СПРАВА 2-633/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

23
жовтня 2007 року                                                                м.
Житомир

Корольовський
районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді
Гансецької І.А.

при секретарі
Будяшевській Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  Комунального підприємства  "Житомирське   обласне
міжміське   бюро   технічної
інвентаризації" Житомирської обласної ради про визнання недійсним
договору дарування квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з даним позовом і в обгрунтування позовних вимог
зазначив,  що 8.08.2001 року уклав з
відповідачкою,  яка на той час була
неповнолітньою,  договір дарування
АДРЕСА_1При цьому,  з відповідачкою та її
матір»ю була досягнута домовленість про його догляд і утримання,  але відповідачка умови домовленості не
виконує. Вважав,  що договір дарування є
удаваним,  вчиненим для приховання іншого
правочину - договору довічного утримання,
просив визнати вказаний договір дарування недійсним,  зобов»язати відповідачку повернути квартиру в
натурі,  зобов»язати КП «Житомирське
міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради скасувати
реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру і зареєструвати право
власності на квартиру на його ім»я.

26.06.2007
року представник позивача змінив підставу позовних вимог і просив визнати
договір дарування квартири недійсним ,
як вчинений внаслідок помилки.

18.10.2007
року позивач уточнив позовні вимоги і просив визнати договір дарування
АДРЕСА_1недійсним відповідно до вимог
ст. 233 ЦК України,  з тих
підстав,  що укладений він був на вкрай
невигідних умовах і відповідачка скористалась тяжкими для нього обставинами.

В
судовому засіданні 26.06.2007р. позивач підтримав позовні вимоги і
пояснив,  що проживає з ОСОБА_3  однією сім»єю. Для того,
щоб співмешканка його доглядала подарував її дочці належну йому
квартиру. В подальшому позивач зазначив,
що мав на меті укласти договір довічного утримання з
неповнолітньою,  яка повинна була
утримувати,  готувати їжу,  прати його речі,  прибирати,
але нічого цього не робила.

Представник
позивача ОСОБА_3  в судовому засіданні підтримала уточнену позовну заяву і
просила її задовольнити.

Відповідачка
та її представник в судовому засіданні позов не визнали і просили відмовити в
його задоволенні.

Представник
Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної
інвентаризації" Житомирської обласної ради в судове засідання не з»явився
та направив до суду листа з проханням розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши
пояснення сторін ,  вивчивши матеріали
справи суд приходить до висновку про те,
що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що позивач проживає з ОСОБА_3  однією сім»єю. 8.08.2001 року він за згодою співмешканки
ОСОБА_3  подарував її неповнолітній

дочці ОСОБА_2
належну йому на праві власності АДРЕСА_1

Опитаний
в судовому засіданні в якості свідка приватний нотаріус,  який посвідчував договір дарування спірної
квартири,  пояснив,  що при укладенні договору перевіряв дієздатність
особи,  яка відчужувала квартиру ,  з»ясовував яку дію вона бажає здійснити та
роз»ясняв наслідки укладення такої угоди. Якби позивач мав намір укласти з
неповнолітньою договір довічного утримання ,
він би такий договір ніколи не посвідчив. До того ж,  відповідно до вимог  ст. 55 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
яка діяла на момент укладення договору дарування АДРЕСА_1договори
довічного утримання посвідчувались тільки державними нотаріусами.

Посилання
позивача на те,  що відповідачка
скористалась тяжкими для нього обставинами,
якими є його хвороба,  і примусила
укласти договір дарування квартири на вкрай невигідних для нього умовах
спростовуються його та ОСОБА_3
поясненнями в судовому засіданні,
а також тим фактом,  що
відповідачка на момент укладення угоди була неповнолітньою і всі угоди могла
укладати тільки за згодою своїх батьків. Мати відповідачки ОСОБА_3  була присутня при укладенні договору
дарування квартири і надала свою згоду на його укладення.

Будь-яких
доказів,  які б достовірно свідчили про
збіг тяжких обставин і примус з боку відповідачки укласти договір дарування
квартири позивач суду не надав.

За таких
обставин суд не вбачає підстав для визнання недійсним договору дарування
АДРЕСА_1укладеного 8.08.2001 року.

Крім
зазначеного,  згідно вимог  ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень
цивільного Кодексу України 2003 року,
норми цього Кодексу застосовуються до цивільних відносин,  що виникли після набрання ним чинності,  тобто після 01.01.2004 року.

Керуючись  ст.
ст.  10, 57-60, 208, 209, 212-215
ЦПК України,   ст.  ст.  57
ЦК України,  1963 p.,
ст. 233 ЦК України 2003
року,  суд-

ВИРІШИВ:

Відмовити
ОСОБА_1в задоволенні позову до ОСОБА_2,
Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради про визнання
недійсним договору дарування квартири .

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через
Корольовський районний суд м. Житомира протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження,  яку
може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо таку заяву не було
подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
встановлений законом строк,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.