Справа №2-9391/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада
2007 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого
судді  Кравчук Т.С.

при секретарі
Лахматової С. В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2,  третьої особи   Одеської міської ради про визнання права

власності на
знов створене майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суд з позовом до ОСОБА_2,
третьої особи Одеської міської ради про визнання права власності на
нежиле (підвальне) приміщення ,
розташоване по АДРЕСА_1  загальною
площею 61, 1 кв.м. ,  посилаючись на
те,  що згідно свідоцтва про право
власності на житло від 23.12.1993 р. за № 27368 їй,  ОСОБА_3 в рівних частках належить АДРЕСА_1

У
користуванні позивачки знаходиться нежиле (підвальне) приміщення площею 61, 1
кв.м. ,  розташоване під АДРЕСА_1

Для
зручності користування позивачка за свій рахунок і самотужки зробила
капітальний ремонт вказаного приміщення та значно поліпшила його санітарний та
технічний стан.

У
судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала,  просить суд визнати за нею право власності на
нежиле ( підвальне) приміщення по АДРЕСА_1
яке складається з : приміщень площею 6, 8 кв.м. ; 10, 2 кв.м. ; 11, 1
кв.м. ; 19, 6 кв.м. ; 5, 7 кв.м. ; 7, 7 кв.м.
,  загальною площею 61, 1 кв.м.

Відповідачка в
судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю та не заперечуює щоби
позивачка використовувала для власних цілей,
відремонтоване нею за власний рахунок підвальне приміщення.

Представник
третьої особи - Одеської міської ради в судове засідання не з'явився,  про час,
дату та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом
порядку,  про причини неявки суд не
сповістив.

Суд,  вивчивши матеріали справи,  вислухавши пояснення позивачки,  відповідачки,
дослідивши представлені докази,
вважає,  що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1 проживає с 1989 р. за адресою :
АДРЕСА_1  та зареєстрована вона за
вказаною адресою з 17.07.1989 р. про що свідчить відповідний штамп в її
громадянському паспорті від 17.07.1989 р.

В 1993
р.ОСОБА_1 ОСОБА_3,  приватизували в
рівних частках АДРЕСА_1 загальною площею 43, 3 кв.м. ,  про що свідчить свідоцтво про право власності
на житло від 23.12.1993 р. за № 27368.

Квартира
АДРЕСА_1 розташована на першому поверсі двохповерхо-вого будинку.

Під
вказаною квартирою розташовано підвальне приміщення,  яким користується позивач» с 1989 року по
теперішній час.

Позивачка
за свій рахунок і самотужки провела ремонтно - відбудовні роботи вказаного
підвального приміщення .

Згідно
технічного паспорту підвальне приміщенням АДРЕСА_1 загальною площею 61, 1 кв.м.
,  складається з приміщень площею : 6, 8
кв.м. ; 10, 2 кв.м. ; 11, 1 кв.м. ; 19, 6 кв.м; 5, 7 кв.м. ; 7, 7 кв.м.

Згідно
довідки КП ДЭЗ « Порто
- Франківський » нежиле (підвальне) приміщення площею 61, 1 кв.м.  ,
розташоване під АДРЕСА_1
знаходиться в користуванні позивачки.

Згідно
довідки КП ДЭЗ « Порто
- Франківський » нежиле ( підвальне) приміщення ,  у зв'язку з обмеженням кошт фінансування
поточного і капітального ремонту позивачці було дозволено за рахунок власних
кошт провести ремонтно - відбудовні роботи в казаному підвальному приміщенні.

Позивачка
за свій рахунок і самотужки провела ремонтно - відбудовні роботи вказаного
підвального приміщення.

Відповідно
технічному висновкові про технічний стан елементів несущих конструкцій
підвального приміщення по АДРЕСА_1
розташованого в осях «1-5» і «А-А-В » ,
після виконання ремонтно - відбудовних робіт відповідають вимогам СНиП 2.08.02-89
* « Суспільні будинки і спорудження» ,
ВСН 58-88(р) і СНиП 2.08.01-89 і 2.01.02-85 .

