Справа № 2-5626/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2007 року

Малиновський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Демченко О.М.,

при секретарі - Гресько О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Малиновського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на слідуючи обставини.

Після смерті дружини позивача ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилася спадщина на Уі частину квартири за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 15.11.1993 року зазначена квартира належала померлій та позивачу на праві спільної сумісної власності. На момент відкриття спадщини позивач постійно проживав в спадковій квартирі і тому вважає, що прийняв спадщину у вигляді Уг частини вказаної квартири. До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини позивач звернувся тільки 15.06.2007 року, однак йому було відмовлено в видачі документів на спадщину, оскільки в свідоцтві про право власності на житло не зазначені частки, що належали співвласникам.

З таких підстав позивач просить визнати за ним право власності на 1/25 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала повністю та просила їх задовольнити, а також вказала, що відмовляється від своєї частини спадщини на користь свого батька - позивача по справі ОСОБА_4.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідачки, перевіривши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги позивача у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб 13 жовтня 1956 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб № НОМЕР_1 від 13.10.1956 p., актовий запис № 1760 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась ОСОБА_6, батьком якої є ОСОБА_1, мати - ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 від 17.08.1957 року, актовий запис № 1289 (а.с. 7).

Відповідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 15.11.1993 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Частки, що належали співвласникам квартири, у свідоцтві про право власності не зазначені (а.с. 8).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що свідчить свідоцтво про смерть № НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, актовий запис № 7348 (а.с. 17).

Як вбачається з повідомлення Сьомої Одеської державної нотаріальної контори від 11.10.2007 року, з заявою про прийняття спадщини до майна ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, звертався її чоловік - ОСОБА_1. Також з заявою про те, що на спадщину не претендує і в суд з питань продовження строку на прийняття спадщини звертатися не буде звернулась дочка померлої - ОСОБА_2, на ім'я якої померла залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори 26.10.1994 року за реєстровим №1-4829 (а.с. 29).

Враховуючи те, що частки кожного із співвласників у прав спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, суд вважає, що кожному із співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_1, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_3, належало по Уг частині вказаної квартири.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частину зазначеної квартири.

Відповідно до вимог ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Як було встановлено у судовому засіданні, відповідачка відмовилась від своєї частини спадщини на користь позивача.

Згідно зі ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Тому, враховуючи те, що на момент відкриття спадщини позивач постійно проживав в спадковій квартирі, суд вважає, що він прийняв спадщину у вигляді Уі частини вказаної квартири.

За таких обставин, а також враховуючи те, що відповідачка відмовилась від своєї частки спадкового майна на користь позивача, визнала позов та просила його задовольнити, а позивач фактично прийняв спадщину у вигляді Уг частини зазначеної квартири, постійно в ній проживає, суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити повністю та визнати за ним право власності на Уг частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його дружини ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Крім того, суд вважає за доцільне визнати за позивачем право власності на всю квартиру за адресою: АДРЕСА_1, так як 1/2 частина цієї квартири належала йому на праві приватної власності, що було встановлено у судовому засіданні, а іншу Уг частину квартири він успадкував після смерті своєї дружини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 529, 549 ЦК України в редакції 1963 року, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Уг частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його дружини ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.