Справа №22ц-1291/2007
Головуючий в І інстанції - Зайцев
Категорія 19/21                                                                                  Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2007
року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого -РудьВ.В.

суддів              - Ремеза В.А., Можелянської З.М.

при секретарі - Худолій Н.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М.Дніпропетровську цивільну справу за апеля­ційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Першотравенську на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської
області від 04.12.2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціально­го страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.Першотравенську про
стягнення страхової виплати за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Відділення виконав­чої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та профе­сійних захворювань України в м.Першотравенську
про стягнення страхової виплати за мораль­ну шкоду (а.с.2).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на
те, що він на протязі 29 років працював на шахті «Сташкова» ВАТ
«Павлоградвугілля» та за час роботи одержав професійні захворювання. На
підставі чого, за висновком МСЕК від 20.05.2004 року йому встановлено втрату
професійної працездатності у розмірі 45%, а також визнано інвалідом 3 групи
(а.с.6). В зв'язку з чим, у відповідності до ст.ст.21,28,34 Закону України «Про
загальнообов'язкове дер­жавне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворю­вання, які спричинили втрату
працездатності», просив суд стягнути на його користь з Відділен­ня виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Першотравенську страхову виплату за
моральну шко­ду у розмірі 70000 грн.

Рішенням Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 04.12.2006 ро­ку позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково, на його користь з Відділення вико­навчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та про­фесійних
захворювань України в м.Першотравенську стягнуто 30000 грн. страхової виплати
за моральну шкоду, завдану в наслідок отримання професійного захворювання (а.
с.37-3 8).

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Першотравенську ставить питання про скасування рішення суду,
посилаючись на відсутність медичного висновку щодо спричинення позивачу
моральної шкоди та на зупинення дії в 2006 році Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробни­цтві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» в частині, що сто­сується відшкодування моральної шкоди
(а.с.41-43).

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах дово­дів апеляційної скарги та заявлених вимог, заслухавши доповідь
судді-доповідача, колегія суд-

дів приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду
зміні, з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив факт отримання ОСОБА_1 професій­ного
захворювання під час роботи на шахті «Сташкова» ВАТ «Павлоградвугілля», в
наслідок чого за висновком МСЕК від 20.05.2004 року його визнано інвалідом 3
групи та встановлено 45% втрати професійної працездатності (а.с.6), та прийшов
до обґрунтованого висновку, що в зв'язку з отриманим професійним захворюванням,
позивачу спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню шляхом стягнення
з відповідача страхової виплати за моральну шкоду у відповідності до вимог
ст.ст.21,28,34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне со­ціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності».

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність медичного
висновку щодо фак­ту спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди не можуть бути
прийняті до уваги, оскіль­ки у відповідності до вимог ч.3 ст.34 зазначеного
вище Закону, вирішення питання щодо мора­льної шкоди віднесено до компетенції
суду, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про доведеність її
спричинення позивачеві.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи щодо зупинення з
01.01.2006 року, на підставі ст.77 Закону України «Про Державний бюджет 2006
року», дії Закону України «Про загально­обов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та профе­сійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» в частині, що стосується відшко­дування
моральної шкоди, оскільки позивач втратив працездатність у зв'язку з
професійним захворюванням до 01.01.2006 року, був оглянутий із встановленням
розміру втрати працездат­ності та групи інвалідності ще 20.05.2004 року.

Разом з тим, виходячи з дійсних обставин справи та наслідків, які
наступили, розміру втра­ти позивачем професійної працездатності та групи
інвалідності, колегія суддів знаходить мож­ливим зменшити розмір стягнутої
моральної шкоди до 15000 грн., задовольнивши апеляційну скаргу частково.

Керуючись
ст.ст.303,304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Першотравенську задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської
області від 04.12.2006 року змінити.

Зменшити стягнуту з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Першотравенську страхову виплату за моральну шкоду на
користь ОСОБА_1 до 15000 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців.