Справа №2-447/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

08 червня  2007
року                                                                                  м.
Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Хоменко Л.В.,

при секретарі Шевкун О.Є., Марченко О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_6, адвоката відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду   в м. Чернігові,
справу за позовом

ОСОБА_1
до ВАТ « Продовольча компанія « Ясен» про стягнення

недовиплаченої
заробітної плати та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ВАТ « Продовольча компанія « Ясен», у

якому просить стягнути на його користь 6 848 грн. 36 коп. недовиплаченої
заробітної плати

та 2 000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що з 22.08.2001
по 31.01.2007

року він працював юристконсультом на підприємстві відповідача. Штатним
розписом за

весь час його роботи було передбачено дві посади юристконсультів. А після
звільнення

юристконсульта Живець М.М., у зв'язку із збільшенням обсягу робіт позивачу
з 11.11.2001

року наказом по підприємству встановлена доплата в розмірі 25% посадового
окладу.

Зазначена доплата виплачувалась до 31.03.2002 року, після чого виплату було
припинено з

невідомих позивачу причин. Зазначає, що наказ про відміну наказу про
встановлення

доплати не видавався і він з ним не ознайомлений. Збільшений обсяг робіт
позивач

виконував з 01.11.2001 р. по 30.09.2004 р, з 06.04.2005 р. по 31.07.2005 p., з 09.06.2006 р. по

12.10.2006 p., крім періодів, коли вакантну посаду іншого
юристконсульта займали ОСОБА_4 з 01.10.2004 р. по 05.04.2005 p., ОСОБА_5 з 01.08.2005 р. по 08.06.2006 p.,

та ОСОБА_6 з 13.10. 2006 року. Вважає, що робота ним виконувалась, тому
повинна бути

оплачена. Тривалою невиплатою заробітної плати позивачу завдана і моральна
шкода, яка

полягає в тому, що позивач не міг здійснити певні соціальні плати, придбати
бажані речі як

собі, так і сім'ї. Моральну шкоду оцінює в 2000 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на
обставини,

викладені в позовній заяві, та суду показав, що з 01.04.2002 року йому
безпідставно

припинили виплату доплати до посадового окладу. Стверджував, що збільшений
обсяг робіт

по виконанню обов'язків тимчасово відсутнього працівника ним виконувався
весь час, за

вийнятком періодів часу, коли на підприємстві працювало два юристконсульти.
Про

припинення виплати зазначеної доплати він дізнався в квітні 2002 року,
проте в судовому

порядку не оскаржував. Вважав, що дія наказу про вставлення йому доплати
автоматично не

припинилась, оскільки наказ не був відмінений.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги та суду показав, що

доплата позивачу встановлювалась в процентному відношенні від посадового
окладу. Також

вважав, що дія наказу автоматично не припинена, а наказ про її скасування
не приймався.

Вважав, що оскільки колективним договором була передбачена виплата доплати
за

виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, то і позивач мав
право на таку

2

доплату за виконану
ним роботу. Вважав, що строк позовної давності на дану вимогу не

поширюється.

Представник відповідача ОСОБА_6 позов не визнав та суду показав, що зміна

оплати праці відбулась в сторону збільшення, тому не було правових підстав
виплачувати

доплату ОСОБА_1. Не заперечував, що на підприємстві передбачено дві посади

юристконсультів. Зазначив, що ОСОБА_1. було відомо, що з 01.04.2002 року
його

посадовий оклад був збільшений з 340 грн. до 500 грн. в місяць. Позивач про
підвищення

його посадового окладу не заперечував і виплати доплати до посадового
окладу не вимагав.

Адвокат відповідача ОСОБА_3 зазначив, що наказом про встановлення доплати

позивачу чітко визначено, що вона встановлюється до посадового окладу в 340
грн. В

подальшому посадові оклади збільшувались, тому для встановлення доплати з
кожним

збільшенням посадового окладу повинен видаватись новий наказ. Зазначив, що
позивач

протягом п'яти років роботи не ставив питання про невідповідність обсягу
виконаних робіт

оплаті, тим більше, що позивач, як юрисконсульт, візував кожен наказ.
Зазначена доплата

позивачу не нараховувалась, тому не повинна і оплачуватись.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, адвоката
відповідача,

дослідивши письмові докази у справі вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з

таких підстав.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з
відповідачем з 22

серпня 2001 року по 01 лютого 2007 року - працював на посаді юрисконсульта.

Згідно Штатних розписів ВАТ в товаристві передбачено дві посади юрисконсультів.

В період з 01.10.2004 року по 05.04.2005 року на посаді юрисконсульта
працював

ОСОБА_4( а.с. 25-26); з 01.08. 2005 року по 08.06. 2006 року на посаді
юрисконсульта

юридичної групи працював ОСОБА_5 ( а.с. 23,24); з 13.09.2006 року і по
даний

час працює ОСОБА_6( а..с.29);

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що в період з 22.08.2001
року по

01.10.2004 p.; з 05.04.2005 р. по 01.08.2005 р, з 08.06.2006
р. по 13.09.2006 року позивач

виконував обов'язки тимчасово відсутнього працівника - другого
юрисконсульта.

Посадовими інструкціями на юристконсульта ВАТ " Ясен" передбачено
виконання

обсягів робіт, передбачених посадовою інструкцією за наказом керівника
підприємства

іншою особою, на період відпустки, хвороби, відсутності юристконсульта..

