справа № 2-п-4/2007р
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ    УКРАЇНИ

27
вересня 2007 року                                                               с.
м. т. Білозерка

Білозерський
районний суд Херсонської області у складі:

суддя                                                         Сімчук
С. Б..,

при
секретарі                                           Циммерман І.Г.

позивача                                                   ОСОБА_1

представника
позивача                           ОСОБА_2

представника
відповідача                        ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_4про
повернення боргу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.,  07.07.2006 року звернулася з вказаним позовом
до суду мотивуючи свої вимоги тим,  що
14.07.2003 року з метою придбання холодильної вітрини передала через накладну
відповідачу кошти в сумі 5000 грн.,  а
ОСОБА_4. зобов'язався надати їй в місячний термін холодильну вітрину,  так як на той час у нього в продажу була
відсутня вітрина потрібної марки. Але відповідач у визначений термін не надав
потрібний товар і гроші не повернув. Крім цього 11.07.2004 року,  відповідач приїхав до неї додому щоб
відстрочити сплату боргу та придбав у неї в кредит стільці та столи на суму
2880 грн. про що надав письмову розписку. В зв"язку з тим,  що відповідач своєчасно не повернув їй гроші
за холодильну вітрину та за отримані стільці та столи зверталася з заявою про
порушення кримінальної справи до Білозерського РВ УМВС України в Херсонській
області. За результатами розгляду заяви 04.04.2006 року отримала постанову про
відмову у порушенні кримінальної справи з рекомендацією звернення до суду з
цивільним позовом.  Просить суд стягнути
з ОСОБА_4. в рахунок погашення заборгованості за порушення зобов"язань по
реалізації холодильної вітрини 7500 грн. та за невиконання зобов'язань по
оплаті за придбані стільці та столи 7500 грн.

В
судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги просив стягнути з
відповідача матеріальні збитки,  що
складаються з 5000 грн. переданих на купівлю холодильної вітрини та 2880 грн.
вартості стільців та столів в розмірі 7780 гривень,  та відшкодувати моральну шкоду за невиконання
зобов'язань в розмірі 1500 грн. Позивач підтримала зміну позовних вимог.
Також,  додатково пояснили,  що ОСОБА_4.,
отримавши попередню оплату за холодильну вітрину,  через місяць запропонував вітрину не такої
якості як вони домовлялися,  а саме
вітрина була зроблена із іншого матеріалу,
замість пластику вона була виготовлена із картону (ДВП),  що впливало на її експлуатаційні можливості.
Тому,  позивач відмовився брати цю
вітрину і попросив повернути кошти,  а
якщо грошей нема то продати вітрину.

Відповідач
та його представник позовні вимоги не визнали. Суду пояснили,  що відповідач дійсно отримав від позивача
14.07.2003 року 5000 грн. для купівлі холодильної вітрини про що накладну про
отримання цих коштів. Через місяць,
ОСОБА_4. запропонував холодильну вітрину ОСОБА_1.,
але вона відмовилась її отримувати і попросила вітрину
продати а гроші повернути. Так як,
холодильну вітрину не купили він віддав позивачці спочатку 500 доларів
СІЛА,  що дорівнювало на той час 3000
грн. а потім 200 доларів США,  що дорівнювало 1100 грн. Коли повертав 500 доларів США,
то попросив у ОСОБА_1. барні стільці та столи вартість яких
становила 2880 грн. Так як грошей не було,
пообіцяв розрахуватися пізніше і написав відповідну розписку. Повернення
частини грошей за холодильну вітрину та торимання стільців та столів відбувалося
у присутності ОСОБА_5. та ОСОБА_6.  Розписку
про часткове

повернення
грошей не брав так як довіряв ОСОБА_1. на слово. Гроші за стільці та столи не
повертав так як вони бистро зіпсувалися і стали непридатні для використання.

Свідки
ОСОБА_5. та ОСОБА_6. в судовому засіданні підтвердили,  що в іх присутності ОСОБА_4. влітку 2003 року
віддав ОСОБА_1. 500 доларів США
за холодильну вітрину та отримав стільці та столи які вони перевезли в кафе до
ОСОБА_4. Свідок ОСОБА_7. суду пояснила,
що ОСОБА_4. отримав від ОСОБА_1. 5000 грн. для купівлі холодильної
камери,  але камеру не забрала. За
холодильну камеру ОСОБА_4. частково розрахувався це ій відомо з його слів.

Суд,  заслухавши показання сторін,  свідків,
перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази,  прийшов до наступного.

Судом
встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно
накладної від 14.07.2003 року ОСОБА_4. отримав від ОСОБА_1. 5000грн.,  в якості завдатка за холодильну камеру.

Згідно
розписки від 11.07.2004 року ОСОБА_4. отримав в кредит стільці та столи на суму
2880 грн.

Таким
чином між ОСОБА_4. та ОСОБА_1.,  відповідно до
ст.  ст.  11,
509 ЦК України
виникли зобов'язання на підставі договору
ст. 626 ЦК України.
Ці договірні зобов'язання регулюються положеннями договору купівлі продажу.

Згідно  ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець)
передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні
(покупцеві),  а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно
доч.3  ст. 673 ЦК України,  у разі продажу товару за зразком та (або)
описом продавець повинен передати покупцеві товар,  який відповідає зразку та (або) опису. Тому
суд вважає,  що ОСОБА_1. правомірно
відмовилась від отримання холодильної вітрина за яку вона попередньо
розрахувалася,  у зв"зку з
невідповідністю зразку.

Суд не
приймає доводи відповідача та його представника стосовно неякісних стільців та
столів,  так як при отриманні цього
товару зауважень до його якості не висловлювалося,  до подачі до нього позовної заяви,  а згідно
ст. 681 ЦК України
до вимог у зв'Язку з недоліками проданого товару застосовується позовна
давність в один рік.

Суд,  також не приймає доводів про часткове
повернення грошей за холодильну камеру,
так як відповідно доч.3  ст. 208 ЦК України,  право чини фізичних осіб між собою на
суму,  що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти у
письмовій формі,  що не було зроблено
ОСОБА_4. Крім того,  суд критично
ставиться до свідчень ОСОБА_5. та ОСОБА_6. ,
як осіб працюючих разом з відповідачем,
а свідок ОСОБА_7. є рідною сестрою відповідача.

Згідно  ст.  23
ЦК України,  особа має право на відшкодування моральної
шкоди внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях
яких особа зазнала у зв'Язку з протиправною поведінкою відносно неї.

Відповідно
до п.4 ч.1  ст. 611 ЦК України,  у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки по відшкодуванню збитків та моральної шкоди.

Вирішуючи
питання про відшкодування моральної шкоди,
суд виходить із того,  що
неповернення грошей позивачу,  це
протиправна поведінка відповідача внаслідок якої відповідачу завдані душевні
страждання та вимусило позивача займати гроші на навчання дитини. При визначені
моральної шкоди враховувалися вимоги розумності та справедливості.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  11, 88,
209,  212,  214,
215,  218 ЦПК України,   ст.
ст.  23, 208, 526, 527, 610, 611,
665, 673,  681 ЦК України
суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1до ОСОБА_4задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_4на користь ОСОБА_1борг у суммі 7880 грн. та в рахунок відшкодування
моральної шкоди 1500 грн.

Стягнути з
ОСОБА_4судові витрати:

- 30грн.
на користь ОСОБА_1-витрати на інформаційне забезпечення розгляду справи у суді
та 78, 8 грн. державне мито на користь держави.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду
через Білозерський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст295 ЦПК України.