АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-575-2008р. -                                            Головуючий
27                                                                      Гончар
апеляційній інстанції Бородійчук В.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"5"
березня 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                    Бородійчук В.Г.

суддів                                Василенко Л.І.,
Демченко В.А.

при
секретарі                   Рогульсмсій
М.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05  грудня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про
стягнення боргу.

Вивчивши
матеріали справи та заслухавши учасників процесу,  колегія суддів, -

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом доОСОБА_2. про стягнення боргу,
мотивуючи тим,  що просить суд
допомогти повернути борг в сумі 2000 у.о.,
що дорівнює ' 10060 гривень за курсом на сьогоднішній день. В 2002 році
відповідач отримав в борг дану суму,
кожен рік підтверджував борг розписками,
але кошти не віддавав,  хоча від
боргу не відмовляється. 30.02.2006 року останній раз розпискою підтвердив борг
і обіцяв до 30.12.2006 року повернути його,
але до цього часу кошти не виплатив. Просить стягнути з відповідача борг
в сумі 2000 у.о. що відповідає 10060 гривень.

Рішенням
Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2007 року в позові ОСОБА_1 доОСОБА_2. про
стягнення боргу - відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 грудня
2007 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та вимог заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку про те,  що апеляційна скарга підлягає до
задоволення,  а судове рішення до
скасування з постановлениям
нового судового рішення із слідуючих підстав.

Так відмовляючи
в задоволенні позовних вимог суд виходив з тих обставин,  що дана ,
боргова розписка носить безгрошовий характер.

Проте
колегія суддів вважає,  що дані висновки
суду не відповідають наявним по справі доказам.

2

ст.
ст.  1046,  1049 ЦК
України передбачено,  що за договором
позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти а
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у тій самій сумі у
строк та в порядку,  що встановлені
договором.

ст.
1047 ЦК України
передбачено,  що на підтвердження
укладення договору позики та його умов може бути представлена" розписка
позичальник,  який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової суми.

З матеріалів
справи (а.с. 5) вбачається,  що ОСОБА_2
взяв в борг у ОСОБА_1 , -2000
доларів США і
зобов'язувався їх повернути до 30 грудня 2006р.

Згідно
до ч.3  ст. 1049 позика вважається
повернутою в момент передання позикодавцеві речей,  визначених додатковими ознаками або
зарахування грошової суми,  що позичалися
на його банківський рахунок.

В матеріалах
справи відсутні докази того,  що борг
було повернуто.

Крім
цього тільки наявність боргового зобов'язання у боржника свідчить про його
виконання.

Доводи
відповідача про те що,  договір позики
носить безгрошовий характер не ; переконливі.

Відповідно
до  ст. 1051 ЦК позичальник має
право оспорити договір позики на тій підставі,
що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця
або були одержані у меншій кількості,
ніж встановлено договором.

Даний договір
ОСОБА_2 не оскаржив.

Крім
цього колегія суддів вважає необхідним стягнути на користь позивача судові
витрати які сплачуються з оплати державного мита в сумі 51 грн.,  та ІТЗ 30 грн.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309 ЦПК України,  колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовільнити.

Рішення Придншровсыамк) районного суду
від 5 грудня 2007 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1задовільнити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_110100
грн. за договором позики та судові витрати у вигляді сплати державного мита у
сумі 51 грн. та за ІТЗ - 30 грн.

Стягнути
зОСОБА_2. держмито у сумі 49 грн. на користь держави.

Рішення
вступає в законну силу з моменту проголошення,
але може бути оскаржено до Верховного Суду України в 2 місячний строк з
моменту проголошення.