Справа № 22-6346/07                                 Головуючий в 1
інстанції - Смирнова СП.
Доповідач - Усик Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 жовтня 2007
р. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м.  Києва в складі: головуючого - Усика Г.І.
суддів -Пікуль А.А.,  Кравець В.А. при
секретарі - Полонській А.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.  Києва від 19 грудня 2003 р. у справі за
позовом ОСОБА_2 до Відділу
Державної виконавчої служби Деснянської РУЮ м.
Києва,  ОСОБА_3,  третя особа: Відділ паспортної,  реєстраційної та міграційної роботи
Деснянського РУ ГУ MB С України у м.
Києві про визнання права власності,
виселення,  зняття з
реєстраційного обліку,  відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.12.2003 р. позов
ОСОБА_2 до Відділу Державної виконавчої служби Деснянського РУЮ м.  Києва,
ОСОБА_3 ,  3-тя особа: відділ ПР та MP Деснянського
РУГУ МВС України
в м.  Києві про визнання права
власності,  виселення,  зняття з реєстраційного обліку та
відшкодування матеріальних і моральних збитків,
задоволено.

Визнано
за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

" В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і направити справу на
новий розгляд,  посилаючись на те,  що вона як співвласниця кв. АДРЕСА_1 не була
залучена до участі в справі.

В
судовому засіданні представник ОСОБА_1 просила задовольнити апеляційну скаргу з
наведених у ній підстав.

ОСОБА_2
заперечував проти задоволення апеляційної скарги,  посилаючись на те,  що її доводи є безпідставними.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення осіб,  які приймали участь у справі,  перевіривши законність та обґрунтованість
доводів апеляційної скарги,  колегія
суддів виходить з наступного.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1
перебували у шлюбі з 1979 р. по 1999 p.,  від
шлюбу мають двох дочок: ОСОБА_4,  1981 р.
народження та ОСОБА_5,  1982 р.
народження.

Квартира
кв. АДРЕСА_1 належить ЖБК «Хімік-15»,
членом ЖБК був ОСОБА_3
,  пайові внески повністю сплачені у
1999 р.

Рішенням
Ватутінського районного суду м.  Києва
від 27.05.2002 р. за ОСОБА_3  та ОСОБА_1 визнано право спільної
сумісної власності на кв. АДРЕСА_1,  в
рівних частках.

Визначено
порядок користування зазначеною квартирою,
відповідно до якого в користування ОСОБА_1 з її дочками ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 виділено в користування кімнати розміром 10, 2 кв.м.  та 17, 9 кв.м. ,  а ОСОБА_3 кімнату розміром
12, 8 кв.м.

В
зазначеній квартирі були зареєстровані ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1
та їх дочки ОСОБА_4.  і ОСОБА_5.

З акту
продажу квартири з прилюдних торгів від 23.05.2003 р. убачається,  що переможцем торгів 1/2 частини зазначеної
квартири став ОСОБА_2 Торги проводись на виконання стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_6

15561,
60 грн. за виконавчим
листом №2-2012
від 12.06.2001 р.,  виданого Ватутінським районним судом м.  Києва.

Відповідно
до постанови державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної
контори Гаврилової О.В. від 29.05.2003 р. ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва
про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів,  у зв'язку з невідповідністю акту про продаж
квартири вимогам чинного законодавства,
а саме: не вказаний орган реєстрації,
дата та номер реєстрації права власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3  помер.

Ухвалою
Деснянського районного суду м.  Києва від
03.12.2003 р. провадження у справі в частині заявлених позовних вимог до
ОСОБА_3  закрито.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того,  що позивач придбав 1/4 частину зазначеної
квартири з прилюдних торгів,  сплативши
за неї відповідну суму грошей.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що суд в
порушення норм процесуального права не залучив ОСОБА_1,  як співвласника квартири до участі у справі
чим порушив її права,  є безпідставними.

Суд,  визнавши за позивачем право
власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1,
яка належала її колишньому чоловіку ОСОБА_3  на підставі рішення Ватутінського районного
суду м.  Києва від 27.05.2002 р.,
суд не порушив ніяких прав на належну ОСОБА_1 та її дочкам
іншу 1Л частку цієї квартири. Суд визнав лише право власності позивача на 1/2
ідеальну частку спірної квартири.

З
пояснень представника ОСОБА_1 убачається,
що дочки померлого ОСОБА_3
звертались до суду з позовом про визнання недійсним акту продажу
прилюдних торгів 12 частки квартири від 23.05.2003 р. В задоволенні
такого позову їм було відмовлено,  і
зазначене рішення набрало законної сили.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що ОСОБА_1 як
співвласник спільної часткової власності має переважне право на купівлю 12
частки квартири,  що належала її
колишньому чоловіку не ґрунтуються на вимогах закону,  оскільки ця частка була продана з прилюдних
торгів.

Відповідно
до ч.1  ст. 114 ЦК України (в
редакції 1963 p.,  яка була діючою на час проведення прилюдних торгів) при
продажу частки в спільній власності сторонній особі решта учасників спільної
часткової власності має право привілейованої купівлі цієї частки по ціні,  за якою вона продається,  крім випадку продажу з прилюдних торгів.

Те,  що на виконанні ВДВС Деснянського районного
суду м.  Києва знаходився виконавчий лист
№2012 про стягнення з її колишнього чоловіка ОСОБА_3  на користь ОСОБА_6 15561, 60 грн.,  і що саме у зв'язку з виконанням цього
рішення суду державним виконавцем був накладений арешт,  ОСОБА_1 знала. Зазначене підтверджується
рішенням Ватутінського районного суду м.
Києва від 27.05.2002 р.

Аналізуючи
наведене,  колегія судів приходить до
висновку,  що рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи
апеляційної скарги не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону,  а тому вона задоволенню не підлягає.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Деснянського районного суду м.  Києва від
19 грудня 2003 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути

оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з

дня
набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.