Справа№2-1609/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06
березня 2007 року

Нікопольський міськрайонний
суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого
-
судді                                       Рибакової
В.В.

секретаря                                                         Затулівітер
Н.В.

за
участю представника позивача                ОСОБА_1.

відповідача                                                     ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом робочого органу
виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального
страхування України на випадок безробіття - Нікопольського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення 1101 грн. 88 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача незаконно отриманої допомоги по безробіттю
у сумі 1101
грн. 88 коп.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те ,
що відповідачка тричі зверталася до Нікопольського
міськрайонного центру зайнятості в пошуку роботи і тричі їй надавався статус
безробітної та призначалася допомога по безробіттю у відповідності до п.п. 2, 4 ст.22, п.п. 1, 2 ст. 23
Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок безробіття".

ОСОБА_2 скрала від
Нікопольського міськрайонного центру зайнятості той факт, що вона з 20.03.1996 року по теперішній час була суб'єктом підприємницької
діяльності,
а тому , як зайняте
населення ,
не мала права на отримання статусу безробітної, згідно п.п. 6 п.3 ст. 1 , ст.2 Закону України „Про зайнятість населення". У справах безробітної
ОСОБА_2 наявні її заяви від 20.02.2003 року, 15.04.2004 року, 28.10.2004 року ,
де вона особистим підписом підтвердила , що , як підприємець , або як особа ,
що займається індивідуальною трудовою діяльністю не зареєстрована . За період
перебування на обліку як безробітної їй нарахована та виплачена допомога по
безробіттю у сумі 1101
грн. 88 коп.

Таким чином , відповідачка , перебуваючи на обліку в Нікопольському місьрайонному центрі зайнятості, порушила вимоги п.2 ст.36 Закону України ,.Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"
та на підставі документів , що містять
неправдиві відомості незаконно отримала допомогу по безробіттю у сумі 1101 грн. 88 коп.

Відповідачці листом
Нікопольського міськрайонного центру зайнятості від 20.04.2005 року № 2018 було
запропоновано добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю , однак вона ніяк не відреагувала .

На підставі викладеного
позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь місцевої частини Фонду
загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок
безробіття 1101
грн. 88 коп. незаконно
отриманої допомоги по безробіттю .

Представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила , що відповідачка перебувала на обліку в Нікопольському
міськрайонному центрі зайнятості як безробітна і за цей період отримала 1101 грн. 88 коп. допомоги
по безробіттю. Вказану допомогу вона отримала незаконно, оскільки отримувати
допомогу по безробіттю має право незайняте (непрацююче) населення, а, згідно
ст.ст. 1,
2 та 28
закону України «Про зайнятість населення» відповідач не відноситься
до незайнятого населення, оскільки вона на момент взяття на облік до центру
зайнятості і після цього була суб'єктом підприємницької діяльності і не мала
права на отримання допомоги по безробіттю. Відповідачка при взятті на облік до
центру зайнятості не повідомила, про те, що вона є суб'єктом підприємницької
діяльності, власноручно підписала заяву про те, що вона підприємницькою
діяльністю не займається. Нікопольському центру зайнятості стало відомо про те,
що відповідачка була приватним підприємцем після отримання у 2005 р. відомостей
про це з виконкому Нікопольської міської Ради. Крім цього пояснила, що
Нікопольський міськрайонний центр зайнятості як складова частина входить до

Фонду
загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що вказана допомога
по безробіттю була виплачена відповідачці з коштів цього Фонду. Просить суд
стягнути з відповідача 1101
грн. 88 коп. незаконно
отриманої допомоги по безробіттю.

Відповідачка у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила , що вона дійсно перебувала на обліку в Нікопольському міськрайонному центрі
зайнятості у якості безробітної у зв'язку з чим отримала 1101 грн. 88 коп. допомоги
по безробіттю. Вважає, що вона законно отримала ці кошти, оскільки, хоча і була
у період перебування на обліку у центрі зайнятості у якості безробітного
приватним підприємцем, але підприємницькою діяльністю у цей період не займалася
та доходів від підприємницької діяльності не отримувала. Крім того , вважає ,
що припинила підприємницьку діяльність у 1996 році, про що повідомила податкові
ограни та здала свій зошит щодо ведення підприємницької діяльності. Вона не
знала, що для зняття з реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності
необхідно звертатися з заявою до виконавчого комітету Нікопольської міської
ради і тому була впевнена , що вона не проводивши підприємницьку діяльність та
не отримуючи від цієї діяльності доходів не є суб'єктом підприємницької
діяльності. Вона дійсно підписала заяву до центру зайнятості, де зазначено , що вона не займається підприємницькою діяльністю . Також пояснила , що з реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності її знято у 2006 році. Просить суд
відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог .

