Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2007
року

Місцевий
Комінтернівський районний суд м.  Харкова
у складі: головуючого - судді Кучми А.Ю. при секретарях      - Пузіковій Н.А.,  Манжос М. В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду у м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1

до  ОСОБА_2

третя
особа            7 державна нотаріальна
контора

про                         розірвання договору
довічного утримання

зустрічним             ОСОБА_2

позовом

до                           ОСОБА_1

про                         визнання права власності на 1/2 частину квартири та стягнення моральної
шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом доОСОБА_2,
в якому просить розірвати договір довічного утримання,  укладений між нею та відповідачкою,  посвідчений 23.11.1994 нотаріусом Сьомої
Харківської державної нотаріальної контори,
реєстровий № 2-7426,  посилаючись
на те,  що відповідачка порушує обов'язки
по договору,  не забезпечує її продуктами
харчування,  одягом,  ліками,
не сплачує комунальні платежі за квартиру,  власником якої стала на підставі згаданого
Договору.

Допитана
у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 пояснила,  що з моменту укладання договору довічного
утримання ОСОБА_2жодної
допомоги не надавала,  комунальні платежі
за квартиру не сплачувала,  матеріальної
та фінансової допомоги не надавала,  в
наслідок чого утворилися значні заборгованості за комунальні послуги,  частина і без того маленької пенсії йде на їх
погашення,  у зв'язку із чим вона
фактично жебракує,  сусіди
допомагають,  дають харчі,  хліб,
позичають гроші. При укладанні договору вона була впевнена,  що ОСОБА_2буде
доглядати її до моменту смерті,  надавати
допомогу,  забезпечувати належний рівень
проживання,  однак цього не сталося,  у наслідок чого вона змушена звернутися до
суду.

У
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3.
позовні вимоги підтримала і просила суд позов задовольнити,  зазначивши,
що ОСОБА_2 продовж
тривалого часу не виконувала взяті на себе за договором довічного утримання
обов'язки,  в наслідок чого ОСОБА_2  дійшла жахливого стану,  постійно відчуває потребу у коштах,  продуктах харчування. Житлові умови,  що підтвердила и сама Відповідач,  вщент жахливі,  відсутні елементарні побутові зручності. Все
це,  на думку представника
позивачки,  і свідчить про недбале
ставленняОСОБА_2 до виконання умов договору.

Відповідачка
у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала,  зазначивши,
що при укладенні договору довічного утримання з Позивачкою,  той було сплачено 30, 0 млн. крб. в якості
матеріального забезпечення за договором.
ОСОБА_1 особисто у розписці зазначила,
що не має претензій з цього приводу. Окрім того,  продовж тринадцяти років ОСОБА_1 надавалася
належна матеріальна та фінансова допомога,
однак у наслідок зловживання алкоголем Позивач сама дійшла того
стану,  у якому перебуває у теперішній
час.  Жодних скарг продовж терміну дії
договору ОСОБА_1 не висловлювала,  що
свідчить про належне та своєчасне виконання договору.

Враховуючи
наведені обставини Відповідач подала зустрічну позовну заяву,  в якій просила визнати за нею право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та стягнути на її користь 10000, 00 грн.
моральної шкоди.

Представник
ВідповідачкиОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог за основним позовом
заперечувала,  просила задовольнити
зустрічний позов,  пояснила суду,  що ОСОБА_2сумлінно,  своєчасно та у належний спосіб виконувала
обов'язки по договору довічного утримання. ОСОБА_1 сама,  без достатніх підстав забажала

розірвати цей
договір,  тому ОСОБА_2має право на
визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири Позивачки - в рахунок
переданого за договором довічного утримання.

Позивач
ОСОБА_1 та її представник проти задоволення зустрічного позову заперечували з
вище наведених обставин. Окрім того представник Позивача зазначила,  що виконання зобов'язань за договором довічного
утримання наперед не передбачено умовами Договору від 23.11.1994,  тому не може бути визнане,  як належне виконання обов'язків шляхом
виплати суми наперед.

