№2-153/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 листопада 2007 року
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого                                                                                        Кислого
М.М.,

секретаря                                                                                              Булавінової
Є.І.,

позивача                                                                                               ОСОБА_1,

представника відповідача                                                                  ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу
за позовомОСОБА_1 до акціонерного товариства закритого типу
"Новомосковська меблева фабрика" про стягнення середньомісячного
заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітку в
зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати, моральної шкоди, та
витрат на юридичну допомогу, -

встановив:

позивачОСОБА_13вернулася до суду з позовом до
акціонерного товариства закритого типу "Новомосковська меблева
фабрика" про стягнення заборгованості по заробітній платі,
середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, та стягнення моральної
шкоди (а.с. 2-3).

12.02.2007 рокуОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги і
просила стягнути з АТЗТ "Новомосковська меблева фабрика" -
середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку, компенсацію втрати
частини заробітку в зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати,
моральної шкоди в та судових витрат за послуги адвоката (а.с. 90-91).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що з
02.03.1976 року до 02.01.2003 року працювала на меблевій фабриці. Звільнилася з
підприємства у зв'язку з виходом на пенсію.

В день звільнення розрахунок з нею не був проведений.
Заборгованість по заробітній платі складала на день звільнення 3598, 42 грн.,
частина якої була виплачена пізніше. На час подання заяви до суду борг складав
2488, 42 грн.. Середньомісячний заробіток складав 239, 11 грн.

Заборгованість позивачці за
2000-2003 роки сплачена без урахування індексу інфляції.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з
проханням сплатити заборгованість, однак відповідач до теперішнього часу
розрахунок з нею не провів, тому вона була змушена звернутись з даним позовом
до суду та просила суд стягнути середньомісячний заробіток за час затримки
розрахунку який складає 487, 95 грн., компенсацію утрати частини заробітку в
зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати, моральну шкоду в
розмірі 3000 грн., та витрати пов'язані з послугами адвоката в розмірі 150
грн..

29.05.2007 року позивачка знову уточнила позовні вимоги
та просила стягнути з АТЗТ "Новомосковська меблева фабрика"
середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 2573, 34 грн.,
компенсацію втрати частини заробітку в зв'язку з порушенням термінів виплати
заробітної плати в розмірі 6038, 27 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн.,
яку вона мотивувала тим, що у зв'язку з невиплатою заробітної плати вона не
могла забезпечити нормальне утримання своєї сім'ї, з цього приводу відчувала
моральні страждання та хвилювання і як наслідок, у неї виникло захворювання
"гіпертонічний криз". Крім того, просила суд стягнути судові витрати
за послуги адвоката в розмірі 150 грн. (а.с. 133-134).

В судовому засіданні позивач, підтримала свої позовні
вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. Свої вимогиОСОБА_1
обґрунтовувала обставинами викладеними у позовній заяві (а.с. 133-134).

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав лише в частині стягнення середньомісячного заробітку за
час затримки розрахунку, який складає 2573, 34 грн., а компенсацію втрати
частини заробітку лише в сумі 116, 60 грн. В іншій частині позову просив
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 02.03.1976
рокуОСОБА_1 була прийнята на роботу в АТЗТ "Новомосковська меблева
фабрика", звідки 02.01.2003 року звільнилася у зв'язку з виходом на пенсію
по віку, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 4) і представник
відповідача цього не заперечує.

У відповідності до ст. 116 КЗпП України. - при звільненні
працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в
день звільнення.

В
судовому засіданні встановлено, що заборгованість по заробітній
платі складала на день звільнення 3598, 42 грн., частина якої була виплачена
пізніше, та остаточна заборгованість складала 2488, 90 грн., що підтверджується
довідкою (а.с. 16).

У відповідності до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір
підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за час
затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, суд приходить до висновку що позовні вимоги
в частині стягнення середньомісячного заробітку в сумі 2573, 34 грн., та
компенсації втрати частини заробітку в зв'язку з порушенням термінів виплати
заробітної плати в сумі 6038, 27 грн. обгрунтовані та підлягають задоволенню.

У судовому засіданні було дійсно встановлено, що
позивачці були спричинені моральні страждання, які виразились в перенесених
душевних стражданнях та хвилюваннях, з приводу чого у неї також виникло
захворювання "гіпертонічний криз".

Вирішуючи питання про моральну шкоду, суд керується ст.
237' КЗпП України, де зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим
ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому суд також враховує п. 9 Постанови № 4 Пленуму
Верховного суду України від 31.03.1995 року, де вказано, що розмір
відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру
та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого,
тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь
зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та
справедливості і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки
в відшкодування моральної шкоди 1000 грн., що є відповідним для даної спірної
ситуації.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен
відшкодувати позивачці понесені нею судові витрати у вигляді юридичної допомоги
адвоката у розмірі 150 грн. (а.с. 22).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 116, 117 ч.
1, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 10, 60, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позовОСОБА_1 до акціонерного товариства закритого типу
"Новомосковська меблева фабрика" про стягнення середньомісячного
заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітку в
зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати та відшкодування моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути на користьОСОБА_1 з акціонерного товариства
закритого типу "Новомосковська меблева фабрика" середньомісячний
заробіток за час затримки розрахунку в сумі 2573, 34 грн., компенсацію втрати
частини заробітку в зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в
сумі 6038, 27 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., а також витрати на
юридичну допомогу у сумі 150 грн.

Стягнути з акціонерного товариства закритого типу
"Новомосковська меблева фабрика" на користь держави судовий збір в
розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30
грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження на протязі 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.