№2-46307р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

6.11.2007 року. Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі
головуючого:

судді - Маслова М. І.
при секретарі - Скоропляс
Л.Ю..

за участю
представника позивачка ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківській
школи інтернату №-4; ОСОБА_2, 3-тяа особа: Зеленогайська загальноосвітня школа
- інтернат для дітей - сиріт та дітей залишених батьківського піклування, з
вадами розумного розвитку " Про відшкодування майнової та моральної шкоди
" Ціна позову 3685  грн. , суд -

ВСТАНОВИВ:

21
грудня 2005 р - Дергачівським районним судом Харківської області було винесено
вирок, яким було засуджено ОСОБА_2, вихованця Харківської школи-інтернату № 4
по ст. 185 ч.1, ст. 185 ч.2 УК України к 3 рокам позбавлення волі , він
знаходивсь знаходився в місцях позбавлення волі.

Судом
при постановки вироку було встановлено, що 25.07.2005р. неповнолітній ОСОБА_2
знаходячись на території дитячого оздоровчого табору „Лелека", вчинив крадіжку
мобільного телефону "NOKIA" 3100 зі стартовим пакетом ..ACE&BASE"
та металевим брелоком, що належать позивачки ОСОБА_1 на праві власності,
внаслідок чого причинив позивачці майнову шкоду на загальну суму 3685  грн. ..

На
досудовому слідстві по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2, з метою
забезпечення відшкодування спричиненої внаслідок скоєння злочину шкоди, слідчим
було винесено постанову про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 під
час виконання даної постанови було встановлено, що у ОСОБА_2 відсутнє майно, на
яке може бути накладено арешт, про що був складений відповідний протокол.
Вказані обставини підтверджують неможливість відшкодування ОСОБА_2 спричиненої
ним, в результаті споєння злочину, шкоди.

Судом у
вироку по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 було встановлено те, що
у 2001 р. неповнолітній ОСОБА_2 був переданий на піклування органу опіки та
піклування Жовтневої сільської ради Золочівського району м. Харкова, 20.12.2002
р. поступив до Харківської школи-інтернату №4 м. Харкова, яка виконувала
відносно нього функції піклувальника, і на момент вчинення крадіжки був її
вихованцем.

Таким
чином, зважаючи на те, що ОСОБА_2 вчинив крадіжку вказаного вище майна, і до
належить позивачки ОСОБА_1 на праві власності, знаходячись на території ДОТ
"Лелека" під наглядом працівників Харківської школи-інтернату №4,
вважає, що, беручи до уваги вищезгадану норму закону, відшкодувати спричинену
їй в результаті злочину, що скоїв ОСОБА_2, шкоду зобов'язана відшкодувати Харківська
школа-інтернат №4. В результаті крадіжки у позивачки мобільного телефону
'"НОКІА" 3100 зі стартовим пакетом "АСЕ&ВАСЕ" та
брелоком, їй була спричинена майнова шкода в сумі 685 (шістсот вісімдесят
п'ять) гривень 00 коп., з якої 520 (п'ятсот двадцять) гривень 00 коп. -
вартість мобільного телефону, 140 гривень (сто сорок) 00 коп. - вартість
зіт-карти та 25 (двадцяти п'ять) гривень 00 коп. - вартість металевою брелока у
вигляді черевичка, що підтверджується вироком Дергачівського районного суду
Харківської області по звинуваченню ОСОБА_2. Крім того, позивачка ОСОБА_1 була
спричинена моральна шкода, яка виявилась в порушені нормальних життєвих
зв'язків та відносин з оточуючими людьми. Вона мешкає разом зі своїми батьками,
які постійно відчувають хвилювання відносно її та вимагають повідомляти її про
своє місцезнаходження, особливо у вечірній час. Залишившись без мобільного
зв'язку в результаті вчиненої ОСОБА_2, крадіжки, вона почала відчувати
незручності, і була

2

змушена змінити
свій образ життя. Вона затверджує, що вона практично перестала самостійно
залишати домівку у вечірній час. Крім того, мобільний телефон для неї
подарувала матуся. І він був дорогім для неї як подарунок. Спричинену ій
моральну шкоду вона оцінює у розмірі 3000
(три тисячі) гривень 00
коп.. Позивачка наполягає на її позовних вимогах у повному обсязі і,
вважає, що позовна заява наполягає на задовольнянні у повному обсязі.
Відповідач школа інтернат №-
4 против позову заперечує, так як стверджує, що вони є державна
організація та не має коштів на задовольнити позову . Не оспорює
обстав позивних вимог. ОСОБА_2 не оспорює крадіжку майна яке належало ОСОБА_1,
але він затверджує, що він своє покарання відбув і на даний час навчається у
школі та не має заробітку;

3 - тя особа
Зеленогайська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат для дітей сиріт та
дітей залишених без батьківського піклування , з вадами розумового розвитку " не заперечує
обставин які мали місце у дитячому таборі "Аіст". В частині
відшкодування збитків покладається на розсуд суду.

