Справа №2-335/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

07 червня 2007 р.                                                                               м.
Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Хоменко Л.В.,

при секретарі Марченко О.О., Шевкун О.Є.,

за участю прокурора Козакової І.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду   в м.
Чернігові справу за позовом

заступника   прокурора   Чернігівської   області
в   інтересах   соціально-
незахищеного

громадянина ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

ОСОБА_3, у якому просить стягнути в солідарному порядку 4 000 грн.
моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що 08.07.2006 року ОСОБА_3 прив'язав коня до

телеграфного стовпа біля проїзної частини дороги в результаті чого ОСОБА_1,
рухаючись на

власному мотоциклі здійснив наїзд на трос, яким був прив'язаний кінь та
отримав тілесні

ушкодження середнього ступеня тяжкості. Відносно ОСОБА_3 в порушенні

кримінальної справи відмовлено на підставі п.2 ст. 6 КПК України за
відсутністю в його

діях складу злочину, передбаченого ст. 128 КК України. Вважає, що діями
відповідача

позивачу заподіяна моральна шкода в сумі 4000 грн.

У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, посилаючись на
обставини,

викладені в позовній заяві та просив задовольнити їх в повному обсязі.
Вважав, що в даному

випадку є спільна вина співвідповідачів у ДПТ, що сталось, оскільки
ОСОБА_2, як

власник коня, неналежно користувалась власністю, чим допустила скоєння
дорожньо -

транспортної пригоди, а її син ОСОБА_3 своїми діями по неналежному догляду
за

твариною завдав шкоди позивачу, що є підставою для відшкодування моральної
шкоди в

солідарному порядку.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на

обставини, викладені в позовній заяві та суду показав, що неправомірними
діями відповідача

ОСОБА_3, які виразились у тому, що він прив'язав коня таким чином, що він
перейшов

дорогу, в результаті чого сталось ДТП, йому заподіяна моральна шкода. Він
отримав тілесні

ушкодження середнього ступеня тяжкості і тривалий час перебував на
лікуванні, на даний

час також потребує постійної лікарської допомоги. У нього порушена мова,
режим

харчування, з'явився дефект кісткової тканини, він потребує
зубопротезування. Завдану

йому моральну шкоду оцінює в 4 000 грн.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, надала доручення

ОСОБА_4 на представлення її інтересів у суді.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Заперечував,

що його діями завдана будь - яка шкода позивачу. Щодо розписки пояснив, що
написав її , бо

побоявся, що прийшло чотири чоловіки і погрожували йому. Стверджував, що
коня

2

прив'язав
біля будинку матері до штиря, мотузка була довжиною приблизно 4 метри метри і

кінь
не міг перейти через дорогу. Про те, що сталось ДТП за участю
коня його матері він

дізнався
від сина позивача.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала та суду показала, що

позивачем не доведено, що шкода заподіяна саме конем, який належить
відповідачці

ОСОБА_2. Згідно довідки сільради на вулиці, де вона проживає утримується 12
коней.

Крім того, факт дорожньо - транспортної пригоди не був зафіксований
належним чином,

огляд місця пригоди проведено лише через місяць і зі слів потерпілого. У
справі мається

невідповідність в датах скоєного ДТП, в номері будинку, біля якого сталось ДТП. Вважала,

що вина відповідачів достовірними доказами по справі не доведена. Вважала,
що позивач

не довів, що тілесні ушкодження у позивача виникли саме внаслідок ДТП.

Свідок ОСОБА_5 показав, що зі слів працівників сільської ради йому відомо
про

ДТП, яке сталось за участю коня ОСОБА_2. Раніше він неодноразово бачив коня
ОСОБА_2 прив'язаним до ушули паркану, тобто до стовпа.

Свідок ОСОБА_6 показала, що кінь ОСОБА_2. прив'язаний був вірьовкою

до стовпа.

Свідок ОСОБА_7 показав, що того дня, коли сталось ДТП він
бачив коня ОСОБА_2

прив'язаного на вулиці.

Свідок ОСОБА_8 показав, що влітку близько 7 год. 30 хв.
він з батьком повертався з

риболовлі мотоциклом. Він сидів позаду батька. В с. Смолин кінь натягнув трос і батька

викинуло з мотоцикла і він побачив у нього рану на обличчі. Свідок відвіз
ОСОБА_1 додому

в смт. Гончарівське і там одразу повідомили лікаря. Не заперечував, що
дійсно в день ДТП

він з трьома друзями був у ОСОБА_3, який написав розписку, що це був його
кінь.

Свідок ОСОБА_10 показав, що був присутнім при написанні ОСОБА_3

розписки, яку він писав добровільно.

Суд заслухавши пояснення сторін, представників сторін, свідків, дослідивши

матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 09 липня 2006 року близько 07 год. 30 хв.

ОСОБА_1 рухався на власному мотоциклі ІЖ Планета - 4 в с. Смолин,
Чернігівського району

та області, біля будинку відповідачки до телеграфного стовпа тросом був
прив'язаний кінь,

який перейшов проїжджу частину дороги на інший бік, тим самим натягнувши
трос через

дорогу, на який здійснив наїзд ОСОБА_1 В результаті чого отримав тілесні
ушкодження

середнього ступеня тяжкості.

Судом достовірно встановлено, що саме за участю коня відповідачки ОСОБА_2.

