Справа №2 -9861/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2007
року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого
судді - Нікітіної С. Й.

при
секретарі - Виноградовій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про спонукання до
виконання договору,  стягнення збитків та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_2 про зобов'язання передати об'єкт,  визнання добросовісним набувачем майнових
прав (майна) та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулася до суду з позовом та після уточнення просить визнати договір про
сумісну діяльність від 30 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та нею таким,  що продовжує свою дію до моменту остаточного
виконання взаємних обов'язків і на тих самих умовах які були передбачені
договором та стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3,  на її користь збільшення ціни договору за
додатковими витратами,  пов'язаними з вимушеними
додатковими роботами у розмірі 50000 (п'ять десять тисяч) гривень.

Позивач
аргументує вимоги тим,  що 30 вересня
2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг.
Згідно з даним договором,  ОСОБА_1
зобов'язалась за власні кошти виконати роботи щодо капітального ремонту та
реконструкції нежилої будівлі загальною площею 60 кв. м. ,  що знаходиться в АДРЕСА_1,  а ОСОБА_2 зобов'язалась повернути її усі
кошти,  яки будуть витрачені на проведення
зазначеного ремонту. З 30 вересня 2006 року по серпень 2007 року була проведена
реконструкція,  в результаті якої за
особисті кошти ОСОБА_1 у розмирі 50 000 гривень був повністю реконструйовані
нежилі будівлі загальною площею 60 кв. м. ,
що знаходяться в АДРЕСА_1. Роботи по реконструкції будинку почались без
отримання проектно-кошторисної документації,
і позивачка неодноразово зверталась до відповідачки про неможливість
проведення відповідних робіт та недодержання строків згідно графіку,  що привело до неможливості виконання договору
у встановлені терміни. З причин проведення робіт без отримання проектної документації
вартість робіт збільшилась,  у зв'язку з
чим виникла необхідність проведення додаткових робіт.

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала в повному
обсязі,  при цьому пояснивши,  що сьомого червня 2007 року,  що відповідачка ОСОБА_2 подарувала громадянки
ОСОБА_3 12 (одну другу) частину нежилих будівель,  що знаходиться в АДРЕСА_1. З даного приводу
позивач вважає,  що відповідно до умов
спірного договору,  до ОСОБА_3 повинні
перейти всі права передбачені договором про сумісну діяльність від 30 вересня
2006 року,  що встановлює солідарні
зобов'язання для ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

ОСОБА_3
з позовними вимогами ОСОБА_1 не згодна,
крім того звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_1,  та просив зобов'язати ОСОБА_1
передати належну їй,  ОСОБА_3,  частки адміністративної будівлі за літерою
«Б»,  за актом приймання-передачі згідно
договору про сумісну діяльність від 30 вересня 2006 року,  визнати ОСОБА_3
добросовісним набувачем майнових прав (майна) згідно договору про сумісну
діяльність від 30 вересня 2006 року,  та
визнати за ОСОБА_3 та за ОСОБА_1,  право
власності в рівних частках на кожного,
на нежилу адміністративну будівлю,
що знаходиться в АДРЕСА_1,  та
складається в цілому з нежилої будівлі під літерою «Б»,  загальною площею 99, 0 кв.м.

Вислухавши
пояснення сторін,  проаналізувавши
матеріали справи,  суд вважає,  що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про спонукання до виконання
договору,  стягнення збитків є
необгрунтованим і недоказаним,  а вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зобов'язання передати об'єкт,  визнання добросовісним набувачем майнових
прав (майна) та визнання право власності по зустрічній позовній заяві суд
вважає обґрунтованим,  доведеними і
такими,  що підлягають задоволенню.

При цьому суд
виходить з наступного.

Сьомого
червня 2007 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 12 (одну другу) частину нежилих
будівель,  що знаходиться в
АДРЕСА_1,  та складаються в цілому з
нежилої будівлі під літерою «А»,
загальною площею 1415,  4 кв.м.
,  вбиральні під літерою «Б»,  розташованих на земельній ділянці площею 1955
кв.м.

Відповідно
до цього договору,  ОСОБА_3  належить 1V2
частина нежилих будівель,  що знаходиться
в АДРЕСА_1,  та складаються в цілому з
нежилої будівлі під літерою «А»,
загальною площею 1415,  4 кв.м.
,  вбиральні під літерою «Б»,  розташованих на земельній ділянці площею 1955
кв.м. ,  яка знаходиться у фактичному
користуванні. Друга частина (12 частина) нежилих приміщень в АДРЕСА_1
знаходиться у фактичному користуванні та належить ОСОБА_1,  відповідно до договору купівлі-продажу від
двадцять третього березня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального
округу Лічман І.М. ,  зареєстрованого у
реєстрі за №4106,  в Комунальному
підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації
об'єктів нерухомості»,  реєстраційний
номер 13678762.

