Справа№2-3161/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01 жовтня 2007 року Приморський районний суд міста Одеси
в складі: головуючого - судді Чернявської Л.М. при секретарі            Каланжовій Н.Ф.

за участю: представника позивача Константиновича Є.Ю. та
представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі
цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС»
ЛТД до ОСОБА_2 про розірвання договорів комісії,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2006 року ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договорів комісії № 70 та № 70 П на
будівництво об'єкта нерухомості від 22 березня 2005 року, укладених між ТОВ
„ТЕРРАКС" ЛТД (надалі - ТОВ) та відповідачем. ТОВ посилалось на договори
комісії, умови виконання яких відповідач суттєво порушив, що призвело до
неможливості їх виконання. Зазначені договори було укладено з ціллю передачі у
власність „комітенту" апартаментів за будівельним № 34 загальною площею
174,8 кв.м., розташованих на 12 поверсі 12-ти поверхової секції сімейно -
оздоровчого комплексу та одного місця для паркування авто № 56 на другому
рівні, за що „комітент" сплачує „комісіонеру" комісійну плату, що
складає 0,5 % від загальної ціни договору. Порядок розрахунків за вказаними
договорами зазначений у додатку № 1 до договору № 70П та додатку № 2 до
договору № 70, які є невід'ємною їх частиною. Так, „комітент" продовж
десяти банківських днів після підписання договорів, а саме до З квітня 2005р.
повинен був здійснити 100% внесок ціни апартаментів, місця для паркування авто
та комісійної плати на розрахунковий рахунок, зазначений у договорі, або в касу
підприємства, однак ця умова відповідачем виконана не була, та замість суми
загалом у розмірі 1 330 300,00 (один мільйон триста тридцять тисяч триста)
гривень, надійшла сума у розмірі 447 735,00(чотириста сорок сім тисяч сімсот
тридцять п'ять) гривень. На думку позивача ОСОБА_2 не виконав забов'язаня щодо
сплати грошових коштів, необхідних для здійснення усіх фактичних та юридичних
дій при здійсненні будівництва, та комісійної винагороди.

В процесі розгляду справи позивач не однократно
доповнював позовні вимоги та в останнє в судовому засіданні 11 липня 2007 року,
уточнив позовні вимоги та просить суд розірвати договори комісії № 70, № 70 П
від 22 березня 2005 року, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю
«ТЕРРАКС» ЛТД та ОСОБА_2 та визнати недійсною додаткову угоду від 25 березня
2005 року до договорів комісії № 70, № 70 П від 22 березня 2005 року, укладену
між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД в особі колишнього
директора ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД судовий збір в розмірі 1 700 гривень
та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30
гривень, (а.с.111-113)

Відповідач позовні вимоги не визнав та надав заперечення
проти позову за особистим підписом, де вказує про своєчасне і добросовісне
виконання з його боку усіх своїх зобов'язань згідно укладених договорів комісії,
про здійснення випереджуючи графіки оплати ціни апартаментів та стояночного місця, чим надає
позивачу додаткові можливості для належного виконання зазначених договорів,
надав суду квитанції, що підтверджують сплату на поточний рахунок позивача
грошових коштів у розмірі 447735,25 (чотириста сорок сім тисяч сімсот тридцять
п'ять) гривень, посилаючись при цьому на додаткову угоду від 25 березня 2005р.
в якій встановлюється зовсім інший порядок розрахунків за договорами №70 та
№70П. Посилаючись на додаткову угоду відповідач вказував про сплату на користь
ТОВ грошової суми в загальному розмірі 447735,25 (чотириста сорок сім тисяч
сімсот тридцять п'ять) гривень. Крім того, на дату звернення ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД
до суду з вказаним позовом, відповідачем було додатково внесено 7000,00 (сім
тисяч) гривень. Вказував про сплату на користь позивача 35,87% ціни
апартаментів, місця для паркування авто та комісійної винагороди замість
передбачених договорами 30%. В зв'язку з чим вважає відсутніми підстави для
розірвання вказаних договорів та своєчасне і добросовісне виконання своїх
зобов'язань за договорами комісії. (а.с. 34-44)

Вказуючи на те, що надана відповідачем додаткова угода
від 25.03.2005р. до договорів комісії №70 та №70П у справах ТОВ відсутня та
посилаючись на підстави вважати цю угоду підробленою, позивач надав до суду
клопотання

про призначення експертизи щодо
складання та підписання зазначеної додаткової угоди саме у той термін, тобто
дату що вказана в неї. Представник відповідача проти клопотання не заперечував.