Наказом № 364 від 30.11.2001 року ОСОБА_6- начальнику відділу кадрів, та

ОСОБА_1.- юрисконсульту, з 01.11.2001 року встановлено доплату за
збільшений обсяг

робіт у розмірі 25 % посадового окладу.( а.с. 6)

Відповідно до наказу № 178 від 28.05.2002 року у зв'язку з введенням в
штатний

розпис відділу кадрів посади інспектора по кадрах, відмінено з 28 травня
2002 року дію

наказу № 364 від 30.11.2001 року в частині встановлення доплати начальнику
відділу кадрів

ОСОБА_6.

Наказом № 138 по ВАТ « Ясен» з 01.04.2002 року штатний розпис ІТР та
службовців

приведено у відповідність до Галузевої угоди з оплатою не нижче мінімальних
окладів,

визначених Галузевою угодою та доплат і надбавок згідно колективного
договору.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що доплата позивачу за
виконання

роботи тимчасово відсутнього працівника згідно наданих розрахунків
виплачувалась з

жовтня 2001 року по квітень 2002 року ( а.с. 31-37).

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами

законодавства про оплату праці»
встановив, що при вирішенні спорів про виплату премій,

3

винагороди
за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно

виходити
з нормативно - правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

Відповідно до ст. 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж

підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою,
обумовленою

трудовим договором, обов'язки тимчасово відсутнього працівника проводиться
доплата за

виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Розмір доплат за
виконання

обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюється на умовах,
передбачених у

колективному договорі.

Статтею 15 Закону України « Про оплату праці» також визначено, що форми і

системи оплати праці, норми праці, тарифні сітки, схеми посадових окладів,
умови

запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних,

компенсаційних і гарантійних виплат встановлюється підприємствами у
колективному

договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Відповідно до додатку №3 до розділу IV
Колективного договору до переліку доплат і

надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників ВАТ по випуску
продтоварів «

Ясен» за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника передбачена
доплата в

розмірі 50 % тарифної ставки (окладу) працівника, який здійснює
заміну.(а.с. 30).

Таким чином, суд приходить до висновку, що в частині невиплати доплати за

виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника ВАТ допустило порушення
прав

позивача на оплату праці в порівнянні з діючим законодавством про працю та
колективним

договором. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно наданого суду розрахунку позивача недовиплачена доплата в розмірі
25%

посадового окладу за збільшення обсягу робіт за 2002 рік становить 940, 09
грн.; за 2003 рік-

1500,65 грн.; за 2004 рік - 1318,37 грн.; за 2005 рік 777, 56 грн.; за 2006
рік - 705, 75 грн., а

всього 5242, 42 грн. Але, суд вважає, що з зазначеної суми слід вирахувати
134,11 грн., -

доплату виплачену в червні 2003 року та 91, 94 грн. - доплату за жовтень
2006 року, оскільки

згідно наказу по ВАТ в цей період уже працював юристконсульт ОСОБА_6. Тому

стягненню на користь позивача підлягає доплата за виконання обов'язків тимчасово

відсутнього працівника в сумі 5016 грн. 37 коп.

Твердження адвоката відповідача про те, що наказ про встановлення доплати

стосувався лише конкретного посадового окладу 340 грн. суд не може прийняти
до уваги,

оскільки воно є неогрунтованим і безпідставним.

Суд вважає, що порушенням прав на оплату праці позивачу заподіяна і
моральна

шкода. Вирішуючи питання про її розмір, суд виходить з глибини його
душевних страждань,

тривалості зазначеного порушення, а також можливості його відновлення і
вважає, що

заявлена позивачем сума не відповідає обсягу його душевних страждань і
стягненню,

виходячи з вимог розумності та справедливості, підлягає 50 грн.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про

вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня,
коли він

дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права. У разі
порушення

законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з
позовом про

стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь - яким строком.

Строк звернення позивача до суду з позовом не пропущено, оскільки в
судовому

засіданні встановлено, що на момент розгляду справи остаточний розрахунок
належних

позивачу сум при звільненні не проведений, а вимога про стягнення заробітної
плати

пред'являється без обмеження будь - яким строком.

4

Судовий збір на користь держави та витрати на інформаційно - технічне
забезпечення

розгляду справи пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають
стягненню з

відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. ІІозивач підлягає звільненню
від сплати

судового збору на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
15,15-1,30,62,79,80,81,88,202,202-

1,203,209,367 ЦПК України, ст. 105,116,233,237-1 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ВАТ "Продовольча компанія "Ясен" на користь
ОСОБА_1 5016 грн. 37 коп. - доплату за виконання обов'язків тимчасово
відсутнього

працівника, ( сума зазначена без утримання прибуткового податку та інших
обов'язкових

платежів), 50 грн. - моральної шкоди, а всього 5066 грн. 37 коп.

Стягнути з ВАТ " Продовольча компанія " Ясен" судовий збір
на користь держави в

сумі 59 грн. 50 коп.

Стягнути з ВАТ " Продовольча компанія " Ясен" витрати на
інформаційно - технічне

забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом
десяти

днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області
через

Чернігівський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду

Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом двадцяти
днів після

подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.