Справа №2-3308/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20.03.2007 року
Приморський районний суд м.  Одеси у
складі:

головуючого
судді          Нікітіної С. Й.

при секретарі      Віноградової І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3,   про визнання
правочину недійсним,   повернення сторін
в первісний стан,   визнання права
власності.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3,   про визнання
правочину недійсним,   повернення сторін
в первісний стан,   визнання права
власності.

У
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та
пояснив,   що на підставі Свідоцтва про
право власності на житло від 10.12.1995 року,
позивачеві належить АДРЕСА_1. 10.05.2006 року.

Під
впливом помилки,   позивачем була
підписана довіреність на ім'я ОСОБА_3
Згідно цієї довіреності,
ОСОБА_3,   надавалось право
відчуження належної позивачеві зазначеної квартири. Діючи за довіреністю,   27.05.2006 року ОСОБА_3  продала ОСОБА_2 належну позивачеві АДРЕСА_1.

Представник
позивача,   висловлюючи думку ОСОБА_1,   просить визнати недійсним правочин
купівлі-продажу АДРЕСА_1,   який відбувся
27.05.2006 року між ОСОБА_3,   діючої від
імені ОСОБА_1,   на підставі довіреності
від 10.05.2006 року,   та ОСОБА_2,   оскільки на момент підписання
довіреності,   позивач вчинивши
правочин,   помилився щодо обставин,   які мають істотне значення правочину,   а також прав і обов'язків сторін,   які випливають з цього правочину. При цьому
повернути сторони в первісний стан,   а
саме зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 кошти отримані за продаж
АДРЕСА_1,   та зобов'язати
ОСОБА_2повернути у власність ОСОБА_1
АДРЕСА_1,   та весь пакет документів
стосовно вищевказаної квартири та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності
на АДРЕСА_1.

Відповідачі
в судове засідання з'явились з позовними вимогами ОСОБА_1,   згодні та пояснили в судовому
засіданні,   що відповідачка ОСОБА_3  мала намір доглядати позивача до смерті,   надавати йому матеріальну та моральну
підтримку,   оскільки позивач завірив
її,   що він самотній та потребує
сторонньої допомоги. Однак,   оскільки
відповідачка мешкає не в м.  Одесі,   а в селищі Дмитрівка Одеської області
Кілійського району,   то вона мала б
можливість надавати йому таку допомогу лише в тому випадку,   якщо він погодиться переїхати мешкати до
неї. Позивач таку згоду висловив. Вона перевезла позивача до себе,   тобто в АДРЕСА_1. З метою отримати гроші на
матеріальне

2

забезпечення
позивача,   ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 довіреність на
продаж належної йому АДРЕСА_1. Після чого відповідачка ОСОБА_3 оформила весь
необхідний пакет документів для продажу спірної квартири,   та виконала волю позивача,   продавши квартиру відповідачці ОСОБА_2 Однак
вона,   ОСОБА_3 ,   не знала та не мала можливості знати,   що позивач,
ОСОБА_1,   тривалий час перебуває
на диспансерному обліку в наркологічному диспансері та в поліклінічному
відділенні Одеської міської лікарні за місцем проживання,   оскільки зловживає спиртними напоями,   з причин чого він не розуміє значення своїх
дій та не може керувати ними. Про це відповідачам стало відомо лише в ході
судового засідання,   тому вони не
заперечують проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі,
та погоджуються визнати недійсним правочин купівлі-продажу АДРЕСА_1 та
повернути сторони в первісний стан та визнають за позивачем право власності на
спірну квартиру.

Вивчивши
матеріали справи,   вислухавши
представника позивача,
відповідачів,   дослідивши
представлені докази,   суд вважає,   що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,   що на підставі Свідоцтва
про право власності на житло від 10.12.1995 року,   виданого на підставі Розпорядження органу
приватизації УЖКГ виконкому Одеської міськради від 10.12.1995 року,   ОСОБА_1
належала АДРЕСА_1.

10.05.2006
року ОСОБА_1 надав довіреність,
завірену приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального
округу Одеської області,   Єфіменко М.
Д.,   якою уповноважив ОСОБА_3 продати
належну йому АДРЕСА_1.

