№2-1536/2007
РІШЕННЯ

іменем України

13 грудня 2007 року                                                                                                м.  Зміїв

Зміївський
районний суд Харківської області

в
складі: головуючого судді Мар'єнко Л.М.

при
секретарі:                    Голубєвій
Ю.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку в частині
покупця недійсним та визнання її покупцем і власником житлового будинку,  третя особа: приватний нотаріус Трубнікова
Вікторія Володимирівна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернулася до суду до ОСОБА_2 з позовом про
визнання договору купівлі-продажу житлового будинку в частині покупця недійсним
та визнання її покупцем і власником житлового будинку,  посилаючись на те,  що 18 травня 2005 року вона придбала у
ОСОБА_3 житловий будинок,  розташований у
АДРЕСА_1,  проте у договорі купівлі-продажу був
зазначений її онук - ОСОБА_2,  який є
відповідачем по справі. На придбання будинку позивачем були витрачені гроші,  яка вона отримала від продажу у 2004 році
належного їй житлового будинку,  що
знаходиться у АДРЕСА_1. У
придбанні будинку відповідач грошовими коштами не приймав. З часу оформлення
договору і по теперішній час у житловому будинку відповідач не проживає,  оскільки має свою сім'ю - дружину та сина,  2003 року народження. Його постійним місцем
проживання є квартира рідного батька - ОСОБА_4,
що розташована у АДРЕСА_2. Позивач постійно проживає у придбаному
будинку,  за рахунок власних грошових коштів
газифікувала його у 2006 році,  на
підставі рішення № 50 від 8 вересня 2006 року Чемужівської сільської ради,  зробила капітальний ремонт будинку,  на власні кошти поміняла двірні коробки,  встановила вхідні двері у житлову
кімнату,  поклеїла шпалери у всіх
приміщеннях,  у т. числі на кухні,  побудувала добудову до веранди житлового
будинку площею 1, 5 кв.м х 2, 5 кв.м,
підшила пластиком стелю на веранді,
замінила 6 вікон,  засклила їх,  на веранді замінила 3 вікна,  покрасила всі вікна,  двері,
підлогу у всіх приміщеннях,
забетонувала підлогу в кухні,
обклала плиткою пічку,  провела
інші роботи по переобладнанню будинку. Крім того,  позивач обробляє щороку город площею 14
соток,  посадила молодий сад. З часу придбання
будинку дотепер позивач сплачує витрати на газ,
електроенергію. За рахунок власних коштів позивач придбала меблі в
будинок,  штори,  посуд,
інші речі домашнього обігу. Відповідач у відсутність позивача заходить в
будинок,  зриваючи замки та приводячи у
негідний стан двері. У відсутність позивача відповідач приводив у будинок
сторонніх осіб,  влаштовував п'янки. У
2006 році відповідач намагався продати будинок без відому позивача,  у зв'язку з чим позивач вирішила звернутися
до суду. Просила визнати договір купівлі-продажу житлового будинку ,  в частині що стосується покупця ОСОБА_2,
недійсним,  а її -
визнати покупцем та власником будинку.

Відповідач
позовні вимоги не визнав,  заперечував
проти їх задоволення,  пояснив,  що позивач по справі є його рідною бабусею.
Будинок АДРЕСА_1,  дійсно придбала
позивач,  на свої гроші,  які вона отримала після продажу належного їй
будинку по АДРЕСА_3. Позивач постійно проживає у будинку,  зробила в ньому ремонт,  провела деякі переобладнання. Документи при
покупці будинку були оформлені на відповідача як покупця,  тому що у бабусі був намір допомогти з житлом
йому як онуку. Інколи відповідач приїжджає у будинок до бабусі,  коли вдома у нього виходять сварки. Одного
разу він посварився з бабусею та пригрозив їй,
що продасть будинок,  після чого
бабуся звернулася до суду. Постійно він проживає разом з дружиною,  дитиною,
батьком та його дружиною у двокімнатній квартирі. У дружини та її
батьків є чотирикімнатна квартира,  проте
які наміри відносно цієї квартири,  йому
невідомо. На час придбання будинку ні відповідач ніде не працював,  самостійного заробітку не мав,  його дружина знаходилася у відпустці по
догляду за дитиною,  сім'я існувала на
державну допомогу на дитину. У судове засідання 13 грудня 2007 року відповідач
не з'явився,  про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Позивач
у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги,  наполягала на задоволенні позову,  посилаючись на наведені у ньому обставини.

Представник
позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги своєї
довірительки,  наполягала на задоволенні
позову,  посилаючись на наведені у ньому
обставини.