сталось зіткнення мотоцикла під керуванням позивача ОСОБА_1 Що стосується

невідповідності дат скоєного ДТП в відмовному матеріалі та в позовній
заяві, то суд вважає,

що ця дата достовірно встановлена в судовому засіданні, зокрема позивач
пояснив, що дату

точно він не пам'ятає, але пам'ятає, що це була неділя. Неділі в липні 2006
року відповідає

число 9, яке зазначено і в розписці ОСОБА_3, і в записах первинного огляду
хворого

ОСОБА_1. При цьому суд враховує,, що перебуваючи в хворобливому стані
позивач міг

помилитись і вказати не точну дату.

Постановою ст. інспектора КГПС Чернігівського РВ відмовлено в порушенні

кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу
злочину,

передбаченого ст. 128 КК України, тобто в необережному спричиненні
середньої тяжкості

тілесного ушкодження. Зазначеною постановою встановлено, що ДТП мало місце і скоєне

воно було за участю коня відповідача ОСОБА_2.   Висновок про відсутність, навіть,

2

необережної
вини в діях ОСОБА_3 відповідно до ст. 61 ЦПК України, не має для суду

наперед
встановленої сили, оскільки суд вважає, що прив'язавши коня біля проїжої
частини

дороги
він міг і повинен був передбачити можливі наслідки, такі як скоєння ДТП з
участю

коня.

Сам ОСОБА_3 це заперечує того, що вранці того дня, коли сталось ДТП він

прив'язав коня на вулиці, проте стверджував, що прив'язав його до штиря, а
не до стовпа та

те, що ланцюг, яким було прив'язано коня не діставав до проїзної частини
дороги. Ці покази

спростовуються даними розписки, написаної ОСОБА_3 незадовго після ДТП, про те,

що о 07-00 год. він прив'язав коня біля проїзної частини
після чого сталось зіткнення з

мотоциклом. Те, що кінь був прив'язаний до стовпа зазначено в поясненнях
ОСОБА_11 у

відмовному матеріалі, згідно яких вона зранку почула на вулиці якийсь шум,
одразу

вийшла і побачила, що кінь ОСОБА_2 стояв на її стороні дороги, а мотузка
тяглась через

дорогу до її дому і прив'язана до стовпа, а далі їхав якийсь мотоцикл.
Показами свідків у

судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово прив'язував коня на
вулиці

до стовпа, що дає суду підстави не виключати можливості, що і цього дня він
міг прив'язати

коня до стовпа, а не до штиря, як він стверджує в судовому засіданні. Те,
що кінь перейшов

проїзну частину дороги також вбачається з пояснень ОСОБА_11.

Згідно довідки військового лазарету ВЧ А 4304 до ОСОБА_1 09 липня 2006 року

близько 8 год.
20 хв. був здійснений виїзд санітарного транспорту та
встановлено діагноз

закритий перелом верхньої щелепи, забійна рана нижньої губи. Згідно записів
первинного

огляду в медичній карті НОМЕР_1 стаціонарного хворого ОСОБА_1 09.07.2006
року - він

поступив зі скаргами на біль в області верхньої щелепи, рани губи. З його
слів близько 7-ї

год. ранку повертався з рибалки, упав з мотоцикла, втратив свідомість.

Згідно довідки КЛПЗ « Чернігівська обласна лікарня» ОСОБА_1 знаходився на

стаціонарному лікуванні з 09.07. по 31.07. 2006 року в щелепно - лицьовому
відділенні

Чернігівської обласної лікарні з діагнозом: перелом верхньої щелепи по ФОР
ІІ, відрив

бугра верхньої щелепи зліва. Рвана рана нижньої губи. Поєднана
краніофаціальна травма.

ЗЧМТ. Стус головного мозку.

Згідно акту судово - медичного дослідження від 31.08.2006 р. спричинені
ОСОБА_1

тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, за
ознакою

тривалого розладу здоров'я.

Довідкою Смолинської сільської ради Чернігівського району підтверджується,
що в

підсобному господарстві ОСОБА_2 утримує коня.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винними діями відповідача
ОСОБА_3 позивачу заподіяні тілесні ушкодження та спричинена моральна шкода.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній

особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її

завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

За даних обставин суд не може віднести коня до джерела підвищеної
небезпеки, тому

відповідачка ОСОБА_2. не може відповідати за моральну шкоду, як власник
коня.

Посилання позивача на те, що відповідачі повинні нести солідарну
відповідальність не

грунтуються на вимогах чинного цивільного законодавства, тому не
заслуговують на увагу.

ОСОБА_3 доглядав коня з дозволу матері ОСОБА_2

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню суд виходить
з

глибини фізичного болю та душевних страждань позивача, тривалості їх
перенесення, разом

3

з
тим суд виходить з вимог розумності та засад справедливості, і вважає, що
відшкодуванню

підлягає
моральна шкода в сумі 1000 грн.

Витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи підлягають

стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Відповідач та позивач підлягають звільненню від сплати судового збору на
користь

держави відповідно до ст.4 Декрету КМУ " Про державне мито", як
потерпілі від наслідків

аварії на ЧАЕС 4 категорії.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 13,57, 60, 79,84,88, 208, 209,
212, 215, 218,

ЦПК України, ст. 23,1167 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1

1 000 грн. в рахунок заподіяної моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на інформаційно - технічне

забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн. 50 коп.

Звільнити ОСОБА_3 від сплати судового збору на користь держави.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом
десяти

днів з  дня його проголошення до
апеляційного суду Чернігівської області через

Чернігівський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду

Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом двадцяти
днів після

подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.