для примирення на
один кале­ндарний місяць,  який є
достатнім для вирішення питання про можливість,
або неможливість збереження їх сім'ї. В підтвердження викладеного,  відповідач подав до суду свою письмову заяву.
Судом
сторонам було надано строк для примирення терміном 1 місяць.
Після спливу строку для примирення,  у судовому засіданні,  позивач вказала,  що досягти при­мирення з відповідачем не
вдалося. Оскільки сім»я фактично розпалася і подружні стосунки не підтримуються
між ними; спільного господарства вони не ведуть,  спору про місце прожи­вання дітей між ними не
має,  оскільки діти,  залишиться проживати з нею за її адресою
реєст­рації. Крім того,  позивач надала
до суду свою письмову заяву,  якою
прохає,  витрати ,  які нею було понесено на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної справи на суму в 07 грн. 50
коп. та судовий збір (державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп.,  з відповідача не стягу­вати.
Відповідач судове засідання 26 листопада 2007 року,  не з»явився і про причини своєї неявки суду
не повідомив,  про день,  час та місце розгляду справи,  судом повідомлений своєчасно та належним
чином,  про що свідчить наявна в
матеріалах справи розписка про отримання ним судової повістки. Причини своєї
неявки,  суду не повідомив,  заяви про розгляд справи за його відсутності
Згідно до положення ч.2
ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи,  які беруть участь у справі,  зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини
неявки вважається,  що сторони та інші
особи,  які беруть участь у справі,  не з'явилися в судове засідання без поважних
ст. 169 ЦПК України,  якщо суд не
має відомостей про причину неявки від­повідачів,  повідомлених належним чином,  або причину буде визнано неповажною,  суд вирі­шує справу на підставі наявних у ній
У судовому засіданні позивач прохала суд постановити
заочний розгляд по справі у зв»язку з тим,
що відповідач повідомлений своєчасно та належним чином про день та час
слухання справи.
Виходячи з викладеного,
зі згоди позивача,  суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,  що
відповідає положенням  ст.  224 ЦПК України.

Судом встановлені такі
факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановленого,  що сторони з 07 вересня 1991 року,  знаходяться в зареє­строваному шлюбі,  про що в Панютинській селищній раді,  Лозівського району Харківської області
вчинено актовий запис № 42. (а.с. №4).

Від цього шлюбу у них є
двоє дітей: син ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1
народження (а.с. № 14) та донька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2народження (а.с. №15),
які проживають з позивачем.  Спору
про розподіл сумісно нажитого майна у сторін не має.

З огляду на матеріалами справи,  дійсно вбачається,  що у позивача,  даний шлюб з відповіда­чем перший і її
дошлюбне прізвище ОСОБА_1,  що
підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження на позивача (а.с. №8).

Відповідно до пояснень,
які надано позивачем у судовому засіданні та заяви відповідача (а.с
№26),  судом було достовірно
встановлено,  що сторони створити міцної
сім'ї за час спільного проживання не змогли,
внаслідок чого шлюб фактично розпався,
подружні стосунки припи­нились,
спільне господарство не ведеться і подальше життя і збереження шлюбу
буде супере­чити їхнім інтересам.

У судовому засіданні 17 жовтня 2007 року,  сторони вказали,  що якщо буде ухвалено рішення про розірвання
шлюбу між ними,  то питання відносно
місця проживання дітей між ними ви­рішено і спору не має,  оскільки діти залишаться проживати з
позивачем.

Відповідно до ч. 2  ст.  112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в
наслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 2
ст.  112 Сімейного Кодексу України
суд постановляє рішення про розірван­ня шлюбу,
якщо буде встановлено,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлю­бу суперечило б інтересам
одного з них,  що має істотне значення.

Сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання
не змогли,  внаслідок чого шлюб фактично
розпався,  подружні стосунки
припинились,  сторонам надавався строк
для прими­рення,  однак,  вони не досягай угоди про примирення між
собою,  тому подальше життя і збе­реження
шлюбу суперечитиме їхнім інтересам.

Таким чином,
оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає,  що шлюб між сторонами слід розірвати,  оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє
неможливо,  а подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

У судовому засіданні 26 листопада 2007 року позивач
подала до суду письмову заяву (а.с. №26),
якою прохала покласти на неї сплату державного мита при отриманні в
органах РАЦС свідоцтва про розірвання шлюбу.

Виходячи з викладеного,
суд вважає а можливе задовольнити заяву позивача поклавши на неї витрати
по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС,  згідно її заяви (а.с. № 3,  29 ),
а відповідача від вказаних витрат - звільнити.

Згідно до п. 6 ч.1
ст.  214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові
витрати.

Статтею 79 ЦПК України
встановлено,  що судові витрати
складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного Процесуального Ко­дексу України встановлено,  що до набрання чинності законом,  який регулює прядок сплати і розміри судового
збору,  судовий збір при зверненні до
суду сплачується у порядку і розмірах,
встановлених законодавством для державного мита.

З огляду на матеріалами справи,  судом встановлено,  що позивачем при зверненні до суду бу­ло
сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної
справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с. №1) та судовий збір (державне мито) на
суму в 08 грн. 50 коп. (а.с. №2). У судовому засіданні позивач подала до суду
письмову заяву якою прохає суд,  дані
витрати з відповідача не стягувати (а.с. №26).

Положенням ч. 1
ст.  11 ЦПК України встановлено,  що суд розглядає цивільні справи не інак­ше
як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу,
в межах заявлених ними позовних вимог,
і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі.

Керуючись  ст.  ст. 10,
11,  57,  60,
79,   ст. 88,  174,
213-215,  218,  224-226 ЦПК України,   ст.
ст.  110,  111,
112 Сімейного Кодексу України,
суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про розірвання шлюбу" - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1)
ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_3народження,  уродженкою селища Панютино,  Лозівського району Харківсь­кої області і
ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_4 народження,  уродженцем селища Панютино,  Лозівського району Харківської області,  зареєстрований 07 вересня 1991 року,  Панютинською селищною радою,  Лозівського району,  Харківської області,  про що вчи­нено актовий запис № 42.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави державне мито у розмірі 17 гривень 00 копійок,  а ОСОБА_2 від сплати державного мита,  - звільнити.

Судові витрати: судовий збір (державне мито) у розмірі 08
грн. 50 коп. та витрати на інфор­маційно-технічне забезпечення розгляду справи
у розмірі 07 грн.50 коп.3а заявою позивача з відповідача - не стягувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
судової палати по цивільним спра­вам Апеляційного суду Харківської області
через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4
ст.  295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження,  але
апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений  ст.  294 цього Кодексу,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,  який його ухвалив,  за письмовою заявою від­повідача. Заяву про
перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до
загального порядку,  встановленому цим
Кодексом.