Справа №2-163/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
травня 2007 року                            Кам'янський
районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого -
судді Олійника М.Ф.,

при
секретарі     Ходанковій К.М.,

за
участю позивача ОСОБА_1., представника позивача ОСОБА_2., представника
відповідача Плахи А.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кам'янка Черкаської області
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ)
"Компанія "Тіса-агро" про поновлення на роботі та виплату
середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ)
"Компанія "Тіса-агро" про поновлення на роботі та виплату
середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Просив
поновити його на роботі шофером ТОВ "Компанія "Тіса-агро" та
стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 3 січня 2007 року до дня поновлення на роботі.

В
обґрунтування позову зазначив, що працював водієм Кам'янського міжгосподарського
комбікормового заводу в с.Михайлівка Кам'янського району з 1986 р.

У 1999
р. завод було перейменовано на ТОВ "Компанія "Тіса-агро" , де
він продовжував працювати водієм, хоча при перейменуванні начебто був
призначений завідуючим гаражем . 1 червня 1999 р. його ознайомили з наказом про
прийняття на посаду завідуючого гаражем, де було також зазначено про почасову
доплату за сумісництво  професії шофера.

У січні
2007 р. його звільнили у зв'язку зі скороченням штату працівників, скороченню
підлягала посада завідуючого гаражем.

На таке
скорочення він не дуже відреагував, оскільки працював водієм.

Після
скорочення посади завідуючого гаражем він звернувся до керівника підприємства з
проханням продовжувати працювати водієм , але одержав відповідь, що його
взагалі звільнено з підприємства, а на його місце водія вже призначена інша
особа.

Вважає,
що його звільнили незаконно, оскільки згідно з чинним законодавством він
має  переважне право на «залишенні на
роботі.

При звільненні
йому не запропонували жодної іншої роботи.

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав , посилаючись на обставини,
зазначені у позовній заяві. Крім того, пояснив, що про наступне вивільнення був
попереджений 03.11.2006 р. Звільнений 03.01.2007 р. Копію наказу про звільнення
одержав 06.01.2007 p.,
хоча і не розписувався за одержання її . Трудову книжку йому видали через
тиждень після звільнення , чи розписувався за її одержання, він не пам'ятає.
Профспілки на підприємстві немає. У 1999 р. згідно з наказом про прийняття на
роботу йому було встановлено суміщення професій, його робочий день становив 8
годин, хоча інколи приходилось
працювати і більше. Його переважне право на залишення на роботі полягає в
тому , що він

пропрацював на
підприємстві близько 20 років без порушень. На даний час водія на підприємстві
офіційно немає, хоча водієм працює ОСОБА_3., який рахується охоронцем. Є два
автомобілі на підприємстві. За час з попередження про наступне вивільнення і до
звільнення на підприємстві була прийнята різноробочою Свердленко Є.

Після
дослідження у судовому засіданні копії журналу видачі трудових книжок позивач
ОСОБА_1 пояснив, що саме він розписався зо одержання трудової книжки 24.01.2007
р.

Представник
позивача ОСОБА_2. вважає, що позивач ОСОБА_1. працював завідуючим гаражем і за
сумісництвом водієм. При його звільненні порушені вимоги ст. 42 КЗпП України
про переважне право на залишення на роботі при вивільненні як працівника з
тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, вимоги ст. 47 КЗпП
України про обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику
трудову книжку , вимоги ч.ч. 1,2 ст. 49-2 КЗпП України про порядок вивільнення
працівників . Тому позов ОСОБА_1. підлягає задоволенню.

