Справа
№ 2-4041/07
2007 року Київський районний суд м. Донецька в складі: головуючого - судді
Малютіної Н.М., при секретарі - Шептульвій С.Ю., за участю позивача - ОСОБА_1
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Донецьку справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,
звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу,
посилаючись на те, що 31 жовтня 2006 року позивач передав відповідачу ОСОБА_2.
грошові кошти в сумі 1700 долларів США, що підтверджується письмовою розпискою,
яка знаходиться в ньогою. Даною розпискою був визначений строк повернення боргу
через 8 місяців з виплатою по 200 доларів США
щомісячно. Згідно з встановленим НБУ України курсом валют, з 29.08.2007 р.
100 долларів США еквівалентні 505,00 грн. Таким чином 1700 долларів США в національній
валюті складає 8585 грн.
строк повернення суми займу був передбачений договором 30.06.2007 р., то період, за який
можуть бути нараховані проценти в розмірі 3% річних від усієї заборгованості на
31.08.2007 р. складає 2 місяці.
порушила взяте на себе зобов'язання, після пред'явлення вимоги про повернення
боргу суму заборгованості не повертає до теперішнього часу, в зв'язку з чим
позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі
8627,93 грн., судовий збір в розмірі 86,28 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн.
В судовому
засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві. Просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 8627,93
грн., судовий збір в розмірі 86,28 грн. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн.
судове засідання не зявилася, про день час та місце розгляду справи
повідомлялася належним чином через оголошення в регіональній масовій газеті
«ІНФОРМАЦІЯ_1» №НОМЕР_1 (а.с. 25). Від неї не надходило повідомлення про
причини неявки, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення
заочного рішення, суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним
розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного
рішення.

Суд, заслуховши
пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази,
вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив,
що 31 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. було укладено письмовий договір
позики, відповідно до якого ОСОБА_1.
передав ОСОБА_2. у борг 1700 долларів США.
Факт укладення зазначеного договору позики підтверджується крім показань
позивача наданим позивачем оригіналом розписки із підписом ОСОБА_2., копію якої
долучено до матеріалів справи (а.с. 11).

Відповідно до
ч.1 ст.1046 ЦК України
за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій
стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до
ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій
самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого
самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк
та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до
ч.ч.2, 3, 4 ст.545 ЦК України
якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання
зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення
боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого
обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати
розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі
настає прострочення кредитора.

Відповідно до
ч.3 ст.10, чч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлений цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до
ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть
участь у справі.

Суд встановив,
що позичальник ОСОБА_2. не виконала узяті на себе зобов'язання за договором
позики, не повернула позикодавцеві суму боргу за договором позики, що крім
показань позивача, безумовно підтверджується фактом наявності в позивача
оригіналу розписки відповідача про отримання позики.

Таким чином, в
теперішній час відповідач має заборгованість перед позивачем по виплаті суми
боргу за договором позики в розмірі 8585,00 грн. Згідно з встановленим НБУ
України курсом валют, з 29.08.2007 р. 100 долларів США еквівалентні
505,00 грн. Таким чином 1700 долларів США
в національній валюті складає 8585,00 грн.

Згідно ч.1 ст.
1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Згідно ст. 625
ч.2 ЦК України
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
позикодавця зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за
весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином 3%
річних від усієї заборгованості на 31.08.2007 р. складає 2 місяці. 3% річних
від простроченої суми складає: 8585,00 грн. х 3:100=257,55 грн.

3% річних за 2
місяці складає 257,55 грн.: 12 х 2=42,93 грн.

Враховуючи
викладене відповідач повинен сплатити 31.08.2007 р. заборгованість в сумі
8585,00 грн.

А за таких
обставин позивач законно звернувся до суду та обргунтовано вважає, що
відповідачем порушуються законні права позивача - власника грошових коштів, за
захистом яких він звернувся до суду, тому суд вважає необхідним позов
задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за
договором позики з врахуванням 3% річних в розмірі 42,93 грн. Таким чином, з
відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума (8585,00+42,93=8627,93)
в розмірі 8627,93 грн.

Відповідно до
ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно
платіжних доручень №108, №109, позивач сплатив витрати по сплаті державного
мита в сумі 86,28 грн., по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення позову
в сумі 30,00 грн. (а.с.1,2), які суд вважає за необхідне стягнути на його
користь з відповідача.

На підставі
викладеного, ст.526, ч.1 ст.1046, ст. 1047, ч.1 ст.1049, 1050 ЦК України, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 88, 131, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути
зОСОБА_2 ни на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 8627 (вісім тисяч шістсот
двадцять сім) грн. 93 коп.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 86 (вісімдесят шість) гривня 28
коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 (тридцять)
гривень 00 коп.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької
області через Київський районний суд м. Донецька протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до
Апеляційного суду Донецької області через Київський районний суд м. Донецька
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу може бути подано без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.