Суд , вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст. 1212 ЦК України , п. б ч.3 ст.1 , ч.1 ст.2 , ч.2 ст. 28 Закону України
«Про зайнятість населення».

Як установлено в судовому
засіданні ,
відповідачка 20.02.2003 року ,
15.04.2004 року , 28.10.2004 року зверталася до Нікопольського міськрайонного центру зайнятості у пошуку
роботи з заявами про надання їй статусу безробітної та встановити виплату
допомоги по безробіттю ,
у зв'язку з чим їй надавався статус безробітної та
призначалася допомога по безробіттю у відповідності до п.п. 2, 4 ст.22, п.п. 1, 2 ст. 23
Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок безробіття" , що не оспорювалося в судовому засіданні та знайшло своє
підтвердження в матеріалах справи (а.с. 10,11-25,32).

У період з лютого місяця 2003 року по грудень місяць 2003 року ОСОБА_2
нарахована та виплачена допомога по безробіттю у сумі 785 грн. 56 кол.(а.с.7). У
період з квітня місяця 2004
року по листопад 2004 року відповідачка отримала допомогу по безробіттю у сумі 316 грн. 32 коп.(а.с.6).

ОСОБА_2 скрила від
Нікопольського міськрайонного центру зайнятості той факт, що вона з 20.03.1996 року та на час звернення до центру зайнятості була
суб'єктом підприємницької діяльності (а.с.5,8.9), а тому ,
як зайняте населення , не мала права на отримання статусу безробітної , згідно п.п. б п.З ст.1 , ст.2 Закону України „Про зайнятість населення". У справах безробітної
ОСОБА_2 наявні її заяви від 20.02.2003 року, 15.04.2004 року, 28.10.2004 року ,
де вона особистим підписом підтвердила , що , як підприємець , або як особа, що
займається трудовою діяльністю не зареєстрована .

Відповідачці листом
Нікопольського міськрайонного центру зайнятості від 20.04.2005 року № 2018 було
запропоновано добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю , однак вона ніяк не відреагувала (а.с.4).

Таким чином , відповідачка , перебуваючи на обліку в Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості, порушила вимоги п.2 ст.36 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"
та на підставі документів , що містять
неправдиві відомості незаконно отримала допомогу по безробіттю у сумі 1101 грн. 88 коп.

Вказана допомога по
безробіттю була виплачена відповідачці з коштів Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування України на випадок безробіття. Вказану
допомогу відповідач отримав незаконно з наступних підстав.

Згідно п. б ч.3 ст.1 Закону
України «Про зайнятість населення» відповідачка відноситься до зайнятого
населення, оскільки вона на момент взяття на облік до центру зайнятості і після
цього була суб'єктом підприємницької діяльності. Згідно ч.2 ст.28 вказаного
Закону право на допомогу по безробіттю мають незайняті (непрацюючі) громадяни,
визнані у встановленому порядку безробітними.

У ч.1 ст.2 Закону , безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку , які через відсутність роботи не мають заробітку або інших
передбачених законодавством доходів і

зареєстровані у державній службі зайнятості як такі , що шукають роботу , готові та здатні приступити до підходящої роботи .

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана
повернути потерпілому це майно.

Згідно п.6.14 „Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для
організації безробітними підприємницької діяльності", затвердженого
наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 307 від 20.11.2000 року, з безробітного, який своєчасно не подав відомості про обставини, що
впливають на умови виплати допомоги по безробіттю, стягується сума виплаченої
допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Про те, що вона є
приватним підприємцем відповідачка центру зайнятості не повідомила і це
вплинуло на призначення та виплату їй допомоги по безробіттю.

На підставі викладеного суд
приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь Фонду
загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок
безробіття 1101
грн. 88 коп.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід держави
необхідно стягнути судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в
розмірі 30
грн.

Керуючись ст.ст.8, 10. 11, 60,
88, 212, 213-215 ЦПК України, ст.1212 та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003
р.), п. б ч.3 ст.1 , ч.1 ст.2 , ч.2 ст. 28 Закону України
«Про зайнятість населення» , п.6.14 „Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для
організації безробітними підприємницької діяльності", затвердженого
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 307 від 20.11.2000 року,
-

ВИРІШИВ:

Позов робочого органу
виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального
страхування України на випадок безробітгя - Нікопольського міськрайонного
центру зайнятості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування України на випадок безробіття - Нікопольського міськрайонного центру зайнятості 1101 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід
держави судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати
з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення може бути подано до апеляційного суду Дніпропетровської
області через Нікопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти
днів після подання цієї заяви, рішення набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.