Справа № 2-429-2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 лютого 2007 року Першотравенський міський суд
Дніпропетровської області в скла­ді:

головуючої судді Кривошеї С.С.

при секретарі Міщенко А.Г.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську
цивільну спра­ву за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництвьта професійних захворювань України в
місті Першотравенську про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 заявив позов до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в місті Пешотравенську про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в трудових
відносинах з шахтами ВАТ «Павлоградвугілля» він знаходився з ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно акту розслідування хронічного професійного
захворювання від ІНФОРМАЦІЯ_2 йому встановлено
основний діагноз - деформуючий артоз колінних МФ 2 ст., ліктьових МФ 1-2 ст., двосторонній плече лопатковий периартроз ПФС 1-2
ст., стійкий больовий синдром, піс­ля чого він
був направлений на МСЕК. Згідно до довідки МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_3 йому була встановлена третя група
інвалідності та 45% втрати професійної працездатності
безс­троково, рекомендовано медикаментозне та
санаторно-курортне лікування.

Після проходження МСЕК він звернувся до Фонду соціального страхування, який
ви­платив йому страхові відшкодування по втраті
працездатності. Проте йому не відшкодована моральна шкода. Він втратив 45%
працездатності, втратив можливість повністю реалізовува­ти свої здібності, якими володів до професійного захворювання. З цієї
причини він був зму­шений змінити свій звичний спосіб життя. Постійний
дискомфорт , відчуття болю в області суглобів. Для того щоб припинити відчуття
болю він змушений постійно приймати знебо­лююче, крім того його стан здоров'я
продовжує погіршуватися у зв'язку з чим він змушений витрачати велику кількість
грошових коштів на підтримуюче лікування, що ставить його в скутне матеріальне положення та ще більше добавляє
дискомфорту постійне прийняття ліків. В зв'язку з
цим він став дратівливим і не врівноваженим, постійно свої емоції викладає на близьких та рідних. Все це доставляє йому не тільки
фізичні, але і моральні страждання.

Свою моральну шкоду оцінює в 80000 гривен, які й прохає суд стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні
вимоги у пов­ному обсязі, прохала суд їх задовольнити.

Представник відповідача ВВД ФССНВУ в місті Першотравенську позов ОСОБА_1 не визнала повністю, пояснивши суду, що позивачу
призначені, виплачені та виплачу­ються належні йому страхові виплати в зв'язку
одержаним ним; захворюванням на виробни­цтві.

Моральна шкода позивачу не призначалась і не виплачувалась , поскільки згідно п.З ст.4 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування
від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які спричинили втрату працездатнос­ті» моральна шкода
Фондом відшкодовується в випадку, якщо умовами виробництва не спричинена
потерпілому втрата професійної працездатності по заяві потерпілого та при на­явності
відповідного висновку медичних органів (МСЕК).

Позивач про виплату йому моральної шкоди до ВВД ФССНВУ в місті Першотравенсь­ку не звертався, не навів доказів спричинения йому моральної шкоди, в чому вона виявля-

2 ється, не навів доказів порушення трудового законодавства
зі сторони роботодавця та робо­чих органів ФССНВУ, що призвели до
спричинення моральної шкоди.

Вимоги позивача обґрунтовуються тільки симптомами ушкодження здоров'я та
фактом встановлення у зв'язку з цим стійкої
втрати професійної працездатності. Позивач втратив професійну працездатність у професії, яка призвела до професійного
захворювання, але не втратив здатності вести звичний спосіб життя, що
підтверджується висновком ЛКК про на­явність
протипоказань, які види робіт позивач не може виконувати, а наявність протипока­зань
в роботі ніяк не можуть позбавити позивача можливості реалізації його звичок та
ба­жань.

Позивач не вказав у чому саме полягає вина ВВД ФССНВУ в М.Першотравенську у
за­подіянні йому моральної шкоди, а також немає
причинного зв'язку між шкодою та неправо­мірними діями
відділення, не зазначено за яких обставин чи якими діями ця шкода заподіяна.

Крім того, згідно п.22 ст.71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007

рік» зупинено дію абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди за­

страхованим і членам їх сімей),підпункту «є» пункту 1 частини першої статті 21, частини

третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове дер­

жавне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захво­

рювання, які спричинили втрату працездатності»,тому
вважанню підстав для задоволення

позову
немає. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає
встановленими слідуючі обставини.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року в аспекті консти­туційного звернення положення частини третьої статті 34 Закону України « Про загально­обов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та про­фесійних
захворювань ,які спричинили втрату працездатності» слід розуміти як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом
соціального страхування від нещас­них випадків моральної (немайнової)
шкоди, спричиненої умовами виробництва, в окремо­му випадку-тільки в випадку відсутності втрати потерпілим професійної працездатності.