Представник
відповідача Плаха А.В. позов не визнав та пояснив, що позивач ОСОБА_1 прийнятий
на роботу до ТОВ "Компанія "Тіса-агро" завідуючим гаражем у 1999
р. Водієм ОСОБА_1 не працював. З 2000 p., рухомий склад
підприємства став приходити в непридатність. У листопаді 2006 p., оскільки
рухомий склад            не відновлювався
,   ОСОБА_1.   попередили
про наступне вивільнення . У штатному розкладі підприємства з 2002 р. не
було водія . Інших осіб, які б фактично виконували роботу водія , на
підприємстві немає. Є два автомобілі , але вони в неробочому стані . Профспілки
на підприємстві немає. Вакантних посад, які можна було б запропонувати ОСОБА_1.
, немає. У листопаді 2006 р. прийнятий на роботу охоронець , однак
запропонувати цю роботу позивачу неможливо, оскільки дружина позивача ОСОБА_10.
працює завідуючою складом і вона підпорядкована при здачі складу охоронцю, є
відповідний наказ по підприємству про обмеження спільної роботи родичів.
Звільнення проведено з дотриманням всіх норм закону. Позивачем порушений строк
звернення до суду за вирішенням трудового спору . Копія наказу про звільнення
вручена позивачу 03.01.2007 р. , трудова книжка видана через тиждень після
звільнення, а з позовом до суду він звернувся
16.03.2007 р.

Свідок ОСОБА_4 , директор ТОВ "Компанія
"Тіса-агро", пояснив, що підприємство має 4 автомобілі , які протягом
тривалого часу ( з 1999 р.) не виїжджали , а приблизно один рік вони не на
ходу, тому і було вирішено скоротити посаду завідуючого гаражем. Про наступне
вивільнення ОСОБА_1. попередили згідно чинного законодавства . Водія на
підприємстві немає. Посад, які можна було б запропонувати ОСОБА_1. , на
підприємстві також немає. Роботу охоронцем ОСОБА_1. не пропонували, оскільки
його дружина працює завідуючою складом і в разі прийняття його охоронцем вони
були б безпосередньо підконтрольні один одному . ОСОБА_1 був прийнятий на
роботу в 1999 р. завідуючим гаражем, як водій виконував лише окремі доручення в
один із сезонів. У ОСОБА_1. було суміщення професій , роботу водієм він
виконував в основний робочий час завідуючого гаражем . Коли ОСОБА_1. вручена копія
наказу про звільнення , він не пам'ятає. Трудову книжку після звільнення
ОСОБА_1 зразу не хотів отримувати , хоча пізніше погодився одержати її. Для
перевезень на підприємстві використовувались автомобілі ТОВ "
"Тіса-Транс", де він не є директором . Профспілки на підприємстві
немає.

Свідок
ОСОБА_5., охоронець ТОВ "Компанія "Тіса-агро", пояснив, що
ОСОБА_1 працював завідуючим гаражем , але виконував також інші роботи : копав
ями , виконував роботу токаря, водія, працював на олійниці тощо. Сам він
особисто працює охоронником на підприємстві, добу чергує, а три відпочиває,
однак в сезон робіт працював також водієм ТОВ "Тіса-транс" . За
роботу охоронцем отримує зарплату в ТОВ "Компанія "Тіса-агро",
за роботу водієм - в ТОВ "Тіса-Транс" .

Свідок
ОСОБА_6, який з 1999 р. і до осені 2006 р. працював охоронцем ТОВ
"Компанія "Тіса-агро", пояснив, що позивач ОСОБА_1 не
працював  завгаражем , а працював водієм
, на токарному станку, на зварювальних роботах, ремонтував машини. ОСОБА_1 не
був завгаражем , тому що не мав у підпорядкуванні водіїв, сам приблизно два
місяці їздив на автомобілі ГАЗ. В той же час він не впевнений , що цей
автомобіль належить ТОВ "Компанія "Тіса-агро".