Третя
особа приватний нотаріус Трубнікова В.В. в судове засідання не з'явилася,  надала суду заяву про розгляд справи у її
відсутність.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії
договору купівлі-продажу від 18 травня 2005 року,  посвідченого приватним нотаріусом Трубніковою
В.В.,  вбачається,  що ОСОБА_3 продала,  а ОСОБА_2 придбав житловий будинок з
надвірними будівлями,  що знаходиться за
адресою:АДРЕСА_1. У договорі зазначено,
що його підписано від імені продавця,
на прохання ОСОБА_3,  у зв'язку з
її похилим віком,  ОСОБА_6

З копії
свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 вбачається,
що ОСОБА_3 померла 9 січня 2006 року.

З
наданих суду копій свідоцтва про народження,
свідоцтва про розірвання шлюбу,
свідоцтва про шлюб,
вбачається,  що померла ОСОБА_3
була матір'ю ОСОБА_6

Свідок
ОСОБА_6,  допитана у суді,  показала,
що на час продажу будинку її матір ОСОБА_3
була старенькою та хворою людиною. Усіма справами,  пов'язаними з продажем будинку,  займалася особисто ОСОБА_6,  яка вважала,
що продала будинок,  що належав її
матері ОСОБА_1  Гроші за придбання
будинку - 500 доларів США
їй віддавала ОСОБА_1 ,  яка проживала у будинку біля року ще до
оформлення договору купівлі-продажу. Після того,  як свідок ОСОБА_6 усно домовилася з
ОСОБА_1  про покупку будинку,  ОСОБА_1  передала їй 200 доларів США за будинок. Іншу частину грошей - 300 доларів США,
ОСОБА_1  передала свідку у
нотаріуса,  перед оформленням договору
купівлі-продажу.

Відповідачем
у судовому засіданні визнано факт,  що
гроші на придбання будинкуАДРЕСА_1,
давала ОСОБА_1
,  яка зробила капітальний ремонт у
будинку,  деякі переобладнання,  постійно проживає у будинку та використовує
його для своїх потреб. Крім того,
відповідачем визнано,  що позивач
за власні кошти газифікувала будинок,
встановила вхідні двері та дверні коробки,  нові вікна у будинку,  побудувала добудову до веранди житлового
будинку площею 1, 5 кв.м х 2, 5 кв.м.  З
часу придбання будинку дотепер позивач сплачує витрати на газ,  електроенергію. У спірному будинку
знаходяться меблі та речі домашнього обігу,
які належать позивачу.

Відповідно  ст.  16
ЦК України,  кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно
ч.3  ст.
215 ЦК України
якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом,  але одна із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом,  такий
правочин може бути визнаний судом недійсним.
Згідно  ст.  217 ЦК

3

України
недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його
частин і правочину в цілому,  якщо можна
припустити,  що правочин був би вчинений
і без включення до нього недійсної частини. Відповідно ч. 1  ст.  61
ЦПК України обставини,  визнані сторонами
та іншими особами,  які беруть участь у
справі,  не підлягають доказуванню.

На
підставі зазначеного,  суд прийшов до
висновку про те,  що фактично дійсним
покупцем житлового будинку за адресою:АДРЕСА_1. є ОСОБА_1 ,  яка придбала будинок за власні кошти та для власних
потреб.

Посилання
відповідача щодо того,  що він у разі
задоволення позову буде позбавлений права проживання у спірному будинку,  знаходяться поза межами пред'явлених позовних
вимог,  які є предметом судового
розгляду,  а згідно ч. 1  ст.  11
ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних
чи юридичних осіб,  поданим відповідно до
цього Кодексу,  в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі.

Таким
чином,  позовні вимоги в частині визнання
договору купівлі-продажу житлового будинку в частині покупця ОСОБА_2 та визнання
ОСОБА_1  покупцем житлового будинку,  з усіма правами власника,  позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно  ст.
236 ЦК України
правочин,  визнаний судом недійсним,  є недійсним з часу його вчинення.

Щодо
визнання ОСОБА_1  власником житлового
будинку за адресою:АДРЕСА_1,  суд
приходить до висновку про відмову у задоволенні зазначеної вимоги як
такої,  що не ґрунтується на законі,  не передбачена  ст.
216 ЦК України,  у якій міститься вичерпний перелік правових
наслідків недійсності правочину.

Керуючись  ст.
ст.  11,  15,
16,  215,  216,
217,  236 ЦК України,   ст.
ст.  10,  11,
60,  61,  169,
209,  212, 214, 215, 218 ЦПК
України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку в
частині покупця недійсним та визнання її покупцем і власником житлового
будинку,  третя особа: приватний нотаріус
Трубнікова Вікторія Володимирівна,  -
задовольнити частково.

Визнати
договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1,  укладений 18 травня 2005 року
та посвідчений приватним нотаріусом Трубніковою В.В.,  в частині покупця ОСОБА_2 - недійсним.  В іншій частині правочин є дійсним.

Визнати
покупцем по договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями
за адресою:АДРЕСА_1,  з усіма правами
власника - ОСОБА_1.

В іншій частині
позову - відмовити.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційного суду
Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо скарга подається у
строк,  встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.