Вказане положення не виключає обов'язку Фонду
відшкодовувати моральну шкоду,

спричинену умовами виробництва, в інших випадках ,коли
здійснення права застрахованих

на відшкодування моральної(немайнової) шкоди, спричиненої
умовами виробництва, пови­

нно забезпечуватись Фондом на підставі ст.ст. 1,5,6,13,21 та частини третьої ст.28 цього За­

кону всім потерпілим, в тому числі в випадку тимчасової,
стійкої або повної втрати профе­

сійної
працездатності.

Поясненнями сторін, матеріалами справи встановлено, що позивач тривалий час
про­працював на шахтах ВАТ «Павлоградвугілля» в якості МГВМ, електрослюсаря
підземного.

За час роботи отримав професійне захворювання деформуючий артоз колінних НФ
1-2
ст.,
ліктьових НФ-1-2 ст., плече лопатковий периартроз НФС - 1-2 ст, стійкий больовий син­дром,
згідно акту розслідування професійного захворювання від ІНФОРМАЦІЯ_2. За ви­сновком МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_4 йому встановлено 5% втрати професійної праце­здатності,
за висновком МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_3 йому первинно-повторно встановлено 45% втрати
професійної працездатності.

Оскільки він є застрахованою особою відповідно до Закону України»Про
загально­обов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та про­фесійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»,згідно із
ст.21 п.1 «є» 28 ч.З вказаного Закону в обов'язки відповідача входить своєчасне та в повному
обсязі відшкоду­вання шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження його здоров» я в вигляді стра­хової виплати в
відшкодування моральної шкоди за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Суд вважає, що факт заподіяння позивачеві моральної Шкоди наявний,
оскільки: він частково на 45% втратив професійну працездатність в нього постійні болі в
суглобах що спричиняє йому фізичні та моральні
страждання, він відчуває незручності в повсякденному житті ,змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання ,відчувати себе
неповноцін­ною людиною як вдома так і перед сторонніми людьми.

Всі вказані ним  факти та обставини призводять до значних
моральних страждань та переживань, значним чином змінили
ритм та порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв'язки , для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля
для продовження свого життя.

Обговорюючи розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди суд враховує характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних
страждань від одержаного на вироб­ництві професійного захворювання,
тривалості лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації ,що призвело до значних тяжких змін
його життєвих зв'язків, що потребує від нього
додаткових зусиль для організації свого життя і вважає за не­обхідне стягнути з відповідача на користь позивача 15000 гривен. При цьому суд враховує ,що максимальний розмір в відшкодування моральної шкоди в розмірі 200
мінімальних заро­бітних плат при умові відсутності
стійкої втрати працездатності на день постановления рі­шення суду (в відповідності з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайно­вої) шкоди» в випадках ,коли межі
відшкодування моральної шкоди визначаються в кратній відповідності з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованого
мінімуму дохо­дів громадян, суд при вирішенні
цього питання повинен виходити із такого мінімального розміру заробітної плати
чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, які діють на мо­мент розгляду справи, максимальний розмір відшкодування
дорівнює 80000 грн. (400 грн. х200) 400 грн. мінімальна заробітна
плата х 200 ) = 80000 грн. З врахуванням вказаних пози­вачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди
позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості суд
вважає необхідним стя­гнути на його користь за 40% ( які
втрачені позивачем після 01 квітня 2001 року - набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від не­щасного випадку на виробництві та
професійних захворювань, що спричинили втрату праце­здатності») втрати професійної працездатності 15000 гривен в решті позовних
вимог необ­хідно відмовити.

Суд вважає також безпідставним посилання представника відповідача як на
підставу в відмові позову на п.22 ст.71 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік»,оскільки як вказано в п.22
ст.71 вказаного Закону зупинено дію абзацу четвертого стат­ті 1 (в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),підпункту «є» пункту 1 частини першої статті 21,частини третьої
статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатно­сті» - в частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від настання страхового випадку, тому що на момент звернення ОСОБА_1 до
суду 01 грудня 2006 року за захистом своїх
прав він мав право на відшкодування моральної шкоди.

Ст.22 Конституції України передбачає, що при прийнятті нових законів або
внесення змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З врахуванням викладених обставин суд вбачає наявність "спричинення
позивачу мора­льної шкоди незалежно від наявності
чи відсутності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу
відповідач як одну із передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату
працездатності» страхових виплат.

Обговорюючи питання про сплату судового збору суд вважає за необхідне
витрати по його сплаті необхідно віднести за рахунок держави.

В іншій частині позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215
ЦПК Украї-

ни,ст.ст.1,5,6,13,21,ч.З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне

страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійних захворювань, що спри­

чинили втрату працездатності»,суд

ВИРІШИВ:

4 Стягнути з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від не­щасного випадку на виробництві та професійних захворювань
України в місті Першотравен­ську на користь ОСОБА_1 в
відшкодування моральної шкоди 15000
(п'ятнадцять тисяч )
гривен.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Витрати по сплаті судового збору необхідно віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеля­ційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду в апеляційний суд
Дніпропетровської області може бути подано через Першотравенський міський суд
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через Першотравенський
міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.