Справа
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

10 грудня
2007року  Шосткинський  міськрайсуд Сумської області  в складі:

головуючого судді -Стародубцевої Л.О.

при секретарі
-Ходькової В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шостка
справу за позовом ОСОБА_1 до Державного науково-дослідного інституту хімічних
продуктів  про стягнення заробітної плати
при звільненні, вартості лікувально- оздоровчого харчування, середнього
заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та відшкодування
моральної шкоди,

в
с т а н о в и в:

06.08.2007
року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом пояснюючи та
уточнюючи свої позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача на його
користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку
246 грн., 90 коп., та моральну шкоду в сумі 5000 грн., судові витрати покласти
на відповідача, мотивуючи тим, що з 11 жовтня 2005 року по 16 липня 2007 року
він перебував з відповідачем у трудових відносинах і звільнився за угодою
сторін  п.1  ст. 36 КЗпП України, що підтверджується
копією трудової книжки та довідками ДержНІІХП.

На день
звільнення з роботи ДержНІІХП нарахувало йому заробітну плату в сумі 1218 грн.
86 коп., яку в день звільнення  не
виплатило внаслідок відсутності грошових коштів і тільки 07.08.2007 року
відповідач виплатив йому належну суму заборгованості по заробітній платі.

Відповідно
до ч.1 ст.116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від
підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі
невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно
ч.1 ст.117 КЗпП України  повинні
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку, що  за його  підрахунком складає 246 грн., 90 коп.

Крім того,  відповідач повинен  йому відшкодувати вартість лікувально-оздоровчого
харчування (молочні продукти), за працю в шкідливих умовах в сумі 252 грн., які
виплатив вже під час розгляду позову в суді.

Відповідно
до ст. 115 КЗпП України   заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені
колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу,
що не перевищує шістнадцять календарних днів.

Внаслідок
неодноразового порушення відповідачем
його прав йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 5000 грн.,
оскільки  своїми  неправомірними діями  через не регулярну виплату заробітної плати,
він зазнав  нервових напружень, страждань  і конфліктів, що тривали довгий час,
психологічного дискомфорту в сім*ї, які виразилися в тому, що змушений увесь
цей час проживати без грошей, шукати будь-які заробітки для того, щоб
задовольнити потреби своєї сім*ї,, погіршились
його відносини з дочкою.

Через
відсутність заробітної плати він нервував кожного дня для того щоб вирішити
питання, чим прокормити свою сім*ю. Він та члени його родини були змушені  щомісячно протягом 11 місяців позичати по 200
грн., під відсотки та жити на позичені їм від друзів та знайомих  кошти. Це призвело до тяжких фізичних і моральних
страждань, порушення нормальних життєвих зв*язків. У нього ускладнились родинні
відносини, погіршилась моральна атмосфера в сім*ї, він втратив вплив і повагу
не тільки серед своїх колег по роботі, а і серед членів своєї родини. За час
перебування  у трудових відносинах з
відповідачем він змушений був харчуватися у своєї матері.

Негативні  емоції переживання вплинули на спокій і стан
його здоров*я, Спричинили постійне вживання лікувальних препаратів та звернення
за медичною допомогою, внаслідок чого він перебував на амбулаторному лікуванні
з 10.07.2007 року по 13.07.2007 року.

Внаслідок нерегулярної виплати заробітної
плати, він змушений був протягом п*яти місяців оформляти відпустки без
збереження заробітної плати та шукати підробітків на стороні. З 25 липня 2007
року  по теперішній час він вже постійно
працює в Водоканалі.

В судовому
засіданні позивач  уточнені вимоги
підтримав, мотивуючи тими ж самими обставинами, просить стягнути з відповідача
на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного
розрахунку 246 грн., 90 коп., та моральну шкоду в сумі 5000 грн., судові
витрати покласти на відповідача.

Представник
відповідача Скляренко О.Б., уточнені позовні вимоги позивача визнала частково,
а саме, позовні вимоги в частині середнього заробітку за весь час затримки по
день фактичного розрахунку визнала в сумі 241 грн. 12 коп., моральну шкоду в
сумі 5000 грн., не визнала та просить суд в цій частині вимог відмовити,
мотивуючи тим, що причини, на які посилається
позивач є безпідставними, оскільки
структура підприємства складається таким чином, що частка робіт, що
фінансується за  рахунок Держбюджету
становить 70 % від загального обсягу робіт, а саме:

1. Науково-
технічна діяльність- 66 %, в тому числі роботи, що виконуються за рахунок
Держбюджету 78%, роботи, що виконуються за власні кошти підприємств-замовників-22%.

2. Виробнича
діяльність - 34:, в тому числі роботи, що виконуються за рахунок Держбюджету -
55 %, роботи, що виконуються за власні кошти підприємств-замовників- 45%.

Посилання
відповідача на те, що через  нерегулярну
виплату заробітної плати він бідував та мусив позичати гроші не зовсім
відповідає дійсності, оскільки заробітна плата працівникам дослідної майстерні
виплачувалась щомісячно (крім січня 2007 року), хоча і в  відсотковому відношенні в залежності від
суми, яка надходила на розрахунковий рахунок інституту.