Ухвалою суду від 16.11.2006р.
клопотання позивача про призначення судової експертизи у справі було
задоволено, а провадження у справі зупинено на час проведення судової
експертизи. Проведення експертизи було доручено Київському
науково-дослідницькому інституту судових експертиз Міністерства юстиції
України.

Відповідно до висновку № 12363
судово-технічної експертизи документів Київського науково-дослідницького
інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, складеного 15 травня
2007 року, питання щодо встановлення додаткової угоди від 25.03.2005 до
договорів комісії № 70, № 70П на будівництво об'єкту нерухомості від
22.03.2005, укладеної між ОСОБА_2 і ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД, тому часу, яким він
датований, тобто «25 марта
2005г.», а також питання про те, в один чи в різний час
виконані у додатковій угоді друкований текст, відтиск печатки та підписи,
вирішити не виявилось можливим з причини відсутності науково обґрунтованих
методик вивчення абсолютної давності документів, текст яких виконаний за допомогою
лазерних принтерів, а відтиски нанесені штемпельною фарбою, та з причини виходу
з ладу аналітичного обладнання і відсутності в КНДІСЕ спеціаліста, який
вирішував задачі СТЕД по визначенню абсолютної давності рукописних записів. У
наданій на дослідження додатковій угоді від 25.03.2005 до договорів комісії №
70, № 70 П відтиск печатки ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД нанесений в один час з відтиском
цієї печатки в додатковій угоді від 27.12.2004 до договорів комісії № 18, № 18
П на будівництво об'єкту нерухомості від 03.12.2004 , але не в той час, яким
вказані документ датовані, тобто не 25.03.2005 і не 27.12.2004, а в іншій,
встановити в котрий саме не виявилось можливим, оскільки в обох дослЦПКуваних
відтисках ознаки, характерні для певного періоду часу, не відобразились.
Встановлена невідповідність часу нанесення відтиску в дослЦПКуваній додатковій
угоді даті, вказаній в цьому документі «25 марта 2005г.», може свідчити про
використання аркушу, що містив відтиск печатки ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД, для виконання
на ньому тексту додаткової угоди. (а.с. 92 - 98)

У судовому засіданні 21.06.07р.
представником відповідача ОСОБА_1 було надано квитанцію до прибуткового
касового ордеру №139 від 22 березня 2005р. на загальну суму 1 330 300,00 (один
мільйон триста тридцять тисяч триста) гривень, відповідно до якої на думку
представника відповідача, ОСОБА_2 зробив внесок до каси ТОВ на виконання
договорів комісії №70, №70П, та надав пояснення про те, що підписання та
складання додаткової угоди від 25.03.2005р. було потрібне лише ТОВ, що вона не
несе ніяких наслідків для його довірителя та він у повному обсязі виконав свої
зобов'язання ще 22 березня 2005р..

Представник ТОВ щодо цього пояснив,
що додаткова угода взагалі має бути визнана фіктивною, оскільки як вказував
представник відповідача, її укладання та підписання було потрібне лише ТОВ,
тобто вона не була спрямована на реальне настання правових наслідків для сторін
угоди. Згідно з частиною 5, статті 203 ЦК України,
правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені
ним. Відповідно до п.3.3. Положення про ведення касових операцій у національній
валюті в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України
15.12.2004р № 637, приймання готівки в касу проводиться за прибутковими
касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою
керівником підприємства. Жодних грошових коштів від ОСОБА_2 до каси
підприємства не надходило, оприбутковано не було. Та надав довідку ТОВ за
підписом головного бухгалтера що підтверджує цей факт.

26.07.2007р. представником
відповідача було надано заперечення проти уточнюючої позовної заяви, відповідно
до якої він у повному обсязі заперечував проти позову та вказував про належне
виконання своїх зобов'язань його довірителем та просив відмовити у задоволенні
позову у повному обсязі.

З'ясувавши обставини справи,
заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає,
що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних,
встановлених судом обставин.

Матеріалами справи встановлено, що
22 березня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД
(Комісіонер) та ОСОБА_2 (Комітент) були укладені договори комісії № 70 та № 70П
на будівництво об'єкта нерухомості, (а.с.7-9, 12-14)

Відповідно п.1.1 цих Договорів,
комісіонер зобов'язується за дорученням комітента, за плату та за його рахунок
здійснити від свого імені всі фактичні та юридичні дії (правочини), необхідні
для будівництва об'єкту нерухомості сімейно-оздоровчого комплексу цілорічної
дії, розташованого в прибережній зоні в районі 8-ої станції Великого Фонтану в
місті Одесі, провулок Морський, 2 з ціллю передачі у власність Комітенту
частини вказаного об'єкту - стояночного місця та апартаментів.