На
підставі Договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального
округу,   Федорченко Т.М. ,   - 27.05.2006 року ОСОБА_3 продала,   а ОСОБА_2 придбала АДРЕСА_1.

Згідно
довідки Одеського обласного психоневрологічного диспансеру №3256 від 13.06.2006
року з 1987 року ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку з діагнозом:
шизофренія параноідільної форми,
непреривної течії,   параноідний
дефект.

З
довідок Поліклінічного відділення Одеської міської лікарні №5 від 30.06.2006
року та від 25.10.2006 року вбачається,
що ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями та перебуває на диспасерному
обліку з діагнозом: церебральний атеросклероз,
єнцефалопатія 2-3 степені,
виразкової хвороби 12 перстної кишки,
хронічного гастродеоденіда,
хронічного гепатита.

Згідно
відповіді Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеської області за №31/176745 від
09.06.2006 року,   06.06.2006 року від
ОСОБА_5 надійшла заява,   в якій вона
просить надати допомогу в установленні місця знаходження її батька
ОСОБА_1,   ІНФОРМАЦІЯ_1,   який 07.05.2006 року пішов з дому та його
місце знаходження їй не відомо.

Згідно
ч.3  ст.
203 ЦК України,   волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно
до  ст.
215 ЦК України,   підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину сторонами або стороною вимог які
встановлені частинами 1-3,  5,   6  ст.  203 ЦК
України.

Відповідно
до  ст.
229 ЦК України,   якщо особа,
яка вчинила правочин,   помилилась
щодо обставини які,   мають істотне
значення,   такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.  Істотне
значення має помилка щодо природи правочину,
прав і обов'язків

2

сторін,   таких властивостей і якостей речі,   які значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим призначенням.

Згідно
ч. 1  ст.
216 ЦК України,   недійсній
правочин не створює юридичних наслідків,
крім тих,   що пов'язані з його
недійсністю. При недійсності правочину кожна з сторін зобов'язана повернути
іншій стороні в натурі все,   що вона
одержала на виконання цього правочину.

У
зв'язку з наведеним суд приходить до висновку,
що довіреність від 10.05.2006 року від імені ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_3
,   була видана позивачем під впливом
помилки. Ця довіреність була скасована заявою ОСОБА_1,   поданою ним 27.06.2006 року приватному
нотаріусу Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області,   Єфименко М. Д. Тому правочин купівлі-продажу
АДРЕСА_1,   який відбувся 27.05.2006 року
між ОСОБА_3 ,   діючої від імені ОСОБА_1,
на підставі довіреності від 10.05.2006
року,   та ОСОБА_2 - повинен бути
визнаний недійсним,   а сторони повинні
бути повернутими в первісний стан,   а
саме зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 кошти отримані за продаж
АДРЕСА_1,   та зобов'язати ОСОБА_2повернути
у власність ОСОБА_1
АДРЕСА_1,   та весь пакет документів
стосовно означеної квартири. За позивачем повинно бути визнано право власності
на АДРЕСА_1.

Керуючись  ст.
ст.  10,   11,
59,   60,   209,
212,   214,   215 ЦПК України,    ст.
ст.  202,   203,
215,   216,   225,
229 ЦК України,   суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3,   третя
особа: КП «ОМБТІ та РОН» про визнання правочину недійсним,   повернення сторін в первісний стан,   визнання права власності та зобов'язання зареєструвати
задовольнити.

Визнати
недійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1,
засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального
округу,   Федорченко Г.М. ,   укладений 27 травня 2006 року між
ОСОБА_3,   діючої від імені ОСОБА_1,   на підставі довіреності від 10 травня 2006
року,   та ОСОБА_2.

Повернути
сторони в первісний стан,   а саме
зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 кошти отримані за продаж АДРЕСА_1,   та зобов'язати ОСОБА_2повернути у власність ОСОБА_1 АДРЕСА_1,   та весь пакет документів стосовно означеної
квартири.

Визнати
за ОСОБА_1 право
власності на АДРЕСА_1.

Зобов'язати
КП «ОМБТІ та РОН» зареєструвати за ОСОБА_1 право
власності на АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції,   шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,   з подачею її копії до апеляційної
інстанції,   або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.