СправаНОМЕР_1-П-490/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2007 року                                                                                       м.
Житомир

Богунський районний суд м.
Житомира в складі: Головуючої судді Бучик А.Ю. при секретарі Городнюк В.М.

розглянув у відкритому
судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання недійсними наказів про
накладення дисциплінарних стягнень, про перерозподіл навантаження, поновлення
на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,

встановив:

23.03.2006 р.ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1, в
якій просила визнати недійсними накази НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 18.01.2006 р. та
від 19.01.2006 р. відповідно про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді
доган, поновити її на роботі на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.02.2006 p., стягнути
середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 5000
грн.; визнати недійсним наказ НОМЕР_3 від 03.01.2006 р. про перерозподіл годин
навантажень, стягнути заборгованість по заробітній платі у вигляді неотриманого
заробітку в зв»язку з перерозподілом педнавантаження. Крім того, просила
стягнути з третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на користьІНФОРМАЦІЯ_1 в
порядку регресу середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обгрунтування
позовних вимог зазначила, що до неї безпідставно застосовані заходи
дисциплінарного стягнення, незаконно звільнено з роботи.

В судовому засіданні
позивачка позов підтримала. Не заперечувала факт своєї відсутності на роботі
впродовж робочого дня 17.01.2006 p., зазначила, що вирішувала виробничі питання, пов»язані з
роботою в ІНФОРМАЦІЯ_1. Запізнилася на роботу 18.01.2006 р. з дозволу директора
в зв»язку з підготовкою художньої виставки.

Представник відповідача та
третя особа - ОСОБА_2 позов не визнала, посилаючись на його безпідставність.

Заслухавши думку сторін,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що
позивачка працювала на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.02.2005 р. Відповідно
до наказуНОМЕР_4 від 27.02.2006 р. звільнена з роботи з 28.02.2006 р. за п.3
ст.40 КЗпП України (а.с.5,49,57).

Згідно
ст.40 ч.1 п.3 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк
може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку
систематичного невиконання працівником без поважних причин обов»язків,
покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового
розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного
стягнення.

Відповідно до наказу
ІНФОРМАЦІЯ_3НОМЕР_1 від 18.01.2006 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 винесено догану в зв»язку з відсутністю 17.01.2006 р. без
поважних причин на робочому місці упродовж всього робочого дня (а.с.54).
Відсутність позивачки на роботі 17.01.2006 р. без поважних причин
підтверджується відомостями табелю обліку робочого часу та письмовими
поясненнями позивачки (а.с.53,94).

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_3
НОМЕР_2 від 19.01.2006 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 винесено догану в зв»язку з запізненням 18.01.2006 р. без поважних причин
на 2,5 години (а.с.55). Факт порушення з боку позивачки трудової дисципліни та
відмова дати пояснення відображено в акті (а.с.56) підтвердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4

Відповідно до розкладу
занять 17-те та 18-те січня 2006 р. були робочими днями ОСОБА_1 (а.с.50).

Отже, накази про накладення
дисциплінарних стягнень на позивачку є законними, її звільнення відбулось із
дотриманням вимог ст.40 ч.3 п.1 КЗпП України. Тому, позовні вимоги про визнання
недійсними наказів про накладення дисциплінарних стягнень, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної
шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Наказом НОМЕР_3 від
03.01.2006 р. поІНФОРМАЦІЯ_1 перерозподілено години педнавантаження викладача ОСОБА_1 - розформовано некомплектний 1-Г клас та зобов»язано
останню набрати учнів 1-го класу для роботи в першій зміні з метою збереження
годин педнавантаження (а.с.52). Наказ позивачкою не виконаний, її невдовзі
звільнено з роботи. Тому зазначене не потягло зміни розміру оплати праці
позивачки. Вказаний наказ виданий директором худшколи в межах повноважень,
передбачених статутом (а.с.36-46), Положенням про позашкільний навчальний
заклад (а.с.75-77), а тому є законним.

Вимога позивачки про визнання
недійсним наказу про перерозподіл годин педнавантаження та похідна вимога про
стягнення заборгованості по заробітній платі у вигляді не отриманого заробітку
в зв»язку з перерозподілом педнавантаження є безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Отже, вимоги позивачки є
безпідставними, суд відмовляє в їх задоволенні в повному обсязі.

Керуючись ст. 40 чЛ п.3
КЗпП України, ст.ст. 10,11, 209, 212, 215, 292,294 ЦПК України, суд -

вирішив:

В позовіОСОБА_1 до
ІНФОРМАЦІЯ_1  відмовити в повному обсязі
за безпідставністю.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.