Пунктом 1.4 зазначених договорів
встановлено, що у виконання цього договору Комітент стає власником стояночного місця будівельний № 56 (2-й рівень) та апартаментів будівельного № 34,
загальною площею 174,8 кв.м., які розташовані в сімейно - оздоровчому комплексі
за адресою: місто Одеса, 8 станція Великого Фонтану, провулок Морський, 2.

Порядок розрахунків за вказаними
договорами зазначений у додатку № 1 до договору № 70П та додатку № 2 до
договору № 70, які є невід'ємною їх частиною.

Згідно розділу 5 Договору № 70 П та
Додатку № 1 до нього від 22 березня 2005 року вартість стояночного місця № 56 (2-й рівень) складає 79 102, 0 (сімдесят дев'ять тисяч сто дві)
гривень, що відповідає сумі 14 925,0 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот двадцять
п'ять) доларів США.
Комісійна плата (винагорода) коміссіонера, за виконання
доручення Комітента складає 398, 0 (триста дев'яносто вісім) гривень, що
складає 75, 0 (сімдесят п'ять) доларів США, що складає 0,5 %
ціни стояночного
місця, (а.с.11)

Згідно розділу 5 Договору № 70 та
Додатку № 2 до нього від 22 березня 2005 року вартість апартаментів № 34
загальною площею 174, 8 кв.м. складає 1 244 546,0 (один мільйон двісті сорок
чотири тисячі п'ятсот сорок шість) гривень, що еквівалентно сумі 234 820, 0
(двісті тридцять чотири тисячі вісімсот двадцять) доларів США. Комісійна

плата
(винагорода) комісіонера, за виконання доручення
Комітента складає 6254, 0 (шість тисяч двісті п'ятдесят чотири) гривні, складає
1180,0 (одна тисяча сто вісімдесят) доларів США, що складає 0,5 %
ціни апартаментів, (а.с.16)

Відповідно до пункту 2 цих
Додатків, після підписання договорів на протязі 10-ти банківських днів Комітент
мав здійснити 100% внесок ціни апартаментів, місця для паркування авто та
комісійної плати на розрахунковий рахунок вказаний в договорі чи в касу
Комісіонера, тобто до 03 квітня 2005 року.

Таким чином, за умовами цих
договорів ОСОБА_2 повинен був сплатити на розрахунковий рахунок ТОВ «ТЕРРАКС»
ЛТД 1 330 300 (один мільйон триста тридцять тисяч триста) гривень не пізніше 03
квітня 2005 року.

Станом на теперішній час на рахунок
ТОВ від ОСОБА_2 надійшло та прийнято 447 735 гривень, що підтверджується
виписками по рахунку, що надані суду сторонами та знаходяться в матеріалах
справи (а.с. 18-25, 39-44).

В силу статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно частини 1 статті 1013 ЦК України комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та
порядку, встановлених у договорі комісії.

Відповідно частини 1 статті 1016 ЦК України комітент зобов'язаний забезпечити комісіонера усім необхідним для
виконання обов'язку перед третьою особою.

Виходячи з наявних матеріалів у
справі, наданих пояснень, доказів, суд приходить до висновку, що відповідач не
виконав зобов'язання у строк встановлений договором, що є простроченням
виконання зобов'язання, та що є істотним порушенням договору та значною мірою
позбавляє позивача того, на що Він розраховував при укладанні договору.
Невиконання відповідачем своїх зобов'язань згідно укладених договорів комісії
тягне за собою відповідальність комісіонера перед іншими третіми особами щодо
належного фінансування будівництва згідно укладених договорів комісії, він
також є відповідальним щодо укладених договорів на проведення будівельних та
інших робіт необхідних для будівництва об'єкта нерухомості та своєчасного
приймання до експлуатації об'єкта будівництва.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням  умов,   визначених змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Згідно частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або
законом, або розірвання договору. За договором комісії комісіонер
зобов'язується за дорученням комітента за плату вчинити один або декілька
правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно статті 651 Цивільного
кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї
із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною
мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У
разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо
право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно
розірваним   або зміненим.