Крім того
з заробітної плати позивача проводились утримання значних коштів для
погашення значної  суми заборгованості по
аліментам за виконавчим листом. За 23 місяці роботи в інституті 5 місяців у
позивача відпрацьовані не повністю з причин знаходження його у відпустці без
збереження зарплати. Звідси, позивачу виплачувались невеликі суми зарплати.

Вислухавши
сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що уточнені позовні
вимоги підлягають частковому задоволенню
зі слідуючих підстав:

Як пояснили
сторони та вбачається з  копії трудової
книжки, витягів з наказу по підприємству
та довідки про наявність заборгованості по заробітній платі, позивач
дійсно перебував в трудових відносинах  з
відповідачем та працював з 11 жовтня 2005 року по 16 липня 2007 року і  заборгованість по заробітній платі
складала  1218 грн. 86 коп., яка в
повному обсязі погашена 07.08.2007 року (а.с.3-6);

Сторони
пояснили, що позивачу, відповідач також виплатив вартість
лікувально-оздоровчого харчування (молочні продукти), за працю в шкідливих
умовах в сумі 252 грн.

Як пояснив
позивач та вбачається з довідки КП «Виробниче управління водопровідно
каналізаційного господарства» м. Шостка він з 25 липня 2007 року працює на
постійній роботі та отримує заробітну плату, тобто позивач після звільнення
з  ДержНІІХП 16.07.2007 року, через 8
днів  працевлаштувався.

У разі невиплати
з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові
сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно ч.1 ст.117
КЗпП України  повинні виплатити
працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Вимоги позивача
в цій частині відповідачем визнані в сумі 241 грн. 12 коп., що підтверджується
відповідною довідкою, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного
розрахунку в сумі 241 грн. 12 коп.

Що
стосується  доводів позивача  про завдану йому відповідачем моральну шкоду,
суд вважає, що вимоги в цій частині задоволенню не підлягають зі слідуючих
підстав:

Відповідно до
ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала за наявності її вини. Проте особа (фізична або юридична)
звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо  доведе, що остання завдана не з її вини.

Як пояснив
представник відповідача та вбачається з наданої довідки та статуту підприємства  його структура складається таким чином, що
частка робіт, що фінансується за  рахунок
Держбюджету становить 70 % від загального обсягу робіт, що значно ускладнює  розрахунки з працівниками;

З наданої
відповідачем довідки про нарахування та видачу заробітної плати позивачу та
оглянутими в судовому засіданні банківських документів  вбачається, що  заробітна плата позивачу (працівникам
дослідної майстерні) виплачувалась щомісячно (крім січня 2007 року) в  відсотковому відношенні в залежності від суми,
яка надходила на розрахунковий рахунок інституту.

Як пояснив
позивач він з власної ініціативи 5 місяців
знаходився у відпустці без збереження зарплати, оскільки задовольняв
свої потреби на власний розсуд іншими підробітками.

Відповідно до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона по справі повинна довести ті обставини на які вона посилається та
підтвердити їх доказами.

Позивачем не
надано жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди, причинного зв*язку
між  діями відповідача та  негативними наслідками  від цього.

Доводи
відповідача про те, що внаслідок несплати йому заробітної плати він вимушений
був харчуватися у матері та змушений був протягом 11 місяців позичати щомісячно
по 200 грн., під відсотки, на увагу суду не заслуговують, оскільки як пояснила
мати позивача, що коли до неї приходив син, вона надавала сину періодично
допомогу в харчуванні  з 2002 року,
стосовно позики позивачем коштів, суд зазначає, що позивач  на власний розсуд позичав кошти у своїх
знайомих.

Не
заслуговують на увагу суду доводи позивача про те, що він внаслідок бідування
через невиплату заробітної плати захворів та перебував на амбулаторному
лікуванні з 10.07.2007 року по 13.07.2007 року, оскільки даний факт в судовому
засіданні позивачем не доведений.

Відповідно
до  88 ЦПК України  з відповідача
на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись
ст.ст. 10,11,14,60,208-209,212-215,218,223,367 ЦПК України,  ст.117 КЗпП України, ст. 60, 1167 ЦК України,
суд,-

в
и р і ш и в:

Позов
ОСОБА_1 до Державного науково-дослідного інституту хімічних продуктів  про стягнення заробітної плати при
звільненні, вартості лікувально- оздоровчого харчування, середнього заробітку
за весь час затримки по день фактичного розрахунку та відшкодування моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути
з Державного науково-дослідного інституту хімічних продуктів на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 241 грн..
12 коп.,         державне мито на користь
держави в розмірі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного
забезпечення  розгляду цивільної справи в
розмірі 30 грн.

В
задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

На
рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження до  Апеляційного суду Сумської області через
міськрайсуд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга
надається протягом двадцяти днів після надання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано, або якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після
подання цієї заяви.

Суддя
Л.О.Стародубцева