Справа №2-336707
РІШЕННЯ

Іменем  України

24 жовтня 2007
року Оболонський районний суд м.  Києва у
складі

головуючого
судді                                            Богдан
О.О.,

при
секретарі                                                     Кисіль
A.M.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Києві справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  третя особа приватний нотаріус
Київського міського нотаріального округу Степаненко Василь Данилович про
визнання правочину недійсним,

встановив:

В червні
2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 ,  третя особа приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу Степаненко В.Д.,  в якому просила визнати недійсним
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
18 травня 2007 року.

В позові
зазначила,  що перебувала в шлюбі з ОСОБА_3
з 19.03.1966р. по 28.07.1988р. 31.07.2002р. між ними був укладений повторний
шлюб. З липня 2002р. до вересня 2001р.,
незважаючи на розірвання шлюбу,
вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1,  вели спільне господарство,  мали спільний бюджет. В спірній квартирі вона
була зареєстрована з вересня 1971 року до 27 вересня 1988 року.

У 1993
році спірна квартира,  що складається з
двох кімнат площею 28, 7 кв.м,  кухні 6,
5кв.м,  ванної кімнати 2, 0 кв.м,  вбиральні,
коридору 4, 2 кв. м була приватизована ОСОБА_3.

З 1998
року ОСОБА_3 почав зловживати спиртними напоями,  у зв»язку з чим 2001р. вона стала проживати
разом з онуком ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2,
яка залишилась їй у спадщину від батьків.

Наприкінці
1992р. дочка ОСОБА_5 разом з онуком виїхала за місцем військової служби
чоловіка до Російської Федерації.

Зазначила,  що ОСОБА_3 постійно висловлював їй та дочці
намір залишити спірну квартиру онуку. Приблизно перед Новим 2007 роком ОСОБА_3
припинив з нею спілкуватися та зловживав спиртними напоями. В травні 2007 року
їй зателефонували сусіди та повідомили,
що в квартирі щось відбувається,
що потребує її втручання. 23.05.2007р. всі реч.1 з квартири були
вивезені. Вона викликала міліцію. У зв»язку з чим вони з ОСОБА_3 були
доставлені до Оболонського РУГУ
МВС України в м.  Києві. Зі слів
працівників міліції,  ОСОБА_3
повідомив,  що добровільно продав
квартиру з умовою купівлі двохповерхового котеджу у М. Борисполі. Після чого її
чоловік зник.

Згодом
їй стало відомо,  що договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 був укладений 18.05.2007р. Вважає обставини
відчуження спірної квартири досить дивними та свідчать,  що квартира вибула з власності її чоловіка
поза його волею. Вважає спірну квартиру спільною власністю,  оскільки вона видавалась державою на
сім»ю,  яка складалась з її
чоловіка,  неї та дочки. Крім того,  вони жили сім»єю,  розлучення мало фіктивний характер,  приватизацією житла займалась вона. Вважає
договір купівлі-продажу квартири незаконним,
просила визнати його недійсним на підставі  ст.
225 ЦК України.

В судовому засіданні
позивачка позов підтримала та пояснила,
що ОСОБА_3 у встановленому законом порядку недієздатним,  померлим або безвісно відсутнім не
визнавався. Зазначила,  що квартира
знаходилась у власності ОСОБА_3,  але
вона вважає,  що порушене її право як
дружини,  оскільки вважає квартиру
спільною власністю. Вважає,  що квартирою
заволоділи невідомі особи шахрайським шляхом.
На її думку її чоловіка навмисно споювали та ввели в оману,  пообіцявши котедж у м.  Борисполі. Зазначила,  що чоловік її необізнаний і міг погодитись на
таку пропозицію. Вона зверталась до прокуратури та РУГУ Оболонського району
м.  Києва з заявами про скоєння
злочину,  але кримінальна справа порушена
не була,  проводиться додаткова
перевірка. Приймає заходи щодо розшуку чоловіка,  які поки що є безрезультатними,  вважає,
що його ховають. Вважає,  що
ОСОБА_3 не усвідомлював своїх дій та не міг керувати ними під час укладання
договору,  але довести це може лише
поясненнями сусідів про те,  що він
зловживав спиртними напоями протягом певного часу. Інших доказів не має.
Просила визнати договір купівлі-продажу квартири від 18.05.2007 року недійсним
на підставі  ст. . 225 ЦК України.

Представник
позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила суду,  що вважає,
що договір купівлі-продажу квартири укладений незаконно,  оскільки порушено право позивачки,  як дружини ОСОБА_3 на спільне майно подружжя.
Та,  крім того,  вважає,
що ОСОБА_3 на момент укладення угоди не усвідомлював своїх дій та не міг
керувати ними. Просила позов задовольнити на підставі  ст. . 225 ЦК України.

