РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 року.                       Гайсинський районний суд Вінницької області

в
складі: головуючого - судді              Кравця
В.І..

при
секретарі        Карплюк Г.П., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Гайсині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної
шкоди, -

встановив:

06.08.2007 року ОСОБА_1. звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2. про стягнення 432 грн. 16 коп. відшкодування матеріальної шкоди
та 3000 грн. відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 02.07.2007 року близько 21.00
год. по вул. Південній м. Гайсині її покусала собака породи « вівчарка» , що належить відповідачу; їй були
заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді укушених ран в ділянці правого
стегна, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, у зв'язку із чим
завдана матеріальна шкода , яка полягає у пошкодженні одягу, витратах на лікування та на проїзд
до медичних закладів, а також моральна шкода, яка полягає у фізичному болі, відчуттях страху, душевних переживаннях.

В судовому засіданні позивачка
просила задовольнити вимоги позову, посилалась на обставини викладені в позовній заяві, пояснила, що
в результаті укусів завданих собакою , яка належить відповідачу, було завдано шкоду її
здоров'ю, вона тривалий час амбулаторно лікувалася, зазнала фізичного болю, душевних страждань та
негативних переживань у виді страху, тривоги, що призвели до невротичного розладу, від укушеної рани і
пов'язаної з цим хірургічної операції залишився шрам
на правому стегні, від чого вона втратила жіночу привабливість.

Відповідач вимоги позову про
відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю , вимоги про відшкодування моральної шкоди частково в
межах 500 грн., пояснив що він утримує собаку у дворі будинку прив'язаним на повідку, собака не
породиста, а перевідник між кавказькою і німецькою вівчарками. 02.07.2006 року неповнолітня дочка не
втримала собаку і той вибіг на вулицю ,
де    напав на  ОСОБА_1..

З'ясувавши позиції сторін,
дослідивши наявні у справі докази, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити частково з таких міркувань.

Встановлено, що 02.07.2007 року
собака породи - перевідник кавказької і німецької вівчарки , яка належить ОСОБА_2. вибіг на вул.
Південна в м. Гайсин, де напав на перехожу ОСОБА_1., поваливши її з ніг, вкусив
за задню поверхню правого стегна.

ОСОБА_2. визнав той факт, що собака
, яка належить йому, укусила ОСОБА_1. при встановлених обставинах.

Згідно довідок Гайсинського РТМО
ОСОБА_1. амбулаторно лікувалася з приводу укусу собаки в травматологічному відділенні з 02.07.2007
року по 18.07.2007 року та отримувала допомогу лікаря психіатра з приводу невротичного розладу
(а.с.6, 19,20,31).

Відповідно до судово - медичного
обстеження №335 від 07.07.2007 року у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани зі
слідами хірургічного вручання довжиною 10 см , синець, підшкірна гематома 8x12 см, дрібні садна,
що розташовані на задній поверхні правого стегна , могли бути наслідком укусу зубами собаки
і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.(а.с. 16)

Спірні правовідносини регулюються:

п.2, діючих на час розгляду справи, Правил
тримання собак, котів і хижих тварин в населених пунктах Української РСР, затверджених Міністерством жєитлово-комунального господарства
УРСР, Міністерством сільського господарства  УРСР та  Міністерством
охорони  здоров'я  УРСР
18.06.1980р.,

2

відповідно до якого власники собак,
котів і хижих тварин зобов'язані суворо дотримуватись санітарно-гігієнічних норм і правил їх
тримання при умові обов'язкового забезпечення
безпеки людей;

п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, відповідно до якої,
моральна шкода відшкодовується незалежно  від  вини
фізичної чи  юридичної особи,  якщо
шкоди  завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії
джерела підвищеної небезпеки; ч.1 ст.1187 ЦК України, згідно якої джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана  з
використанням  або  утриманням
службових  собак  та
собак бійцівських порід, що створює
небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших   осіб;   що
шкода,   завдана   джерелом
підвищеної   небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку. Відповідач ОСОБА_2.    визнає ті
обставини, що в результаті укусу собаки, що йому належить, потерпілій ОСОБА_1 заподіяна матеріальна
шкода в сумі 432 грн.16 коп., тому, ці обставини відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не
підлягають доказуванню і матеріальна шкода підлягає відшкодуванню відповідачем на користь
позивачки в такому розмірі.

Внаслідок укусу собаки , який є
власністю позивача, ОСОБА_1. зазнала моральної

шкоди, яка полягає у фізичному болю
від ушкодження здоров'я, нервовому стресі від переляку,

страху за своє здоров'я, втраті
спокою , душевних переживаннях пов'язаних з заподіянням

тілесних ушкоджень від яких
понівечена   жіноча привабливість,    порушенні       нормального

життєвого устрою, в зв'язку з чим , суд вважає необхідним стягнути з
відповідача, як володільця джерела
підвищеної небезпеки, в результаті дії якого завдано шкоду, 1500 гривень відшкодування
моральної шкоди.

Крім того      на користь позивачки з відповідача
необхідно також витрати на оплату державного мита, витрати на оплату юридичної допомоги по складанню позовних
заяв.

На підставі ст.  1167,1187 ЦК України , керуючись ст.ст.  10,11,213,214,215,216 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 в 432 грн. 16коп. відшкодування матеріальної шкоди, 1500 грн.
відшкодування моральної шкоди , 200 грн. по оплаті юридичної допомоги 51грн. витрат по оплаті державного
мита, на користь держави 28 грн.50 коп. витрат на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку
до апеляційного суду Вінницької області через Гайсинський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку 4.4 ст.295 ЦПК України.