Справа № 22-2430
Головуючий у 1-й інстанції - Савуляк
Доповідач в апел. інстанції: Штефаніца Ю.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2007
року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі: головуючого: Юхименка А.Г., суддів: Штефаніци
Ю.Г., Цяцяка Р.П., при секретарі: Терземан Б.В., за участі позивача ОСОБА_1 та
відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у
місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 01 червня 2007 року, -

встановила:

Рішенням
Червоноградського міського суду Львівської області від 01 червня 2007 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про втрату права
користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації відповідачів і
неповнолітнього ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1.

Цим же рішенням
задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо вселення у спірну квартиру
та зобов'язано відповідача не чинити перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 та вселити їх у вказану квартиру і передати позивачам ключі
від вхідних дверей цієї квартири.

Вважаючи дане
рішення безпідставним, таким, що постановлене з порушенням норм матеріального
права без повного та всебічного з'ясування судом обставин справи, ОСОБА_1
оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній
скарзі зазначає, що відповідачка ОСОБА_2. добровільно залишила спірне житло,
забравши всі речі домашнього вжитку та залишивши ключі сусідці і більше шести
років у спірній квартирі не проживає, що підтверджується відповідними актами,
однак судом залишено поза увагою.

Апелянт
заперечує посилання у рішенні на те, що він перешкоджав відповідачці вселитись
у спірну квартиру та зазначає, що ОСОБА_2. не надала суду жодних доказів на
підтвердження таких доводів.

Покликаючись на
дані обставини а також мотивуючи тим, що він, ОСОБА_1 змушений безпідставно
здійснювати оплату за комунальні послуги з урахуванням членів сім'ї, які з ним
фактично не проживають, апелянт просить оскаржуване рішення скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

2

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги,
заперечення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо підставності апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів не
знаходить достатніх підстав для її задоволення.

В супереч
доводам апелянта, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив надані
сторонами докази, дав їм належну оцінку та вірно встановив фактичні обставини
справи і спірні правовідносини між сторонами в межах заявлених позовних вимог,
ухваливши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої
інстанції беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2. перебували в
зареєстрованому шлюбі з червня 1993 року до його розірвання 06.05.2003 року. У
шлюбі у них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Всі вони, та дочка ОСОБА_2
-ОСОБА_3 проживали однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1, яка в 1999 році ними
приватизована. Позивач за первісним позовом ОСОБА_1, а також ОСОБА_2., ОСОБА_4
та ОСОБА_3 є співвласниками даної квартири в рівних частках (ах.5,7,8,10,20).

Судом
встановлено також, що відповідачка, неповнолітній ОСОБА_4 та ОСОБА_3 внаслідок
сімейних конфліктів в 2001 році спірну квартиру покинули та проживають в
гуртожитку по вул.АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_3 виписалась із спірного житла,
створила свою сім'ю та разом з чоловіком і малолітньою дитиною проживають в
одній кімнаті гуртожитку. Разом з ними без реєстрації проживають ОСОБА_2. та
ОСОБА_4. Останні не в змозі повернутись в квартиру АДРЕСА_1, оскільки позивач
чинить їм перешкоди. Апелянт даних обставин не заперечив, вважаючи, що
відповідачі не мають права на проживання у спірній квартирі, так як
приватизували її незаконно.

Оцінюючи
сукупність досліджених у даній справі доказів, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те, що позов ОСОБА_1 про зняття з реєстрації відповідачів
не грунтується на вимогах ст.107 ЖК України, 386 ЦК України, а тому підставно відмовив йому у задоволенні
позовних вимог, а також, у відповідності до ст.391 ЦК України, прийняв
вірне рішення за зустрічним позовом ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні належної їй частки власного житла.

За таких
обставин, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування
рішення суду першої інстанції, яке грунтується на повно і всебічно з'ясованих
обставинах справи про дійсні права і обов'язки сторін та ухвалене на основі
правильно застосованих норм матеріального і процесуального закону.

Разом з тим,
колегія суддів вважає, що суд помилково послався в мотивувальній частині даного
рішення на ст.387 ЦК України,
яка не регулює спірні правовідносини, а тому посилання на неї слід виключити із
рішення суду.

Крім того,
підлягає виключенню з резолютивної частини рішення суду вказівка про відмову
ОСОБА_1 у задоволенні вимог про втрату відповідачами права на користування
жилим приміщенням, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялись.

З урахуванням
зазначеного та керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст. 307,ст.ст. 312, 313 -315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

3

Рішення
Червоноградського міського суду Львівської області від 01 червня 2007 року -
залишити без змін.

Виключити із
рішення вказівку на застосування ст. 387 ЦК
України та про відмову у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про втрату
права на користування жилим приміщенням.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України.