На
момент набуття права власності ОСОБА_3
12 частини нежилих приміщень,
приміщення за літерою «Б» знаходилось у незадовільному технічному стані,  в зв'язку з чим ОСОБА_3  домовилась із ОСОБА_1 про проведення капітального ремонту
з подальшим відчуженням зазначеного приміщення,
відповідно до умов договору про сумісну діяльність від 30 вересня 2006
року,  який був укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1

За цією
домовленістю ОСОБА_3 зобов'язалась за власні кошти закінчити роботи щодо
капітального ремонту та реконструкції будівель та приміщень,  а ОСОБА_1 зобов'язалась повернути ОСОБА_3 усі
кошти,  які будуть витрачені на
проведення зазначеного ремонту.

У
зв'язку з тим,  що ОСОБА_3 є власник 12
частини нежилих будівель,  що знаходиться
в АДРЕСА_1,  то відповідно до умов
спірного договору від 30 вересня 2006 року до неї переходять усі права та
зобов'язання в обсязі і на умовах,  що
існували на момент переходу цих прав. Таким моментом переходу цих прав,  є момент,
з якого,  ОСОБА_3 стала власником
12 частин нежилих будівель,  що
знаходиться в АДРЕСА_1. Тобто,  з 07
червня 2007 року,  ОСОБА_3 виступала
інвестором та забезпечувала фінансування проектних робіт та будівництва будинку
з необхідними інженерними мережами. З метою виконання взятих на себе
зобов'язань до умов спірного договору,
ОСОБА_3 ,  передала відповідачці
грошову суму у розмірі 50000 гривень,  в
якості завдатку для закінчення процедури реконструкції адміністративної будівлі.
З моменту придбання ОСОБА_3  спірного
приміщення по кінець серпня 2007 року,
була проведена реконструкція приміщення за літерою «Б»,  в результаті якої за особисті кошти ОСОБА_3
та ОСОБА_2 у розмирі 100 000 гривень,
було зведено нежила адміністративна будівля за літерою «Б».

Відповідно
до п. 1.1. Договору
про сумісну діяльність від 30 вересня 2006 року,  предметом даного договору є
правовідносини,  пов'язані з
фінансуванням відповідачем реконструкції адміністративної будівлі за літерою
«Б». Згідно до п.1.2. Договору об'єктом інвестування є нежила адміністративна
будівля за літерою «Б».,  що знаходиться
в АДРЕСА_1. Вартість об'єкта інвестування за договором становить 100000
гривень. За умовами пунктів 2.1.1,
3.1,  3.1.1 Договору,  ОСОБА_3  взяла на себе зобов'язання здійснити розрахунки за об'єкт
інвестування в національній валюті України по курсу НБУ на день здійснення
платежу в строк до 05 серпня 2007 року. Відповідно умов договору строк передачі
майна визначений не пізніше ніж 05 серпня 2007 року. З вересня 2006 року по
серпень 2007 року була

проведена реконструкція,  в
результаті якої була збудована адміністративна будівля за літерою «Б»,  що знаходиться в АДРЕСА_1,  загальною площею 99, 0 кв.м. ,  що складається з приміщень першого поверху:
1-коридор площею 4, 2 кв.м. ,  2-побутова
площею 13, 8 кв.м. ,  3-туалет площею 3,
0 кв.м. ,  4-кабинет площею 13, 5 кв.м. ,  5- кабінет площею 14, 7 кв.м. : з приміщень
другого поверху б-коридор площею 4, 4 кв.м. ,
7- побутова площею 13, 5 кв.м. ,
8- туалет 3, 0 кв.м. ,  9 кабінет
площею 13, 7 кв.м. ,  10- кабінет 15, 2
кв.м.

За
договором про сумісну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно
діяти без творення юридичної особи для досягнення певної мети,  що не суперечить закону. Відповідно до статті
1131 Цивільного Кодексу України договір про спільну діяльність укладається у
письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність,  у тому числі координація спільних дій
учасників або ведення їхніх спільних справ,
правовий статус виділеного для спільної діяльності майна,  покриття витрат та збитків учасників,  їх участь у результатах спільних дій та інші
умови визначаються за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.
Згідно із  ст.  1133 Цивільного Кодексу України вкладом
учасника вважається все те,  що він
вносить у спільну діяльність (спільне майно),
в тому числі грошові кошти,  інше
майно,  професійні та інші знання,  навички та вміння,  а також ділова репутація та ділові зв'язки.
Вклади учасників вважаються рівними за вартістю,  якщо інше не випливає із договору простого
товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться
за погодженням між учасниками.

