Справа№ 2-7384/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ

УКРАЇНИ заочне

12 липня 2007
року          Приморський районний суд
міста Одеси

У складі:
головуючого судді Ярош С.В.

при
секретарі      Жуковській Т.В. Розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на підсобні приміщення,  про
усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на
нежиле підвальне приміщення,  про
усунення перешкод у користуванні власністю,
обґрунтовуючи це тим,  що він є
власником нерухомого майна у квартирі АДРЕСА_1

Відповідно
до заяв власників квартир - співвласників буд. АДРЕСА_1,  ними було здійснено поступку своїх прав
спільної власності на нежиле підвальне приміщення загальною площею 83, 7 кв. м.
на користь позивача.

Однак,  не зважаючи на вищевикладене,  відповідачка спричиняє дії,  що обмежують його права власності на нежиле
підвальне приміщення.

Таким
чином,  він вимушений звернутись до суду
за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів шляхом
визнання їх права власності на вказане приміщення у відповідності до ст. 16 ЦК України.

В
судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та
просив суд їх задовольнити.

Відповідач в
судове засідання не з'явилася,  про
розгляд справи сповіщалася.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
сторін,  суд вважає,  що позов обгрунтований і підлягає
задоволенню.

Як
встановлено в судовому засіданні,
позивач є власником нерухомого майна у будинку АДРЕСА_1,  що підтверджується договором купівлі-продажу
від 11 квітня 2006 року,  посвідчений
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольскою О.В.,  зареєстрованому в КП МБТІ та РОН у встановленом законом
порядку.

Згідно з
Рішенням Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 р. у справі за
конституційним зверненням ОСОБА_3 та інших громадян про офіційне тлумачення
положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного
житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів
України про офіційне тлумачення положень статей 1,  10 цього Закону (справа про права
співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) співвласники
багатоквартирного будинку є співвласниками його допоміжних приміщень
(горища,  підвалу та ін.). П. 1.1.
резолютивної частини даного рішення проголошує,
що "допоміжні приміщення (підвали,
сараї,  комори,  горища,
колясочні тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян
одночасно з приватизацією (набуття права власності) ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує здійснення будь-яких додаткових дій.

Також,  згідно із п. 1.2. вказаного рішення власник (власники) неприватизованих
квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних
приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Відповідно
до п. 2 ст. 382 ЦК України
власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на
праві спільної сумісної власності приміщення загального користування,  опорні конструкції будинку,  механічне,
електричне,  сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині квартири,
яке обслуговує більше однієї квартири,
а також споруди,  будівлі,  які призначені для забезпечення потреб усіх
власників квартир,  а також власників
нежитлових приміщень,  які розташовані у
житловому будинку.

Згідно
Рішення Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 р. момент
виникнення права власності на квартиру є й моментом виникнення права спільної
власності на допоміжні приміщення.

Треба
зазначити,  що згідно XII
розділу Конституції України рішення з тлумачення нормативних актів України
Конституційного суду України носять офіційний характер,  тобто є джерелом права України та мають
найвищу законну силу. Рішення з офіційного тлумачення Конституції України та
законів України Конституційним Судом України,
є обов'язковими до виконання на території України,  остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до заяв власників квартир - співвласників будинку АДРЕСА_1,  ними було здійснено поступку своїх прав
сумісної власності на нежиле підвальне приміщення загальною площею 83, 7 кв.м.,  що розташоване в буд. АДРЕСА_1,  на користь позивача.

Отримавши заяву сусідів на поступку спільної сумісної власності на нежиле
підвальне приміщення,  позивач вступив у
власність і користування підвальним приміщенням.

Однак,  не зважаючи на
вищевикладене,  відповідачка спричиняє дії,  що обмежують права власності позивача на
нежиле підвальне приміщення.

ОСОБА_2,  яка є власником кв.
АДРЕСА_2,  в усному порядку відмовляється
від своєї заяви про поступку свого права власності на нежиле приміщення підвалу
та створює перешкоди у здійсненні позивачем його прав користування та володіння
вказаним нежилим приміщенням у вигляді погроз та постійних сварок.

Відповідно ст. 328 ЦК
України право власності набувається на підставах,  що не заборонені законом,  зокрема з правочинів. Згідно з тією ж статтею
право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

До того ж ст. 509 ЦК
України встановлює,  що зобов'язанням
є правовідношення,  в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно,  виконати роботу,  надати послугу,  сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії,  а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Треба відмітити,  що згідно ст. 214 ЦК України
особа,  яка вчинила односторонній
правочин,  має право відмовитися від
нього,  якщо інше не встановлене законом.
Якщо такою відмовою від правочину порушено права іншої особи,  ці права підлягають захисту. Відмова від
правочину вчинюється у такій самій формі,
в якій було вчинено правочин. Одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов,  відповідно
до ст. 525 ЦК України,  не допускається,  якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України "Про власність" власник може
вимагати усунення будь-яких порушень його права,  хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Згідно ст. 392 ЦК України
власник може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою. Судовий захист цивільних прав та інтересів шляхом визнання
відповідного права передбачений ст. 16 ЦК
України.

Виходячи з вищенаведеного,  керуючись
ст.10 ч.2 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду»,  рішенням Конституційного Суду України №
1-2/2004 від 02.03.2004 p.,  ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:
позов   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на підсобні приміщення,
про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на нежиле приміщення підвалу загальною
площею 83, 7 кв.м.,  що розташоване у
будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у здійсненні
ОСОБА_1 свого права власності на нежиле приміщення підвалу загальною площею 83,
7 кв.м.,  розташованого у будинку
АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду одеської
області через Приморський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.