РІШЕННЯ

Іменем  України

19
жовтня 2007 року Голосіївський районний суд м.
Києва

В складі
головуючого судді    Чередніченко Н.П.

При
секретарі                        Харченко
Т.С.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  третя особа Державної виконавчої служби у
Голосіївському районі м.  Києва про
визнання права власності , -

встановив:

Позивач
звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та
звільнення його з під арешту мотивуючи свої вимоги тим ,  що постановою державного виконавця ДВС
Голосіївського району від 08.02.2007 року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження був накладений арешт на АДРЕСА_1

Дана

постанова
була винесена під час виконання виконавчого провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа № 1-13 від 05.05.2006 року,  виданого Оболонським районним судом м.  Києва по примусовому стягненню з ОСОБА_2 на
користь ТзОВ « Соляріс-Ю» боргу в сумі 692965, 16 грн..

Позивачка
по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2,  з 14.07.1978 року . Спірна квартира була
придбана сторонами по справі ,  під час
перебування в шлюбі   за кошти ,  які подарували батьки позивачки .

Батьки
позивачки з цією метою продали 11/50 частин будинку ,  який належав їм на праві приватної власності
та знаходився за адресою АДРЕСА_2

Згідно
цього договору батьки позивачки отримали 22 000 крб ,  з яких 12000 крб. дали позивачці для
придбання квартири .

Вартість
кооперативної АДРЕСА_1складала 14493, 01 грн. .Таким чином ,  вона придбала за подаровані кошти близько 80%
або 4/4 від площі квартири Днші 20% або 1/5 частину також фактично було
придбано позивачкою за рахунок її заробітної плати та допомоги родичів .

Крім
того відповідач в 1987 -1990 роках зловживав спиртними напоями ,  про матеріальний стан родини не дбав і не
думав ,  витрачав всі гроші ,  які отримував на спиртні напої.

В
судовому засіданні представник позивачки повністю підтримала заявлені
позивачкою вимоги за вищевикладеними обставинами та просить їх задовольнити
,  а саме визнати за позивачкою право
власності на 4/5 частин АДРЕСА_1 та звільнити 4/5 частин вищевказаної квартири
з під арешту ,  накладеного Постановою
ДВС Голосіївського району м.  Києва від
08.02.2007 року .

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав в повному
обсязі та не заперечив проти їх задоволення ,
оскільки дійсно спірна квартира

фактично була
придбана за гроші,  які подарували батьки
позивачки саме для придбання сторонами по справі квартири .

Представник
третьої особи по справи ДВС Голосіївського РУЮ в м.  Києві позовні вимоги визнали та не заперечили
проти їх задоволення .

Вислухавши
пояснення сторін ,  дослідивши матеріали
справи судом встановлено наступне .

Позивачка
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14.07.1978 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.
9)

Згідно
ордеру на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу від
28.05.1990 року спірна АДРЕСА_1 надавалася на сім»ю з трьох осіб,  в тому числі на ОСОБА_2,  ОСОБА_1. та їх сина.

УАДРЕСА_1на
даний час зареєстровані сторони по справі та їх син (а.с. 8)

Вищевказана
квартира на праві приватної власності зареєстрована на ім»я ОСОБА_2(а.с. б)

04.06.1988
року батьки позивачки продали належну їм на праві приватної власності 11/50
частину АДРЕСА_2

Представник
відповідача в судовому засіданні дійсно ствердив ,  що фактично батьки позивачки дали сторонам по
справі як подружжю 12000 крб. Тобто фактично оплатили 80% вартості спірної
квартири .

Згідно
вимог  ст. . 70 СК ,  суд при вирішенні спору про поділ майна може
відступитися від засади рівності часток подружжя за обставин ,  що мають істотне значення ,  зокрема ,
якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї .

В
судовому засіданні достовірно встановлено ,
та ніким не заперечено ,  що 4/5
частин АДРЕСА_1було придбано за кошти позивачки по справі,  без участі відповідача по справі.

У
відповідності до вимог ч.1 ст. 73 СК України ,
за зобов»язаннями одного подружжя стягнення може бути накладене тільки
на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя
,  яка виділена йому в натурі.

Тобто
державним виконавцем повинно бути накладено арешт на 1/5 частини спірної
квартири ,  яка фактично належить
відповідачу по справі ,  для примусового
виконання рішення суду .

За
наведеного вище вимоги позивачки ґрунтуються на засадах законності та є
обгрунтованими ,  а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі .

На
підставі викладено ,   ст. .59 Закону України « Про виконавче
провадження « та керуючись  ст.  ст.
212-215 ЦПК України , -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на 4/5 частин АДРЕСА_1.

Звільнити
4/5 частин АДРЕСА_1з під арешту ,
накладеного Постановою ДВС Голосіївського району м.  Києва від 08.02.2007 року .

На
рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження рішення суду протягом
десяти днів з дня проголошення рішення та подана апеляційна скарга протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження ,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано . Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження
,  але апеляційна скарга не була подана в
строк ,  встановлений  ст.  294 ЦПК
України ,  рішення суду набирає законної
сили  після

закінчення
цього строку . У разі подання апеляційної скарги рішення ,  якщо його не скасовано ,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом .