Справа
№ 2-501/ 07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня
2007 року                                       м.  Монастирище

Монастирищенський
районний суд Черкаської області

в
складі: головуючої - судді:                         Мазай
Н.В.

при
секретарі:                                                Возній
В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Монастирище цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Монастирищенської районної державної адміністрації,  ПСП "Чапаєвське" с.  Чапаєвка,
третя особа на стороні відповідачів Чапаєвська сільська рада про захист
права на земельну частку (пай),

встановив:

Позивачка
30.10.2007 року звернулася в суд з позовом до відповідачів,  третя особа на стороні відповідачів
Чапаєвська сільська рада про захист права на земельну частку (пай) посилаючись
на те,  що її батьки ОСОБА_2 та
ОСОБА_3  були членами колективного сільськогосподарського
підприємства (далі - КСП) ім.  Чапаева,  розташованого в с
Чапаєвка Монастирищенського району Черкаської області. ОСОБА_3  померла ІНФОРМАЦІЯ_1року,  а ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2року. Після
їхньої смерті вона є спадкоємцем першої черги за законом,  успадкувала їхнє майно. Після смерті батьків
вона зверталася до адміністрації КСП ім.
Чапаева,  де їй повідомили,  що на дату розпаювання земель цього
господарства ОСОБА_2 і ОСОБА_3  не
являлися його членами,  так як на той час
вже померли,  а тому вони не мають права
на земельну частку (пай). Вона сприйняла цю інформацію як достовірну і тривалий
час цим питанням більше не цікавилась. 7 серпня 2007 року вона звернулась до
адміністрації правонаступника КСП ім.  Чапаева - ПСП „Чапаєвське",  яке видало довідку - підтвердження того,  що її батьки не мали права на земельну частку
(пай),  оскільки розпаювання земель
проводилось 08.08.1996 року,  а вони
померли раніше. Однак,  з довідки відділу
земельних ресурсів 10 серпня 2007 року вона дізналася,  що 19.05.1994 року КСП ім.  Чапаева
виданий державний акт серії ЧР № 12-19 на право колективної власності на
землю. ОСОБА_2 та ОСОБА_3  були включені
до списку - додатку до виданого КСП ім.  Чапаева державного акта
під №№ 69 та 70 відповідно,  як
громадяни,  які мають право на одержання
земельного паю в розмірі 3, 13 кадастрових гектара,  вартість якого становить 14981 грн. Таким
чином їй стало відомо,  що розпаювання
земель КСП ім.  Чапаева насправді
відбулося не в 1996,  а в 1994 році,  а її покійні батьки включені до списку
осіб,  які мають право на земельну частку
(пай). Пунктом 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 „Про
порядок паювання земель,  переданих у
колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"
визначено,  що право на земельну частку
(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства,  в тому числі пенсіонери,  які раніше працювали в ньому і залишаються
членами цього підприємства,  відповідно
до списку,  що додається до державного
акта на право колективної власності на землю. Право громадян як співвласників
колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку
державного акта на право колективної власності на землю. Оскільки державний акт
на право колективної власності на землю видано КСП ім.  Чапаева
за життяОСОБА_2та ОСОБА_3 ,  вони набули
право на земельну частку (пай). Однак сертифікати на право на земельну частку
(пай) та державні акти на право приватної власності на земельні ділянки ОСОБА_2
і ОСОБА_3  не одержали,  оскільки померли у 1996 році. Відповідно
до  ст.
1218 ЦК України
до складу спадщини входять усі права та обов'язки,  що належали спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином,  вона,
як спадкоємецьОСОБА_2і ОСОБА_3 ,
має право на земельну частку (пай) загальною площею 6, 26 кадастрових
гектарів,  однак це право не визнається
відповідачем - ПСП „Чапаєвське",
тому вона змушена звернутися за його захистом до суду. Про порушення
свого права позивач дізналася лише 10.08.2007 року,  а тому вважає,  що встановлений законом строк позовної
давності вона не пропустила. Просить визнати її право на