Після
виконання капітального ремонту технічний стан - нормальний ,  підвальне приміщення має позитивні
конструктивні характеристики і можуть надалі експлуатуватися.

Проведені
роботи поліпшили санітарний і технічний стан підвального приміщення. Осушення
підвалу запобігло замочування грунтів та фундаменту і можливе осідання будинку.
Це добре відобразилось на стосунках позивачки із співмешканцями вказаного
будинку,  які дали згоду на передачу
позивачки у власність підвального приміщення площею 61, 1 кв.м. ,  яким вона добросовісно користується на
протязі більше вісімнадцяти років.

Частиною
першою  ст.  344 ЦК
України встановлено,  що особа,  яка добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито,  безперервно володіти
нерухомим майном протягом десята років або рухомим майном - протягом п'яти
років,  набуває право власності на це
майне (набувальна давність),  якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

Позивачка
відкрито,  безперервно володіє нерухомим
майном протягом десята років,  тому
вважає,  що вона набула право власності
за набувальною давністю.

Згідно  ст.
331 ЦК України
право власності на знову створене нерухоме майно (житловий будинок,  будівлі,
споруди і т.п.) виникає з моменту завершення будівництва (створення
майна).

Позивачка
завершила капітальний ремонт (ремонтно - відбудовні роботи),  та вважає,
що вона є власником вказаного нерухомого майна за адресоюАДРЕСА_1 на
знову створене нерухоме майно.

Позивачка
тривалий час користується нежилим приміщенням,
та мала намір приватизувати його разом з квартирою.

Відповідно
до Рішення Конституційного суду України від 02.-3.2004 року № 4-рп/2004 «У
справі за конституційним зверненням ОСОБА_4. та інших громадян про офіційне
тлумачення положень пункту 2  ст.  10 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів
України про офіційне тлумачення положень
ст.  ст. 1, 10 цього Закону
(справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних
будинків ) допоміжні приміщення (підвали,
сараї,  кладочки,  горища,
колясочні та інші) передаються безплатно у спільну власність громадян
одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах багатоквартирних
будинків).

Згідно
із п 1.2 вказаного рішення власник неприватизованих квартир багатоквартирного
будинку є співвласником допоміжних приміщень нарівні з власниками
приватизованих квартир.

Відповідно
до Рішення Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 року момент
виникнення права власності на квартиру є й моментом виникнення права спільної
власності на допоміжні приміщення.

Таким
чином,  нежиле (підвальне ) приміщення по
АДРЕСА_1  є спільною сумісною власністю
мешканців зазначеного будинку.

Відповідно
до ч.2  ст. 369 ЦК України,  розпорядження майном,  що є у спільній сумісній

власності,
здійснюється за згодою співвласників.

Тому
співвласники дали свою згоду в тому числі і ОСОБА_3.

Відповідно
до ч.2  ст. 10 Закону України від
10.06.1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир
багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинків.
Допоміжні приміщення (комори,  сараї,  ін.) передаються у власність квартиронаймачів
безкоштовно й окремо приватизації не підлягають.

Відповідно
до ч.1, 2  ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на нерухомі речі,  обмеження цих прав,  їх виникнення,  перехід і припинення підлягають державній
реєстрації та здійснюються відповідним органом,  яким згідно п.1.3. Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,  затвердженого наказом міністерства юстиції
України від 07.02.2002 року № 7/5 є підприємством БТІ.

Керуючись  ст.
ст.  10, 15, 57, 60,  212 - 215 ЦПК України,   ст.
ст.  331,  344,
369,  182 ч.1, 2 ЦК України,  ч.2
ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового
фонду»,  Рішення Конституційного суду
України № 1-2/2004 від 02.03.2004 року,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати
право власності за ОСОБА_1 на відновлене нежиле ( підвальне) приміщення,  розташоване по АДРЕСА_1загальною площею 61, 1
кв.м.  ,
що складається з приміщень площею 6, 8 кв.м. ; 10, 2 кв.м. ; 11, 1 кв.м.
; 19, 6 кв.м. ; 5, 7 кв.м. ; 7, 7 кв.м.

Рішення підлягає
обов'язкової реєстрації в КП «МБТІ та РОН».

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження й подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.