Справа № 2 -164/07
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2007
року                                                                                     м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі: головуючої - судді Карапута Л.В., при
секретарях - Товстенко Н.М., Коваленко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до КП
"Чернігівбудінвест" про визнання дій неправомірними,

третя
особа - Чернігівська міська рада,

встановив:

У липні 2006 року позивачі звернулися
до суду з позовом до відповідача про визнання дій будівельної організації КП
"Чернігівбудінвест" стосовно самовільного зайняття земельних ділянок
мешканців та власників домоволодіння АДРЕСА_1 протиправними, визнання
проведених будівельних робіт даною організацією на даній земельній ділянці
такими, що порушує діюче законодавство, зобов'язання будівельної організації КП
"Чернігівбудінвест" зупинити виконання будівельних робіт на цій
ділянці та відновити межі земельної ділянки, згідно технічної документації та
привести землю до стану, що відповідає її цільовому призначенню та не чинити
перешкод в користуванні земельними ділянками, що належать позивачам.

У судовому засіданні позивачі, їх представники позовні
вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав і просив
відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи -
Чернігівської міської ради заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення та дослідивши
матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

2

Позивачі є співвласниками домоволодіння
по АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 належить 1А частина вказаного
житлового будинку з надвірними будівлями на підставі договору міни, укладеного
06.06.2006 року із попереднім власником ОСОБА_5, зареєстрованого в
Чернігівському МБТІ 26.06.2006 року ( а.с. 12).

ОСОБА_2 є співвласником 1/6 частини
вказаного житлового будинку з надвірними будівлями на підставі договору
дарування, укладеного 16.04.2004 року із ОСОБА_6, зареєстрованого в
Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації 01.02.2006 року ( а.с.
10 ).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить кожній по 1/36 частині цього
ж житлового будинку з надвірними будівлями на підставі виданих їм 05.04.2006
року свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1; право власності зареєстроване в Чернігівському міжміському бюро
технічної інвентаризації 10.04.2006 року ( а.с. 7, 9 ).

Решта
вказаного домоволодіння належить іншим особам.

Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи
Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації на жилий будинок
АДРЕСА_1, рішенням Чернігівського міськвиконкому від 21.10.1953 року № 1535 при
вказаному домоволодінні затверджена земельна ділянка площею 1216,0 кв.м, в тому
числі надлишки 783 кв.м.

Відповідно до Державного акту на
право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення 9 сесії 24
скликання Чернігівської міської ради народних депутатів від 30 вересня 2003
року, земельна ділянка площею 0,0407 га, розташована по АДРЕСА_1 була передана у приватну власність ОСОБА_8, якій
раніше належало право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння.
В подальшому право власності на цю 1/2 частину домоволодіння перейшло до
ОСОБА_5., а потім - до ОСОБА_1..
Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 06.06.2006 року, від
ОСОБА_8 доОСОБА_1. перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,0407
га по АДРЕСА_1. Видачу Державного акту на право приватної власності на вказану
земельну ділянку ОСОБА_1. пов'язував з укладенням ним вищевказаного договору
купівлі-продажу земельної ділянки. Встановлено, що такий державний акт ОСОБА_1.
не був виготовлений і виданий в зв'язку з розглядом в суді спору щодо
правомірності землекористування. Відповідно до Постанови Деснянського районного
суду м. Чернігова від 09.11.2006 року та ухвали Апеляційного суду Чернігівської
області від 03.03.2007 року, було скасовано рішення Чернігівської міської ради
від 30.09.2003 року про передачу у власність ОСОБА_8 присадибної земельної
ділянки, яке було підставою для видачі

3

їй державного акту на право приватної власності на цю
земельну ділянку, а рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від
14.12.2006 року визнано недійсним договір купівлі-продажу, на підставі якого
ОСОБА_1. став власником цієї земельної ділянки. За наведених обставин,
уОСОБА_1. право власності на вказану земельну ділянку відсутнє.

Станом на
23.12.2005 року власником частини домоволодіння АДРЕСА_1 та користувачем
земельної ділянки при цьому домоволодінні серед позивачів по даній справі був
лише ОСОБА_2., оскільки інші позивачі набули вказані права вже після прийняття
вказаного рішення міської ради.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_2., як власник та позивач ОСОБА_4 як член його
сім'ї дали згоду на знос їх квартири за умови надання їм двох однокімнатних
квартир загальною площею не менше 47 кв.м у центральній частині міста.

Оскільки
співвласник цього ж будинку ОСОБА_6. помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а право власності до
позивачів ОСОБА_3. та ОСОБА_4 перейшло 10.04.2006 року, тобто вже після
прийняття міською радою рішення від 23.12.2005 року щодо затвердження проекту
відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 КП "Чернігівбудінвест", та
щодо передачі КП "Чернігівбудінвест" вказаної ділянки в
короткострокову оренду на 2 роки для будівництва багатоквартирних житлових
будинків, згода на знесення їх квартир не є обов'язковою.

Відповідно до
вимог ст. 376 ЦК України,
у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування
може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну перебудову.

Таким чином, згідно норми ст. 376 ЦК України належним позивачем по справі в
частині вимог щодо вирішення питання про самовільне будівництво або відхилення
від проекту повинен бути орган державної влади або орган місцевого
самоврядування, але такий позов по даній справі не заявлявсь.

Відповідно до
вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачами не
надано доказів щодо вчинення їм перешкод у цільовому використанні їх земель та
непротиправності проведення будівельних робіт.

Крім того, в
матеріалах справи відсутні належні докази, що самовільне будівництво тягне за
собою реальну загрозу мешканцям будинку його псуванням, можливим руйнуванням та
власності будівлі і майну позивача.

Разом з тим, суд
приходить до висновку, що позивачами не надано суду доказів створення небезпечних
умов для життя з боку відповідачів.

Керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 375, 376 ЦК України,    суд

4

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
відмовити.

Рішення суду
може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської
області. Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.