земельну
частку (пай) загальним розміром 6, 26 кадастрових гектарів у колективній
власності на землю КСП ім.  Чапаева
Монастирищенського району Черкаської області,
набуте в порядку спадкоємства після смерті ОСОБА_2та ОСОБА_3,  зобов'язати Монастирищенську районну державну
адміністрацію Черкаської області видати їй державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. позов підтримала повністю,  просить його задоволити та пояснила,  що її батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3  були членами КСП ім.  Чапаева,  розташованого в с
Чапаєвка Монастирищенського району Черкаської області. Померли батьки в
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після смерті батьків вона є їх спадкоємницею. Коли померли
батьки вона звернулася до голови КСП з питанням про належність батькам землі і
їй повідомили,  що оскільки батьки
померли то права на землю вони не мають. Вона довгий час цим питанням не
цікавилась. В 2001 році вона звернулася до начальника Монастирищенського
районного відділу земельних ресурсів,
який перевіривши документи повідомив їй,
що батьки мають право на земельну частку (пай),  але в сільській раді їй знову
повідомили,  що батьки не мають права на
земельну частку (пай). Перебуваючи в м.
Києві в 2007 році їй порадили звернутися в суд за захистом права батьків
на земельну частку (пай). Починаючи з 2001 року вона достовірно знала,  що її батьки мають право на земельну частку
(пай) і їй ніщо не заважало звернутися в земельний відділ в 2001 році,  а не в 2007 році. Вона звернулася офіційно в
районний відділ земельних ресурсів,
отримала довідку і звернулася в суд з позовом в 2007 році. Вона
вважає,  що строк позовної давності вона
не пропустила. Просить суд зобов'язати райдержадміністрацію виділити їй
земельну ділянку в адміністративних межах саме Чапаєвської сільської ради
Монастирищенського району.

Представник
відповідача ПСП "Чапаєвське" голова господарства Котляров А.Л. в
судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив,  що батьки позивача померли в квітні-травні
місяці 1996 року,  а розпаювання в
колгоспі проходило в серпні місяці 1996 року,
тобто вони на день проведення розпаювання не вважалися членами колгоспу
в зв'язку зі смертю. На сьогоднішній день землі в колгоспі роздані і вільних
земель не має. Всі хто бажав та мав право на отримання землі зверталися навіть
в 2001 році і вони всім землю виділяли. Позивачка починаючи з 1996 року мала можливість
заявити про своє право на землю після померлих батьків,  однак не зробила цього. Отримати землю в
адміністративних межах іншої сільської ради позивачка відмовляється,  а у них вільної землі не має. Вважає,  що позов не підлягає до задоволення як безпідставний
та такий,  що подано з пропуском позовної
давності,  а тому просить суд в позові
відмовити.

Представник
відповідача Монастирищенської районної державної адміністрації Лецівська О.П. (
діє за дорученням від 04.12.2007 року( а.с.
46)) в судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила,  що дійсно встановлено,  що батьки позивача мали право на земельну
частку (пай),  а вона як спадкоємниця має
право успадкувати. Однак,  вони
вважають,  що позивачка звернулася в суд
з позовом з пропущеною позовною давністю. В судовому засіданні позивачка
повідомила,  що вона дізналася про
те,  що її батьки мають право на
отримання землі,  а з позовом звернулася
тільки в 2007 році. Крім цього,
враховуючи і пояснення представника відповідача ПСП
"Чапаєвське" про те,  що
вільної землі в адміністративних межах Чапаєвської сільської ради не має,  а позивач наполягає на отриманні земельних
ділянок саме в адміністративних межах Чапаєвської сільської ради,  тому в задоволенні позову необхідно
відмовити. Крім цього,  в позові
необхідно відмовити і в зв'язку з пропуском позивачем позовної давності для
звернення з позовом в суд.

Представник
третьої особи на стороні відповідачів голова с Чапаєвка Монастирищенського району Цюпа О.С.  в судовому засіданні пояснила,  що батьки позивача дійсно працювали в
колгоспі. Однак,  на даний час в резерві
земель не має. Позивач могла раніше звернутися з цим питанням.  Люди в 2001 році зверталися і їм була виділена
земля. Позивач пропустила строк позовної давності.

Свідок
ОСОБА_4в судовому засіданні показала,  що
вона є рідною сестрою позивача ОСОБА_1. їх батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3  працювали в колгоспі ім. . Чапаева Монастирищенського
району з 1922 року по 1996 рік. Вони мали право на отримання землі,  оскільки це право заробили своєю працею.
Члени колгоспу,  які пішли з життя раніше
ніж їх батьки і то отримали землю у власність. Вона вважає,  що через помилки влади страждати люди не
повинні.

Заслухавши
пояснення сторін,  представника третьої
особи,  покази свідка,  дослідивши матеріали справи суд вважає,  що позов не підлягає до задоволення виходячи
з наступного :

судом
встановлено,  що ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2року,  що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії І-СР № НОМЕР_1 від 06.05.1996 року,  виданого виконавчим комітетом Чапаєвської
сільської ради (а.с.  14),  ОСОБА_3померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,  що підтверджується свідоцтвом про смерть
серії І-СР №НОМЕР_2 від 20.04.1996 року,
виданого виконавчим комітетом Чапаєвської сільської ради (а.с.  18).