Заслухавши
пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідача Плахи А.В., показання
свідків ОСОБА_7., ОСОБА_5., ОСОБА_6., дослідивши письмові докази: копії наказу
№ 10 від 01.06.1999 р. про прийняття на роботу ОСОБА_1, наказу № 32 від
03.11.2006 р. про внесення змін в штатному розкладі, яким позивача попереджено
про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням штату , наказу №2 від
03.01.2007 р. про звільнення позивача з роботи, трудової книжки позивача,
штатних розкладів ТОВ " Компанія "Тіса -агро" на 01.07.2002 р.
та 01.01.2007 p.,
журналу видачі трудових книжок, наказу № 2 від 03.01.2006 р. про
встановлення режиму роботи підприємства в 2006 p., яким визначені
обмеження щодо спільної роботи родичів, якщо у зв'язку з виконанням трудових
обов'язків вони безпосередньо підпорядковані або підконтрольні один одному,
посадових інструкцій завідуючого складами та охоронця, наказу № 33 від
09.11.2006 р. про прийняття на роботу охоронця ОСОБА_8., наказу № 36 від
28.12.2006 р. про прийняття на роботу охоронця ОСОБА_9., договору оренди
автомобіля № 1/06 від 06.01.2006 p., укладеного між ТОВ "Компанія'Тіса - агро" та
ТОВ " Тіса-Транс" , довідки ТОВ " Компанія "Тіса-агро"
про прийняття на роботу працівників з 03.11.2006 р. по 14.05.20007 р., про відсутність
вакантних посад, про вилучення з штатного розкладу посад водіїв, про середню
заробітну плату позивача, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно
відмовити повністю з таких підстав.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 наказом № 10 від

01.06.1999    р. був
прийнятий    на    роботу     завідуючим     гаражем ТОВ "Компанія
"Тіса-агро".

Цим же
наказом позивачу було встановлено погодинну доплату за сумісництво професії
шофера . Суд вважає, що роботодавець фактично мав на увазі не роботу за
сумісництвом шофером, а суміщення професій , оскільки позивачу ОСОБА_1. поряд з
основною роботою завідуючим гаражем без звільнення від своєї основної роботи
було встановлено додаткову роботу шофером з погодинною доплатою. Ця додаткова
робота виконувалась в основний робочий час завідуючого гаражем . Оплата праці
здійснювалась відповідно до вимог ст. 105 КЗпП України.

Про те,
що ОСОБА_1 було встановлено саме суміщення професії водія, а не сумісництво ,
пояснили у судовому засіданні і позивач ОСОБА_1, і свідок директор
підприємства   ОСОБА_4

Отже, наказу про прийняття ОСОБА_1 водієм не було, ні як
по основній роботі , ні як по роботі за сумісництвом .

Те, що ОСОБА_1, який був
прийнятий на роботу завідуючим гаражем , інколи виконував роботу водія, за що
відповідно до наказу про прийняття на роботу мав погодинну доплату , не може
бути підставою для постановки питання про поновлення його на роботі водієм.

Наявність
виправлення у запису за № 7 від 01.06.1999 р. про прийняття на роботу у
трудовій книжці ОСОБА_1. ( виправлений запис про посаду - з шофера на
завідуючого гаражем) не свідчить про те, що ОСОБА_1 був прийнятий водієм. У справі
наявна копія наказу № 10 від 01.06.1999 р. про прийняття на роботу ОСОБА_1.
завідуючим гаражем, позивач поставив свій підпис про ознайомлення з цим наказом
, а в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що підпис про ознайомлення
належить саме йому.

Відповідно
до штатних розкладів на 01.07.2002 р. та 01.01.2007 р. , копії яких наявні у
справі, водії на підприємстві відсутні. Перевезення на підприємстві
здійснюються на орендованих у ТОВ "Тіса-транс" автомобілях відповідно
до договору оренди № 1/06 від 06.01.2006 p., копія якого
долучена до справи.

Наказом
№ 32 від 03.11.2006 р. позивач ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.1 ст.49-2 КЗпП
України був попереджений про наступне вивільнення за скороченням штату
працівників, що підтвердив у судовому засіданні сам позивач.

Посилання
ОСОБА_1. на неврахування при вивільненні його переважного права на залишення на
роботі як особи, яка має тривалий безперервний стаж роботи на даному
підприємстві, є необгрунтованим, оскільки посада завідуючого гаражем на
підприємстві була лише одна, її займала також лише одна особа - позивач
ОСОБА_1, тобто вибору у роботодавця , хто із працівників має переваги в
залишенні на роботі, не було.

