Справа №- 22-ц-5353/ 2007р.                          Головуючий 1 ін
- відшкодування шкоди.                   Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15
листопада 2007 року судова колегія судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області:

Головуючого
судді - Міненкової Н.О. Суддів - Гальянової І.Г.,  Ларенка В.І. При
секретарі - Набока О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду м.  Харкова від
25 вересня 2007  року  по
справі  за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про
стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА

В квітні
2006 року до суду звернувся позивач і просив стягнути з відповідача 5908, 7
грн. у відшкодування матеріальних збитків та 1500 грн. у відшкодування
моральної шкоди,  посилаючись на те,  що в результаті винних дій водія автомобіля
„Шкода - супер" державний номер НОМЕР_1 автомобілю позивача ВА321013
НОМЕР_2 заподіяні технічні пошкодження.

Заперечуючи
проти позовних вимог ОСОБА_1посилався
на те,  що протокол у відношенні нього
про адміністративне правопорушення Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в
Харківській області не складався. А робити висновок про його вину лише на
підставі постанови суду про відсутність вини у ДТП позивача не можна. Необгрунтована вимога також про
стягнення моральної шкоди,  так як
вважає,  що ця вимога не доведена,  так як недоведена вина відповідача.

Рішенням
Київського районного суду м.  Харкова від
25 вересня 2007 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто
на користь позивача матеріальні збитки в сумі 5908, 07 грн. та у відшкодування
моральної шкоди 1000 грн.

Не
погодився з рішенням апелянт й у апеляційній скарзі просить рішення суду
скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши
матеріали справи,  обговоривши доводи
апеляційної скарги,  вислухавши сторони
судова колегія вважає,  що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
1188 ЦК України,  якщо шкода завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки самим їх володільцям,  то її відшкодування відбувається за правилами
ч. 1 зазначеної статті. Так,  шкода,  завдана одній особі з вини іншої особи,  відшкодовується винною особою. Тобто у
відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на загальному принципі вини.

З
матеріалів справи вбачається,  що
дорожньо - транспортна пригода сталася 27 серпня 2005 року за участю водіїв
сторін по даній справі.

Згідно з
протоколом про адміністративне правопорушення,
складеного 28 серпня 2005р. за фактом дорожньо - транспортної пригоди у
відношенні правопорушника ОСОБА_2 було встановлено,  що останній порушив п. 14.3 ПДР і проти цього
не заперечував. ( а.с 1 адміністративного матеріалу). Протокол про правопорушення
у відношення відповідача ОСОБА_1. не
складався.

Постановою
судді Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 14 лютого 2006 року провадження у справі про адміністративне
правопорушення за  ст.  ст.
124 КпАП у

відношенні
ОСОБА_2 було закрите   у зв'язку з
відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Пред'являючи
позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1.
в квітні 2006 року позивач в позові зазначав,
що на його думку причиною дорожньо - транспортної пригоди стало грубе
порушення відповідачем п.п. 9.2, 13.3 Правил дорожнього руху та просив
призначити авто технічну експертизу.

Судом
першої інстанції була призначена авто технічна експертиза,  оплата за яку покладена на сторони по справі.
У зв'язку з відмовою в оплаті експертизи відповідача експертиза не була
проведена.

Задовольняючи
позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того,  що вина відповідача по справі ОСОБА_1. підтверджується
схемою до протоколу огляду місця дорожньо - транспортної пригоди та тим,  що відповідач відмовився оплатити авто
технічну експертизу,  у зв'язку з чим
вона не була проведена.

Погодитись
з такими висновками не можна,  так як
відповідно до  ст.  10 ЦПК України кожна сторона повинна довести
ті обставини на які вона посилається,  як
на підставу своїх вимог і заперечень.

В
судовому засіданні не була доведена вина
ОСОБА_1. у дорожньо -транспортній пригоді,  не надані докази на підтвердження
доводів,  викладених у позовній заяві.

В суді
апеляційної інстанції представником позивача не були спростовані доводи
апеляційної скарги та не надано доказів на підтвердження вини відповідача.
Відмова оплати вартість експертизи,
клопотання про проведення якої було заявлено позивачем,  не може бути доказом вини відповідача.

Доведеність
вини водіїв за схемою дорожньо - транспортної пригоди потребує висновку
спеціалістів,  а тому також не може бути
єдиним доказом вини відповідача.

При
таких обставинах судова колегія вважає,
що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за відсутністю
доказів.

Керуючись  ст.
1188 ЦК України,   ст.
ст.  209, 218, 303, 304, 307,  309, 313, 317, 319 ЦПК України судова
колегія,

ВИРІШИЛА

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1.
задовольнити. Скасувати рішення Київського районного суду м.  Харкова від 25 вересня 2007 року.

В
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути
оскаржено

протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного

Суду
України.