Перевіривши
матеріали справи, вислухавши доводі учасників процесу, дослідивши інші докази,
суд вважає, що позовна заява позивачки ОСОБА_1 підлягає задовольню частково.
При цьому суд виходе із того, що неповнолітній знаходячись на території
дитячого оздоровчого табору "Лелека" ОСОБА_2 вчинив крадіжку
мобільного телефону "NOKIA" 3100 зі стартовим пакетом та металевим брелоком
майно на загальну суму 685  грн. , що
підтверджується вироком Дергачівського районного суду Харківської області.
Цивільний позов ОСОБА_1 у кримінальній справі був залишений без руху у зв'язок
того, що він був пред'явленний до інтернату №-4, як до належної сторони, так як він являється державною
організацією та не може відповідати, їй роз'яснено звертатись до суду у
цивільному порядку. Із матеріалів справи вибочаться, що злочин скоїв ОСОБА_2,
за що був покараний та поніс покарання у містах позбавлення волі. Відповідно до
ч.1 ст.. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними
діями чи бездіяльністю особистим немайновим прав фізичної або юридичної особи,
а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно
ч. 1 ст. 1167 ЦКУ моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини.

На
досудовому слідстві по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2, з метою
забезпечення відшкодування спричиненої внаслідок скоїня злочину шкоди, слідчим
було винесено постанову про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 під
час виконання даної постанови було встановлено, що у ОСОБА_2 відсутнє майно, на
яке може бути накладено арешт, про що був складений відповідний протокол.
Вказані обставини підтверджують неможливість відшкодування ОСОБА_2 спричиненої
ним, в результаті споєння злочину, шкоди.

Відповідно
до ст. 1179 Цивільного кодексу України у разі відсутності у неповнолітньої
особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, шкода
відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками
(всиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було
завдано не з їхньої вини. Але це не звільняє ОСОБА_2. від цивільно-правовій
відповідальності. Зараз він досяг віку повноліття і повинен відшкодовувати
шкоду яку він скоїв. Його заперечення суд не бере до уваги так як вони не
можуть бути прийняти як такі, що можуть бути прийняти як такі, що відповідають
закону. Данні підставі підтверджуються копією вироку, копією техпаспорта на мобільній
телефон іншими доказами.

ОСОБА_2
не має батьків, так як вони позбавленні батьківських прав, і вони не мають
можливість відшкодовувати за його шкоду. Харківської школи-інтернату №4 м.
Харкова, яка виконувала відносно нього функції піклувальника, і на момент
вчинення крадіжки був її вихованцем заходиться на держ. бюджеті і не має коштів
на відшкодування

3

шкоди. Що
стосується моральної шкоди у сумі 3000
грн.
на яку позивачка ОСОБА_1 претендує, так як вона вважає, що указана сума
відповідає її моральному ушкодженню, ст. 1167
ЦПК України, так як вона мала негативні наслідки на вказану суму, то суд
вважає, що позивачка не доказала в цій частини свої позивні вимоги і їй в даній
частині слід відмовити за необгрунтованністью та не доказовістю предьявленного
позову, вона також не надала суду розрахунків, які підтверджували б моральну
шкоду та в силу ст. 60 ГПК
Україні не довела свої вимоги.

На
підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 12 , 15, 30, 60 , 81-84, 209, 214-218, 294, 295 ЦПК
Українки ст . 23, ст.
1166, ч.1 ст. 1167, ст. 1179 Цивильного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позивні
вимоги ОСОБА_1 до Харківській школи інтернату №-4; ОСОБА_2, 3-тя особа:
Зеленогайська загальноосвітня школа -інтернат для дітей - сиріт т а позбавлених
батьківського піклування з вадами розумного розвитку " Про відшкодування
майнової та моральної шкоди " у сумі 3685
грн.  - задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 вихованець школи-інтернату №- 4 суму завданої шкоди за мобільній
телефон у сумі 685  грн.  00 коп., у частині морального ушкодження
відмовити за необгрунтованністью і не доказовістю предьявленного позову.

Стягнути
с. ОСОБА_2 судові витрати у сумі 36
грн.
85 коп ., а всього 721  грн.  85 коп .

Харківську
школи інтернату 1 ступеню
для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування №-4; від
матеріального ушкодження звільнити ,
як неналежну особу.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подачі у 10-денний строк заяви про апеляційне
оскарження рішення суду та апеляційної скарги поданої протягом 20-ти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження через Орджонікідзевський районний суд
м. Харкова до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської
області.