Роботодавець
не міг запропонувати позивачу ОСОБА_1. жодної іншої роботи , оскільки з часу
попередження про наступне вивільнення , тобто з 03.11.2006 р. , і до часу
звільнення , тобто до 03.01.2007 р. , вакантних посад на підприємстві не було,
за винятком двох посад охоронців , на які були прийняті інші особи . Позивач
ОСОБА_1 не міг бути переведений охоронцем, оскільки його дружина ОСОБА_10.
працює завідуючою складом , в кінці кожного робочого дня вона зобов'язана
передати складські приміщення під охорону черговому охоронцю, а на початку
кожного робочого дня зобов'язана в присутності чергового охоронця перевірити
справність замків , дверей в складських приміщеннях, про що зробити запис в
журналі приймання об'єктів. Тобто, у разі переведення ОСОБА_11. охоронцем він
та його дружина у зв'язку з виконанням трудових обов'язків були б безпосередньо
підконтрольні один одному. Наказом № 2 від 03.01.2006 р. згідно з положеннями
ст. 25 -1 КЗпП України на підприємстві були встановлені обмеження щодо спільної
роботи на підприємстві близьких родичів, якщо у зв'язку з виконанням трудових
обов'язків вони безпосередньо підпорядковані або підконтрольні одне одному.

На
підприємстві відсутня первинна профспілкова організація , тому розірвання
трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу
відповідно до положень ст. 43-1 КЗпП України не потребувало згоди виборного
органу первинної профспілкової організації.

Наказом
№ 2 від 03.01.2007 р. , тобто через два місяці після попередження про наступне
вивільнення, ОСОБА_1 був звільнений у зв'язку із скороченням штату працівників.

Звільнення було проведене з дотриманням вимог чинного
законодавства , воно є обґрунтованим, оскільки пов'язане із скороченням штату
працівників , яке в

свою чергу
викликане відсутністю на підприємстві справних автомобілів та штату водіїв.

Суд
також бере до уваги, хоча і не вважає підставою для відмови у задоволенні
позову, пропуск позивачем ОСОБА_1 строку звернення до суду за  вирішенням трудового спору.

ОСОБА_1
звільнений 03.01.2007 р. Копія наказу про звільнення , як пояснив у судовому
засіданні сам позивач, вручена йому 06.01.2007 р. , трудова книжка видана
24.01.2007 р. , про що є запис у журналі видачі трудових книжок, а до суду із
заявою ОСОБА_1 звернувся 16.03.2007 р.

Відповідно
до положень ч. 1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою у
справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про
звільнення або з дня видачі трудової книжки. Цей місячний строк позивач
пропустив.

Видача
трудової книжки позивачу не в день звільнення , що є порушенням вимог ст.47
КЗпП України , сама по собі не є підставою для поновлення на роботі.

Таким
чином, права, свободи чи інтереси , за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду
, порушені не були. Оскільки ОСОБА_1 не був прийнятий на роботу шофером , то
він не має права на поновлення на цій роботі . Звільнення його з посади завідуючого
гаражем проведене з дотриманням норм чинного законодавства. Тому у задоволенні
його позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись
ст.ст. 40 ч.1 п.1, 42 ч.1, 43-1 ч.1, 49-2 ч.ч. 1, 2, 232 ч.1, 235 ч.ч.1,2   КЗпП України, ст.ст. 60, 212-215 ЦПК України,
суд

вирішив:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ)
"Компанія "Тіса-агро" про поновлення на роботі та виплату
середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження , якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано . Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження , рішення
набирає законної сили після закінчення цього строку . Уразі подання апеляційної
скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Черкаської області через Кам"янський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подачі після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги з
подачею її копії до апеляційного суду або шляхом подачі апеляційної скарги без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.