Справа № 2-843/2008
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2007
р.                   Київський районний
суд м. Сімферополя в складі:

Головуючого судді Чумаченко Р.Д.,

При секретарі          Ліфінцової
Я.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шостої міської поліклініки
про поновлення на роботі, стягненні заробітної плати за період вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1
звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування якого
вказує, що 09.02.2007 р. він був ознайомлений з наказом № 49-лс від 02.02.2007
р. про звільнення його 03.01.2007 р. по ст.40 п.4 КЗпП України - за прогул.

У
судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги в частині поновлення на роботі й
стягнення заробітної плати за період вимушеного прогулу підтримав, заявив про
залишення без розгляду вимог, викладених у доповненні до позову, а саме: про
зобов'язання Шостій міській поліклініці видати наказ про надання йому щорічної
відпустки з 28.12.06 р.  або з 02.01.2007
р., зобов'язання відповідача внести в трудову книжку запис про поновлення на
роботі після скасування наказу про його звільнення у зв'язку із закінченням
іспитового терміну, посилаючись на те, що на сьогодні ці вимоги для нього не
актуальні.

Представник
відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те,
що позивач ОСОБА_1 самовільно пішов у відпустку, що адміністрація відповідача
розцінила як прогул без поважних причин. Звільнення позивача вважає законним,
позов не обґрунтованим.

Вислухав позивача, його представника, представника відповідача, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 наказом відповідача № 102-лс від 07.08.06 р. прийнятий
на посаду лікаря загальної сімейної практики.

Наказом
№ 49-лс від 02.02.2007 р. звільнений з роботи
03.01.07 р. за прогул без поважної причини -  по ст.40 п.4 КЗпП України.

27
грудня 2007 року ОСОБА_1 подав заяву на ім'я головного лікаря поліклініки
Гутянко В.Н. із проханням надати йому чергову відпустку як  інвалідові по зору з 03.01.по 02.02.2007
року. Віза керівництва: не заперечую, після здачі стат. звіту.

Як
встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_1 з 29 грудня 2006 року на роботу
не вийшов, про причини невиходу адміністрації поліклініки не повідомив.  Були вжиті заходи до встановлення причин
відсутності на роботі ОСОБА_1. Тільки 23 січня 2007 року було з'ясовано, що
ОСОБА_1 з 29.12.06 р. по 02.01.07 р. був хворий, одержав листок
непрацездатності. 03.01.2007 р. він повинен був приступитися до роботи, однак,
вважаючи себе у відпустці, позивач на роботу не вийшов, лист непрацездатності
до оплати не здав. Адміністрація відповідача наказ про відпустку ОСОБА_1. не
видавала, тому що не виконана умова надання відпустки - здача статистичної
звітності. Ці обставини в судовому засіданні
підтвердили свідкиОСОБА_2., ОСОБА_3.,ОСОБА_4.

Таким
чином, в обґрунтування відсутності на роботі в період з 29.12.06 р. по
02.01.07р. позивач надав листок непрацездатності, поважність причин відсутності
на роботі з 3 січня 2007 р. не підтверджено ніякими документами.

Виходячи
з цього, суд прийшов до висновку про те, що відповідач правильно розцінив
відсутність на роботі ОСОБА_1. у зазначений період як прогул без поважних
причин.

Стаття 40
п.4 КЗпП України передбачає розірвання трудового договору з ініціативи
адміністрації у випадку здійснення прогулу.

Пленум
Верховного Суду України  у своїй
постанові № 9 від 06.11.1992 р. з наступними змінами й доповненнями «Про
практику розгляду судами трудових суперечок» указує, що при розгляді позовів
про поновлення на роботі осіб , звільнених по п.4 ст.40 КЗпП України, суди
повинні виходити з того, що передбачений цією нормою закону прогулом
визначається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня,
так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без
поважних причин, самовільне використання ... чергової відпустки, ...

Позивач
дійсно, як інвалід по зору, у відповідності до ст.10 Закону України «Про
відпустки» має право на одержання щорічної відпустки в  зручний для нього  час.

Відповідач не порушував цього права позивача, що вбачається з
резолюції  на заяві останнього про
надання відпустки.

Однак
позивач, не  переконавшись у виданні
наказу про надання йому відпустки,
самовільно залишив роботу, що відповідачем було розцінено як прогул без
поважної причини, із чим  погоджується
суд.

Та
обставина, що відповідач пішов самовільно у відпустку підтверджується і його
доповненням до позову від 04.04.07 р. у якому він просить зобов'язати
відповідача видати наказ про надання йому щорічної відпустки з 28.12.06 р. або
з 02.01.2007 р.

Довід
позивача про те, що підтвердження його знаходження у відпустці  вбачається з листа міністра охорони здоров'я
від 10.01.2007 р., суд не бере до уваги. Не
встановлено чим керувався автор названого документа, указуючи, що «після
повернення  Вас (ОСОБА_1.) з
відпустки...» (а.с.17), можливо
затвердженнями самого позивача.

Виходячи із встановлених у справі обставин, суд прийшов до висновку про
те, що звільнення ОСОБА_1. відповідає нормам трудового законодавства:  позивачеві було запропоновано дати пояснення
із приводу відсутності на роботі, від чого він відмовився (а.с.54), він був
ознайомлений  з наказом про звільнення
09.02.07р., до суд звернувся 07.03.2007 р., тобто з дотриманням місячного
строку, передбаченого ст.233 КЗпП України. Згода профспілкового органа на
звільнення  ОСОБА_1. не потрібна, тому що
він не є членом профспілки, що підтверджується повідомленням голови комітету
профспілки (а.с.53).

На
підставі викладеного, ст. ст. 40 п.4, 43, 147,
233, 235 КЗпП України, керуючись ст.213-215 ЦПК України, с у д

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1  в позові до Шостої
міської поліклініки про поновлення на роботі, стягненні заробітної плати за
період вимушеного прогулу відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_1. витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду справи 30 грн.

На рішення  може бути принесена заява  про апеляційне оскарження  протягом
десяти днів зі дня проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти  днів
після  подання заяви про апеляційне
оскарження  до Апеляційного суду АР Крим, через Київський районний
суд м. Сімферополя.

Суддя