Допитаний
у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила,
що мешкає у тому самому будинку,
що й Позивачка. Остання потребує сторонньої допомоги,  мешкає у жахливих,  антисанітарних умовах,  у квартирі відсутні елементарні санітарні
зручності та сантехнічне обладнання,  про
наявність договору довічного утримання вона лише чула,  сама вона,
як і інші сусіди,  допомагає
ОСОБА_1 чим може,  частина пенсії ОСОБА_1
йде на погашення заборгованостей по комунальних платежах,  тому та часто позичає гроші. Через
ОСОБА_4ОСОБА_1 передає записки,  у яких
просить зайняти їй гроші або передати харчі.

СвідокОСОБА_4пояснив
суду,  що знайомий із ОСОБА_1 тривалий
час,  зі ОСОБА_2 не знайомий. ОСОБА_1
мешкає в жахливих антисанітарних умовах: квартира обшарпана,  труби протікають,  вхідні двері не мають замка. На прохання
Позивачки він майже щодня купує їй харчі,
гроші вона дає сама,  але часто
позичає гроші у сусідів,  зі слів ОСОБА_1
йому відомо,  що хтось їй мав
допомагати,  але її покинули та
забули,  в наслідок чого вона опинилася у
такому жахливому стані. Сам він не бачив щоб хтось,  окрім сусідів,  допомагав би ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_6. пояснив
суду,  що ОСОБА_1 дійсно мешкає у
жахливих умовах,  їй відключили подачу
води,  каналізація взагалі не функціонує,  у квартирі збираються особи без певного місця
мешкання,  сама ОСОБА_1 зловживає
алкогольними напоями. У той же час йому відомо,
що ОСОБА_2,  при укладанні Договору,
давала ОСОБА_1 гроші значні по тім часам.  ОСОБА_2та її
чоловік приїздять до ОСОБА_1 привозять харчі та медикаменти.

Свідок
ОСОБА_7.  пояснив,  що йому відомо про укладення між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 договору довічного утримання,
останній було сплачено певну суму за рахунок якою вона
„погрожувала" зробити ремонт у квартирі,
однак кошти „пропила". ОСОБА_1 взагалі зловживає алкогольними
напоями,  санітарний стан у квартирі
жахливий,  сусіди багаторазово скаржилися.
ОСОБА_1 розповідала,  що хтось за нею
буде доглядати до смерті та дав їй гроші,
у подальшому він познайомився з цими людьми - Столяровими,  які 2-3 рази на місяць приїздять до
ОСОБА_1,  провозять харчі.

Заслухавши
пояснення Позивачки,  Відповідачки,  їх представників,  свідків у справі,  вивчивши матеріали справи,  давши добутому правової оцінки,  суд вважає встановленими такі факти та
відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1
мешкає в квартирі АДРЕСА_1,  яка належала
їй на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житло,  виданого 05.08.1994.

23.11.1994
укладено договір довічного утримання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  посвідчений нотаріусом Сьомої Харківської
державної нотаріальної контори,
реєстровий № 2-7426,  згідно якого
ОСОБА_1 передає у власністьОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності
квартиру АДРЕСА_1,  а
ОСОБА_2зобов'язується довічно утримувати ОСОБА_1,  забезпечувати її їжею,  одягом,
необхідною допомогою.

Пунктом
4 вказаного Договору визначено вартість матеріального забезпечення - у розмірі
однієї мінімальної заробітної платні кожного місяця.

При
укладені Договору ОСОБА_2роз'яснено положення глави 37 „Довічне утримання"
(статей 425-249) Цивільного кодексу України у редакції 1963 року,  що діяв на той момент.

Главою
57 Цивільного кодексу України,  який
набув чинності у 2003 році,  передбачені
аналогічні обв'язки набувача за договором довічного утримання (статті 749,  750,
751).

Однак ОСОБА_2,  прийнявши на себе зобов'язання по утриманню ОСОБА_1 нехтує
ними,  не забезпечує Позивачку
необхідними продуктами харчування,  одягом,
якістю житла,  ліками,  Іншою необхідною допомогою.

У
судовому засіданні всі допитані свідки,
в тому числі і сама ОСОБА_1,
пояснили,  що остання мешкає у
неприпустимих,  антисанітарних
умовах,  потребує стороннього догляду.
Всіма свідками підтверджено,  що ОСОБА_1
звертається до сусідів,  позичаючи
кошти,  прохаючи придбати продукти харчування.

