Справа № 2-2178/2007 p.          РІШЕННЯ
07 листопада 2007 року                                                  місто
Лозівський міськрайонний
суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням-судді Жмуд
Н.М., за участю секретаря судових засідань - Клименко О.В., розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в
місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
"про розірвання шлюбу",
18 жовтня 2007 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на
те, що з відповідачем вона знаходиться в шлюбі з 18 березня 1998 року, який був
зареєстрований у відділі РАГС Жовтневого РВКа м. Свердловська, про що вчинено
актовий запис НОМЕР_1. Шлюб повторний. Від даного шлюбу в них є неповнолітня
донька: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, яка проживає з позивачем, і буде
проживати з нею після розірвання шлюбу. Підставою для розірвання шлюбу, позивач
вказала, їх шлюбні відносини перервалися у січні 2007 року і відповідач не
бажає підтримувати в подальшому шлюбні відносини. Суперечок про розподіл майна
На підставі викладеного
позивач прохає суд розірвати шлюб з ОСОБА_2.
В попередньому судовому
засіданні, 07 листопада 2007 року, позивач підтримала позовні вимоги, прохала
розірвати шлюб з відповідачем по справі, пояснила, що збереження сім'ї вже
неможливе і буде суперечити інтересам кожного з них, строк для примирення їм не
потрібен, оскільки вони з відповідачем виявилися людьми з різними поглядами на
життя та життєві цінності. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця
проживання дитини, між нею та відповідачем не має, дане питання вирішено, і донька
буде проживати з позивачем за вказаною адресою. Також позивач вказала, що шлюб
у неї та у відповідача -повторний, дошлюбне її прізвище - ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відносно понесених нею при зверненні до суду судових витрат, позивач подала до
суду письмову заяву, якою прохала не стягувати з відповідача дані витрати. У
своєму позові, позивач прохала суд, покласти на неї витрати при отриманні в
органах РАГСу свідоцтва про розірвання шлюбу.
Відповідач проти позову не
заперечував, і пояснив, що збереження сім'ї вже не можливо і буде суперечити
інтересам кожного з них, строку для примирення їм не потрібен, оскільки вони
проживають окремо з січня 2007 року; подружніх стосунків не підтримують;
спільного господарства не ведуть; спору про розподіл сумісно нажитого майна та
місця проживання дитини, між ними не має. Відповідач вказав, що вони з
позивачем не знаходять взаємо порозуміння, бо мають різні погляди на життя та
життєві цінності і зовсім різні за характерами люди. В підтвердження
викладеного, відповідач подав до суду свою письмову заяву.
Оскільки сторонами у
досудовому порядку спір за даною цивільною справою врегульовано, відповідач
позов визнав у повному обсязі, відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, в
порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу, та виходячи з наведеного, суд
вважає, що рішення у справі, можливо постановити при проведенні попереднього
судового засідання за наявності для того законних підстав для задоволення
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановленого,
що сторони, з 18 березня 1998 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, про що
у відділі РАГС Жовтневого РВКа м. Свердловська, про що вчинено актовий запис
НОМЕР_1. (а.с. №4).
З огляду на матеріалами справи, дійсно вбачається, що у сторін, даний шлюб
дошлюбне прізвище ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до пояснень, які надано позивачем у судовому засіданні та заяви
(а.с.№25), судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної
спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався з
подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведеться і подальше
збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.
Із ксерокопії свідоцтва про народження ( а.с.№5), вбачається, що дійсно у
відповідача та позивача народилася донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, яка
проживає з позивачем.
У судовому засіданні 07 листопада 2007 року, сторони вказали, що якщо буде
рішення про розірвання шлюбу між ними, то питання відносно місця проживання
дитини

між ними вирішено і спору не має, оскільки, дитина має вже 17 років і за
законом має право

самостійно вибирати місце свого проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в
наслідок його

розірвання.

Відповідно до ч.  2 ст.   112
Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про

розірвання  шлюбу,  якщо
буде  встановлено,  що
подальше  спільне  життя
подружжя  і

збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне
значення.

Таким чином, оцінивши
зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід
розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення
рішення суд вирішує питання як

розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з
судового збору та

витрат пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного Процесуального

Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює
прядок

сплати і розміри судового збору, судовий збір при
зверненні до суду сплачується у порядку і

розмірах, встановлених законодавством для державного мита.

З огляду на матеріалами справи, судом встановлено, що
позивачем при зверненні до суду

було сплачено витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи на

суму в 07 грн. 50 коп.
(а.с.№2) та судовий збір (державне мито) на суму в 17 грн. 00 коп. (а.с.№і).

У судовому засіданні, 07
листопада 2007 року, позивач подала до суду письмову заяву, якою прохає суд,
дані витрати з відповідача не стягувати (а.с.№24).

Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК
України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відносно вирішення питання
про витрати з оплати державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах
РАЦС, необхідно зазначити, що в судовому засіданні, 07 листопада 2007 року, з
огляду на матеріали справи, судом було встановлено, що і позивач і відповідач,
користуються пільгами, які встановлено законодавством України для ветеранів
війни - учасників бойових дій, що підтверджуються ксерокопіями посвідчень
(а.с.ас.№12, 26). Відповідно до п.18 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України
№7 «Про державне мито» від 21 січня 1993 року, встановлено, що від сплати
державного мита звільнені інваліди Великої Вітчизняної Війни і сім»ї воїнів
(партизан), померлих або пропавши безвісти, і прирівняні до них у встановленому
законом порядку особи.

Згідно статті 4 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551 від
22 жовтня 1993 року із наступними змінами, зазначено, що ветеранами війни є
особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших
держав. До ветеранів війни належать учасники бойових дій, інваліди війни,
учасники війни.

Отже, на підставі
викладеного, суд звільняє і позивача і відповідача від сплати державного мита
при отриманні в органах РАЦ свідоцтва про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.Ю, 11, 57,
60, 79, ст.88, 130, 174, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. ПО, 112 Сімейного
Кодексу України; п.18 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України №7 «Про
державне мито» від 21 січня 1993 року; статті 4 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551 від 22 жовтня 1993 року
; Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного
Процесуального Кодексу України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 "про розірвання шлюбу" - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, уродженкою міста Камінь - Каширський, Волинської
області і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, уродженцем селища Орілька,
Лозівського району, Харківської області, який зареєстровано 18 березня 1988
року у відділі РАГС Жовтневого РВКа м. Свердловська, про що вчинено актовий
запис НОМЕР_1. При отриманні в органах РАЦС, свідоцтва про розірвання шлюбу,
витрати (державне мито) віднести на рахунок держави, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від
сплати державного мита - звільнити.

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду
Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею
її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.