Відповідно
до пункту 2.1. договору після здійснення розрахунку за об'єкт інвестування
позивач має право на отримання довідки про сплату повної суми вартості об'єкта
інвестування та прийняти цей об'єкт за актом приймання-передачі для подальшого
оформлення свідоцтва на право власності. Також відповідно до п.2.2 договору у випадку
якщо сума коштів,  перерахованих
Замовником у рахунок пайового будівництва,
буде перевищувати фактичну вартість будівництва,  виконавець зобов'язується компенсувати
зазначену суму,  вартість якої буде
відповідати сумі переплати.

У
зв'язку з тим,  що ОСОБА_1 відповідно до
умов договору про сумісну діяльність отримано суму у розмірі 100000 гривен та
її вклад трудовою участю при реконструкції будинку є незначною,  а
ОСОБА_3  виконала всі
умови договору,  до неї,  за умовами договору,  повинні перейти майнові права на спірне
приміщення.

Положення
щодо захисту права власності поширюються також на особу,  яка хоч і не є власником,  але володіє майном на праві повного
господарського відання,  оперативного
управління,  довічного успадковування
володіння або на іншій підставі,
передбаченій законом чи договором.
Ця особа має право на захист свого володіння також від власника.
Володіння майном вважається правомірним,
якщо інше не буде встановлено судом.
Відповідно до статті 334 Цивільного Кодексу України право власності у
набувача майна за договором виникає з моменту передання майна,  якщо інше не встановлено договором або
законом.  Переданням майна вважається
вручення його набувачеві або перевізникові,
організації зв'язку тощо для відправлення,  пересилання набувачеві майна,  відчуженого без зобов'язання доставки. Право
власності на майно за договором,  який
підлягає нотаріальному посвідченню,  виникає
у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору,  не
посвідченого нотаріально,  дійсним.  Згідно статті 876 Цивільного Кодексу України
власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є
замовник,  якщо інше не передбачено
договором.  Відповідно до ч.1  ст. 331 ЦК
України право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею,  якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа,  яка виготовила (створила)
річ зі своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно
виникає з моменту завершення будівництва,
створення майна.

На цей
час будівельні роботи закінчені в повному обсязі,  після реконструкції адміністративна будівля
за літерою «Б»,  що знаходиться в
АДРЕСА_1,  загальною площею 99, 0 кв.м. ,  є капітальною будівлею,  виконаною за власні кошти ОСОБА_3.  та відповідно з проектом реконструкції і
технічним паспортом повністю відповідає вимогам ДБН. Після проведеної
реконструкції,  згідно даних технічного
паспорту,  виготовленого КП «Одеське міське
БТІ та РОН»,  будівля повністю відповідає
розмірам,  зазначеним у висновку про
технічний стан та можливо збереження реконструкції і подальшої експлуатації
цієї будівлі.

Вказана
частина нежилих будівель належіть,
ОСОБА_3 ,  відповідно до договору
дарування від сьомого червня 2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального
округу Лічман І.М. ,  у реєстрі за
№8610,  в Комунальному підприємстві
«Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості»,  реєстраційний номер
13678762,  а друга частина (12 частина)
нежилих приміщень належить ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від
третього березня 2006 року,  посвідченого
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. ,  зареєстрованого у реєстрі за №4106,  в Комунальному підприємстві «Одеське міське
бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості»,  реєстраційний номер 13678762.

Поштову
адресу адміністративної будівлі за літерою «Б»,
що знаходиться в АДРЕСА_1,
загальною площею 99, 0 кв.м. ,
змінено на АДРЕСА_1 виданого відповідно Листа Одеської дирекції
Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від
29.11.2007 p.,  №07-31/2511.

Згідно з
ДБН А.3.1-3-94 прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів,  можливо при наявності
архітектурно-планувального завдання і технічних умов,  (дозвіл інспекції ДБК). Оскільки,  у ОСОБА_3.
відсутній дозвіл інспекції ДБК,
то визнання права власності на вищенаведений об'єкт нерухомості можливо
тільки за рішенням суду.