В ході
судового розгляду ОСОБА_2не
довела суду,  що у належний спосіб,  своєчасно та повною мірою виконує пункт 4
договору довічного утримання від 23.11.1994,
яким передбачено мінімальний граничний розмір вартості матеріального
забезпечення.

Ані
Позивач,  ані Відповідач не
заперечують,  що ОСОБА_2передала ОСОБА_1
30 млн. крб.,  про що остання видала розписку. Однак,  жодних посилань,  що ці кошти було сплачено в рахунок виконання
умов Договору довічного утримання в розписці не міститься. Враховуючи,  що главою 37 ЦК України (в редакції 1963
року) передбачено обов'язкове зазначення у договорі довічного утримання видів
матеріального забезпечення та їх грошова оцінка,  суд не може визнати передачі згаданої суми
ОСОБА_1,  як виконання умов договору
довічного утримання від 23.11.1994.

Окрім
того,  відповідно до умов вищезгаданого
Договору ОСОБА_2набула
права власності на квартиру АДРЕСА_1,  що
підтверджується довідкою КП „Харківське МЕТІ" № 0500254 від 23.05.2007.
Однак в порушення пункту 9 Договору від 23.11.1994 та Постанови КМУ від
08.10.1992 № 572 „Про механізм впровадження Закону України "Про
приватизацію державного житлового фонду" (пункту 13 „Правил користування
приміщеннями житлових будинків та прибудинкової території"),  ОСОБА_2не
уклала договір на участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової
території,  не провела перереєстрацію
особового рахунку у комунальних підприємствах постачальниках комунальних послуг
на своє ім'я,  що призвело до утворення
заборгованостей за комунальні послуги,
які примусово стягуються з ОСОБА_1

Як
вбачається з доданих до матеріалів справи рахунків КП ВТП „Вода",  КПКХ „Харківкомуночиствод",  КП „Харківські теплові мережі",  довідки № 1574 від 12.06.2007,  виданої дільницею № 24 Комінтернівської філії
КП „Жмилкомсервіс",  ОСОБА_1 має
значні заборгованоісті за спожиті комунальні послуги.

В той же
час,  листом № 7441-13/28 Управління
пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.  Харкова повідомило,  що з пенсії ОСОБА_1 проводяться утримання на
погашення заборгованостней перед КП „ХТМ" за виконавчими документами,  починаючи з 01.10.2004.

Таким
чином,  ОСОБА_1 мешкає у квартирі
АДРЕСА_1  яка їй раніше належала,  самостійно,
у можливий спосіб,  утримує
квартиру,  оскількі забогованості за
комунальні послуги стягуються саме з неї,
самостійно,  у можливий спосіб
утримує та забезпечує себе грошима,
харчами,  одягом та т.і.

ОСОБА_2порушуючи  ст.
151 ЖК Українии,  не виконувала
обов'язки власника квартири в частині забезпечення її схоронності,  проведення за власний рахунок поточного та
капітального ремонту,  утримання в
порядку придомової території.

Відповідно
до  ст.
755 ЦК України
договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу
відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків,  незалежно від його вини.

За таких
обставин суд доходить висновку,  що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у
судовому засіданні доказів. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не
підлягають.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
744,  755,  756 ЦК
України,   ст.  ст.
4,  15,  30,
32,  79,  81,  119,  208-209,
213-215 ЦП К України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати
договір довічного утримання,  укладений
23.11.1994 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідчений Сьомою Державною нотаріальною конторою та зареєстрований в
реєстрі за № 2-7426.

Стягнути
зі ОСОБА_2 на користь держави державне мито у сумі 95, 68 грн. та збір на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30, 00 грн.

У задоволенні
зустрічних позовних вимогОСОБА_2- відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до судової палати апеляційного суду Харківської області
через місцевий Комінтернівський районний суд м.
Харкова шляхом подачі у 10-ти денний термін,  починаючи з наступного дня,  після його проголошення,  заяви про апеляційне оскарження,  та подачі апеляційної скарги у 20-ти денний
термін після подачі заяви,  або в порядку
ч. 4  ст.
294 ЦПК України.