Відповідачка
ОСОБА_2  в судовому засіданні позов не
визнала та пояснила суду,  що вона є
добросовісним набувачем.  18.05.2007р.
придбала квартиру АДРЕСА_1 для свого сина та його сім»ї. Договір
купівлі-продажу зазначеної квартири укладений між нею та ОСОБА_3 та посвідчений
приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко В.Д.
Зазначила,  що при огляді квартира їй не
сподобалась,  оскільки потребувала
капітального ремонту,  проте зважаючи на
зручне розташування та прохання сина,
договір був укладений. ОСОБА_3 особисто підписав договір,  при цьому він розумів свої дії,  керував ними,
отримав гроші від неї. Просила в позові відмовити.

Представник
відповідачки ОСОБА_6  в судовому
засіданні позов не визнав,  підтримав
пояснення відповідачки - своєї матері. Повідомив,  що оголошення про продаж квартири він знайшов
у місцевій газеті. Розташування спірної квартири для нього зручне,  тому він просив матір купити цю квартиру для
його сім»ї. Зазначив,  що нотаріусу було
надано також довідку про психологічний стан ОСОБА_3,  як порадив йому знайомий спеціалі ст.  Просив в позові відмовити.

Третя
особа - приватний нотаріус Степаненко В.Д. в судовому засіданні позов не
визнав. Суду пояснив,  що він посвідчував
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за місцем своєї реєстрації. Порядок
посвідчення договору відповідає вимогам чинного законодавства та підстав для
визнання його недійсним немає. Сторонам договору - ОСОБА_3 та ОСОБА_2  змістовно було роз»яснено зміст та наслідки
укладення договору. ОСОБА_3 усвідомлював значення своїх дій та керував ними.
Його волевиявлення на продаж квартири було встановлено. У паспорті ОСОБА_3 був
відсутній запис про одруження,  тому
питань з приводу наявності дружини не виникло. Крім того ОСОБА_3 була надана
довідка про те,  що на обліку у
психоневрологічному диспансері він не перебуває. Просив в позові відмовити.

Суд,  вислухавши осіб,  які беруть участь у справі,  дослідивши письмові докази по справі,  прийшов до висновку,  що позов не підлягає задоволенню з наступних
правових підстав.

Відповідно
до  ст. .203 ЦК України особа,  яка
вчиняє правочин,  повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно  ст. . 225 ЦК України правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у момент,  коли вона не усвідомлювала значення своїх дій
та (або) не могла керувати ними,  може
бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи,  а в разі ї смерті - за позовом інших
осіб,  чиї цивільні права або інтереси
порушені.

За  ст. .317 ЦК України власникові належать права володіння,  користування та розпорядження своїм майном.

Судом
встановлено,  що позивачка ОСОБА_1 не є
учасником правочину. Фізична особа,  яка
уклала правочин,  є ОСОБА_3 - чоловік
позивачки,  що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу від 31.07.2002р. зареєстрованого ВРАГС Оболонського РУЮ
м.  Києва (а.з. 922) а.с. 9.

Квартира
АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності (а.с. 10).

Договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2  18.05.2007р. (а.с. 40, 41).

Відповідно
до довідки форми №3 у зазначеній квартирі був зареєстрований один власник
ОСОБА_3(а.с. 42).

Довідка
психоневрологічного диспансеру №3 від 16.05.2007р. підтверджує,  що у ОСОБА_3 психічних розладів не
виявлено,  на обліку не перебуває (а.с.
43).

З
пояснень позивачки - дружини ОСОБА_3 встановлено,  що останній не визнавався недієздатним,  померлим або безвісно відсутнім.

Посилання
позивачки на те,  що Оболонським РУГУ МВС України
проводиться додаткова перевірка її заяв про вчинення злочину,  що підтверджується листами,  на те,
що існують люди,  які шахрайським
шляхом заволоділи грошима ОСОБА_3,  примусивши
його продати квартиру на невигідних для себе умовах,  а тепер переховують його,  суд не може прийняти до уваги,  оскільки це не стосується правових підстав
даного позову -  ст. . 225 ЦК України.

Таким
чином встановлено,  що права позивачки та
інтереси,  охоронювані законом,  не порушені,
оскільки вона не є власником спірної квартири та не має підстав вимагати
визнання правочину недійсним на підставі  ст. .225 ЦК України.

Керуючись  ст. . ст. 317,  20,
225 ЦК України,   ст. .212-215 ЦПК України,

вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,
третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу
Степаненко Василь Данилович про визнання правочину недійсним відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
(підпис) З оригіналом згідно. Станом на 25.10.2007р. рішення законної сили не набрало.