Позивачка
ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження (
а.с.  7),
є рідною дочкою ОСОБА_2та ОСОБА_3,
що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1серії ГД №
НОМЕР_3від 26.01.1957 року,  виданого
Чапаєвським бюро ЗАГС ( а.с.  10) де в
графі "батько" записаний ОСОБА_2,
в графі "мати" ОСОБА_3та свідоцтвом про укладення шлюбу серії
І-СР № НОМЕР_3від 17.07.1977 року,
виданого Чапаєвським сільським ЗАГС Монастирищенського району,  відповідно з якимОСОБА_5зареєстрував
17.07.1977 року шлюб з ОСОБА_1,  після
реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1 ( а.с.  11).

Згідно
довідки № 99 від 01.08.2007 року виданої виконкомом Чапаєвської сільської ради
ОСОБА_1. в тому,  що вона дійсно є
спадкоємцем після померлих батьків ОСОБА_2та ОСОБА_3 ( а.с.  19);

Таким
чином,  позивачка є спадкоємницею
померлих ОСОБА_3  та ОСОБА_2

19
травня 1994 року КСП ім,  Чапаева виданий
державний акт серії ЧР № 12-19 на право колективної власності на землю (
а.с.  49-51);

ОСОБА_2
та ОСОБА_3  включені до списку - додатку
до виданого КСП ім.  Чапаева державного акта під
№№ 69,  70 відповідно,  як громадяни,
які мають право на одержання земельного паю в розмірі 0,  60 га на двох. ( а.с.  52),
що підтверджується і довідкою № 37 від 10.08.2007 року виданої районним
відділом земельних ресурсів ( а.с.  23);

Пунктом
2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 " Про порядок
паювання земель,  переданих у колективну
власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено,  що право на земельну частку (пай) мають члени
колективного сільськогосподарського підприємства,  в тому числі пенсіонери,  які раніше працювали в ньому і залишаються
членами цього підприємства,  відповідно
до списку,  що додається до державного
акта на право колективної власності на землю.

Право
громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня
видачі в установленому законом порядку державного акта на право колективної
власності на землю.

Згідно
довідки № 42 від 16.08.2007 року виданої ПСП "Чапаєвське" ОСОБА_2 був
членом господарства по ІНФОРМАЦІЯ_2року,
ОСОБА_3  була членом господарства
по ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.  22).

Таким
чином,  на момент видачі державного акту
серії ЧР № 12-19 на право колективної власності на землю КСП ім.  Чапаева,  батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3  були живі,
оскільки померли в 1996 році,  а
тому вони набули право на земельну частку (пай).

Однак,  відповідно до
ст.  71 ЦК України в
редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи,  право якої порушено ( позовна давність),  встановлюється в три роки,  так як і за Цивільним Кодексом 2003 року.

Пунктом
6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України ( редакція 2003
року) встановлено,  що правила Цивільного
Кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів,  строк пред'явлення яких,  встановлений законодавством,  що діяло раніше,  не сплив до набрання чинності цим
Кодексом,  а тому суд вважає за необхідне
в даному випадку керуватися положеннями Цивільного Кодексу 1963 року.

Відповідно
до  ст.
71 ЦК України в
редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи,  право якої порушено (позовна даиність),  встановлюється в три роки.

Судом
встановлено,  що позивач дізнався про
порушення його права в 2001 році,
про,  що не заперечував в судовому
засіданні. Вимогу,  про поновлення
пропущеної позовної давності через поважні причини,  позивач не ставить. Представники відповідачів
просять суд застосувати позовну давність.

Закінчення
позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові,  а тому суд вважає,  що в задоволенні позову необхідно відмовити у
зв»язку з пропущенням позовної давності.

На
підставі викладеного  ст.
ст.  1218 ЦК України (2003 року),   ст.
ст.  71 ЦК України (1963 року),  Указу Президента України від
08.08.1995 року № 720/95 " Про
порядок паювання земель,  переданих у колективну власність сільськогосподарським
підприємствам і організаціям" та керуючись
ст.   ст.  З,
5-8,  10,  11,
14,  60,  81,
88,  169,  208,
209,  213-215,  223,
294 ЦПК України,  суд

вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до Монастирищенської районної державної
адміністрації,  ПСП
"Чапаєвське" с.  Чапаєвка,  третя особа на стороні відповідачів
Чапаєвська сільська рада про захист права на земельну частку (пай),  відмовити повністю.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через районний суд
шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної
скарги.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо скарга подається у
строк,  встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.