Згідно статті 653 Цивільного
кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.
Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з
моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Згідно частини 1 статті 57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України визначено,
що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Твердження позивача, про те, що ним
зроблений внесок до каси підприємства згідно квитанції №139 від 22 березня
2005р. у розмірі 1330300 (один мільйон триста тридцять тисяч триста) гривень за
договором №70 від 22 березня 2005р. не знайшло свого підтвердження про повне
виконання грошового зобов'язання, та суперечить обставинам про фактично
зроблений внесок, що надійшов від ОСОБА_2 на Р/Р ТОВ за договорами №70 та №70П.
Ця сума складає 447735,25 (чотириста сорок сім тисяч сімсот тридцять п'ять)
гривень. Та у разі внеску за квитанцією №139 від 22 березня 2005р., у
відповідача не було жодної потреби продовжувати перераховувати кошти у
виконання зобов'язань за договорами комісії №70 та №70П від 22 березня 2005р..
(а.с.114)

Суд не бере квитанцію до
прибуткового касового ордера № 139 від 22 березня 2005р., як достовірний доказ
виконання ОСОБА_2 зобов'язань за вказаними договорами комісії на будівництво
об'єкта нерухомості.

Згідно із довідкою, наданою ТОВ
«ТЕРРАКС» ЛТД за підписом головного бухгалтера підприємства ОСОБА_4, відповідно
до регістрів обліку касових операцій по підприємству, в журналі реєстрації
прибуткових та видаткових касових документів, у якому зафіксовані та
відображені факти проведення готівкових розрахунків, жодного оприбутковування
грошових коштів за договором комісії № 70 від 22 березня 2005р. від ОСОБА_2 не
було.

Суд не приймає до уваги умови
додаткової угоди від 25 березня 2005 року до Договорів комісії № 70 та 70 П на
будівництво об'єкта нерухомості від 22 березня 2005 року, оскільки відповідно
до висновку № 12363 Київського науково - дослідницького інституту судових
експертиз, складеного 15 травня 2007 року, судово-технічної експертизи
документів,

в процесі порівняльного дослідження вільних зразків
відтисків печатки ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД, які містять документи, датовані
2004-2006р.р., в тому числі березнем-квітнем 2005р., було встановлено, що у
додатковій угоді від 25.03.2005р., а саме у відтиску печатки ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД,
відобразилися ознаки експлуатаційного характеру, а саме, забруднення у вигляді
«марашок». А у вільних зразках відтисків печатки ТОВ, в тому числі і в
договорах комісії №70, №70П на будівництво об'єкта нерухомості від
22.03.2005р., та у відповідних додатках №1, №2, №3 до вказаних договорів, дані
ознаки відсутні. При цьому відтиск печатки на дослЦПКуваній додатковій угоді
також відрізняється від вказаних відтисків-зразків за кольоровим відтінком
забарвлення. Встановлена невідповідність часу нанесення відтиску в
дослЦПКуваній додатковій угоді даті, вказаній в цьому документі «25 марта
2005г.», може свідчити про використання аркушу, що містив відтиск печатки.

Статтею 215 ЦК
України врегульовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Згідно статті 216 ЦК
недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з
його недійсністю.

Таким чином, ОСОБА_2 істотно порушив норми Закону та
умови договорів комісії № 70 та № 70 П від 22 березня 2005 року, не виконавши
взяті на себе зобов'язання щодо сплати вартості (ціни) апартаментів та
комісійної плати, що призвело до неможливості виконання зазначених договорів та
позбавляє Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД того, на що
воно розраховувало при укладенні договорів. Тому договори комісії №70, №70П
підлягають розірванню. Додаткова угода до цих договорів від 25 березня 2005
року підлягає визнанню недійсною, оскільки вона не була направлена на реальне
настання правових наслідків для сторін угоди, та що є порушенням приписів
ст.215 ЦК України.

Крім того, відповідно статті 88 ЦПК України, Товариству з
обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові
витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 700 гривень та витрат на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 14, 57- 61,
88, 208 - 215, 225 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС»
ЛТД задовольнити в повному обсязі.

Договори комісії № 70, № 70 П від 22 березня 2005 року,
укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД та ОСОБА_2
розірвати.

Додаткову угоду від 25 березня 2005 року до договорів
комісії № 70, № 70 П від 22 березня 2005 року, укладені між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_2
визнати недійсною.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД судовий збір в розмірі 1 700 гривень та витрати
на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської
області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі заяви про
його апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення і
подачі апеляційної скарги, протягом двадцяти днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК
України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.