Крім
того,  у відповідності до ДБН А.3.1-3.94
закінчені об'єкти будівництва слід прийняти в експлуатацію. Діючим
законодавством передбачено введення в експлуатацію нерухомості,  а саме ч.3
ст.  18 Закону України від 16.11.1992
р. № 2780 „Про основи містобудування" та
ст.  4 Закону України від
20.05.1999 г. № 687 "Про архітектурну діяльність". Згідно  ст. 10 Закону України „Про архітектурну
діяльність" будівництво (нове будівництво,
реконструкція,  реставрація,  капітальний ремонт) об'єкта нерухомості
здійснюється у відповідності з затвердженою проектною документацію,  державними стандартами,  нормами та правилами,  місцевими правилами забудови населених
пунктів.

Вирішуючи
спори,  пов'язані з правом
власності,  суд виходить з того,  що підтвердженням наявності такого права
можуть бути документи,  що фіксують,  підтверджують і оформлюють безпосередньо самі
юридичні факти,  на підставі яких у
власника виникає (до нього переходить) право власності.

Згідно з
ч.2  ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Відповідно
до ч.1  ст. 3З 1 ЦК України право
власності на нову річ,  яка виготовлена
(створена) особою,  набувається нею,  якщо інше не встановлено договором або
законом.  Особа,  яка виготовила (створила) річ зі своїх
матеріалів на підставі договору,  є
власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з
моменту завершення будівництва Створення майна.

Згідно
Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень",  що регулює
відносини,  пов'язані з державною
реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності,  їх обмежень та правочинів щодо
нерухомості,  до правовстановлюючих
документів,  якими є судове рішення,  відносяться рішення,  якими за результатами розгляду справи у
позовному провадженні або в порядку окремого провадження у відповідності з
положенням глави 33 Цивільно-процесуального кодексу України у резолютивній
частині визнано право власності на об'єкт нерухомості за конкретним суб'єктом.

Так
,  у п. 6.1 Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,  затвердженого наказом Мін'юсту України від 7
лютого 2002 р. № 7/5 (з наступними змінами і доповненнями) однією з підстав для
оформлення права власності на нерухоме майно вказано договір про пайову
участь,  що за своїм змістом фактично є
тотожним поняттям договору про спільну діяльність. Свою позицію з цього приводу
Міністерство Юстиції України виклало у листі від 14 грудня 2005 року
№19-1-247,  де насамперед міститься
посилання на статтю 328 Цивільного процесуального кодексу України - право
власності набувається на підставах,  що
не заборонені законом,  зокрема із
правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,  якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким
чином,  суд знаходить,  що ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 набули в рівних частках кожна нежилу адміністративну будівлю,  що знаходиться в АДРЕСА_1,  та складається в цілому з нежилої будівлі під
літерою «Б»,  загальною площею 99, 0
кв.м. ,  у встановленому законом порядку
права власності на об'єкт нерухомості,

виконали всі
вимоги передбачені діючим законодавством у сфері містобудування,  але в зв'язку з неузгодженістю дій
відповідних служб органів місцевого самоврядування не змогли завершити останній
етап-здати об'єкт в експлуатацію і згідно чинного законодавства за ними повинно
бути визнано право власності на це майно.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10, 11, 209, 212, 214, 215
ЦПК України,   ст.  ст.
182, 328,  331,  392 ЦК
України,  Закону України "Про
архітектурну діяльність",  Закону
України «Про основи містобудування»,  Закону
України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень",  суд

ВИРІШИВ:

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про спонукання до виконання
договору,  стягнення збитків.

Зустрічний
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобов'язання передати об'єкт,  визнання добросовісним набувачем майнових
прав (майна) та визнання право власності - задовольнити.

Зобов'язати
ОСОБА_1 передати ОСОБА_3 належну їй частку адміністративної будівлі за літерою
«Б»,  що знаходиться в АДРЕСА_1,  за актом приймання-передачі згідно договору
про сумісну діяльність від 30 вересня 2006 року.

Визнати ОСОБА_3 добросовісним
набувачем майнових прав (майна) згідно договору про сумісну діяльність від 30
вересня 2006 року,  та визнати за ОСОБА_3
і ОСОБА_1,  право власності в рівних
частках на нежилу адміністративну будівлю,
що знаходиться в АДРЕСА_1,  що
складається в цілому з нежилої будівлі під літерою «Б»,  загальною площею 99, 0 кв.м.

Виконання
рішення в частині реєстрації адміністративної будівлі,  що знаходиться в АДРЕСА_1,  що складається в цілому з нежилої будівлі під
літерою «Б»,  загальною площею 99, 0
кв.м.  у встановленому порядку покласти
на Комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості». Рішення може бути оскаржено в апеляційному
порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.