overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №2-1165/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року.
Новомосковський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді                                                                    Гречаного
В.А.,

при секретарі                                                                            Петренко
О.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного

суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивач звернувсь до суду з позовом до відповідачки про
розірвання шлюбу, на тих підставах, що 20.02.1987 року сторони зареєстрували
свій шлюб. Подружні відносини між ними припинені з 1995 року. Спільне життя із
відповідачкою не склалося і тому вони понад 12 років разом не проживають.
Позивач вважає, що примирення з відповідачкою є неможливим і просить розірвати
шлюб.

В судове засідання з'явився позивач. Відповідачка в
судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату,
час та місце розгляду справи шляхом оголошення в пресі (а.с. 13).

В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному
обсязі та пояснив, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 20.02.1987 року,
від якого вони мають двох повнолітніх дітей. Подружні стосунки сторони не
підтримують з 1994 року і саме з того часу разом не проживають. Причинами
розпаду шлюбу слугувало те, що дружину не влаштовувало як він утримую сім'ю, на
цьому підґрунті вони часто сварилися. В 1994 році відповідачка поїхала на
заробітки до Росії і з того часу там й проживає, можливо створила нову сім'ю. З
того часу як сторони розійшлися спроб щодо примирення ніхто не робив. Вже 10
років позивач зустрічається з іншою жінкою, можливо будуть реєструвати свій
шлюб. Позивач вважає, що їх шлюб з відповідачкою розпався остаточно, відновити
його не можливо, а тому просить шлюб розірвати. Витрати по справі просить
стягнути з нього в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по слідуючим підставам. Сторони
тривалий час, а саме з 1995 року, подружні відносини не підтримують, проживають
окремо один від одного. На думку суду, подальше спільне життя сторін неможливе,
сім'я розпалась остаточно, відновити її неможливо, а тому шлюб повинен бути
розірваний. Витрати по справі слід покласти на позивача в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене і керуючись ст. ст. 10, 60, 88,
213, 215 ЦПК України, ст.
ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд, -

вирішив:

Шлюб, зареєстрований 20.02.1987 року в відділі ЗАГС
Новомосковського виконавчого комітету Дніпропетровської області, актовий запис
№ 89, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з
ОСОБА_1 17 грн., а ОСОБА_2 від виплат звільнити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд
Дніпропетровської області протягом двадцяти днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення набрало законної
чинності 23.04.2007 року.
Справа №2-653/2007
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року                              Жидачівський  районний суд Львівської області

в
складі:              головуючого-судді       Салія В.В.

при
секретарі               Опока Г.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2про розірвання
шлюбу, -

встановив:

Сторони перебувають в
зареєстрованому шлюбі   в   у смт. Гніздичів Жидачівського району   Львівської
області з   26 липня 2002 року,
актовий запис НОМЕР_1. Від подружнього проживання
народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. та син
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. Позивачка звернулася в суд з позовом до
відповідача про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що одруження вивилося
невдалим. Відповідач зловживає спиртними напоями, не піклувався про
створення    нормальних сімейних
стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї. Між ними часто виникали
сварки, взаємні образи. Сумісне   життя і
збереження сім»ї стали неможливими, відповідач вже біля двох років не проживає
в сім»ї. Позивачка втратила    до
нього    почуття поваги і любові, тому
вважає, що шлюб слід розірвати.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала,
покликаючись на наведені в позовній заяві доводи, додатково пояснила, що їх
сім"я розпалася остаточно, існує формально.
Просить винести рішення, яким розірвати її шлюб з відповідачем.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просить
його задоволити, так як їх сім"я фактично розпалася, не може бути
поновлена, вони обоє не бажають іти на примирення. Дітей він буде матеріально
підтримувати.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини
справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, оскільки в
судовому засіданні встановлено, що шлюб між
сторонами фактично розпався, існує формально, а тому його слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 10,
59,60,209,212-215 ЦПК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26
липня 2002 року у смт. Гнзідичів Жидачівського району Львівської області,
актовий запис НОМЕР_1.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з
ОСОБА_2 17- гривень в дохід держави, звільнивши від сплати мита ОСОБА_1

Неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., та
сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н., залишити на виховання позивачці ОСОБА_1

Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом
десяти днів з дня оголошення рішення, апеляційна скарга протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Львівської
області через Жидачівський районний суд.
30 листопада 2007 року                                                             Справа
№ 2-3073/07
Королівський районний суд
м.  Житомира в складі:
головуючого-судді      Ю.І.Драча при
секретарі        А.С.  Дем'янчук
розглянувши у відкритому судовому засіданні м.  Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ВАТ "Льонотекс" про стягнення боргу,  -
Позивач звернувся з даним позовом до суду в якому
пояснила,  що вона працювала у
відповідача з 04.12.1969 р. до 17.01.2006 р. і після звільнення відповідач не
розрахувався з нею,  заборгованість
складає 2429 грн. 17 коп.
На підставі викладеного просить суд стягнути з
відповідача на її користь вказану заборгованість та моральної шкоди завданої
невиплатою зарплати в сумі 5000 грн. Крім того позивач просить стягнути з
відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку.
Позивач в судовому
засіданні свій позов підтримав з тих же підстав.
Представник відповідача в судове засідання не
з'явився,  хоча про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.
Суд,  дослідивши
матеріали справи,  приходить до
висновку,  що позов підлягає до
часткового задоволення.
Судом встановлено,
що сторони перебували у трудових відносинах з 04.12.1969 р. до
17.01.2006 р. і після звільнення позивача відповідач не розрахувався з нею,  заборгованість по заробітній платі складає
2429 грн. 17 коп. Крім того з відповідача підлягає до стягнення середній
заробіток за весь час затримки розрахунку. Судом встановлено,  що середній заробіток відповідача складає
198,  12 грн.,  час затримки розрахунку становить 3 місяці 18
днів,  тому до стягнення підлягає 756
Відповідачу невиплатою зарплати була завдана моральна
шкода,  вона перебувала у постійній
нервовій напрузі,  тому суд стягує з
відповідача на користь позивача 200 грн. моральної шкоди.
116,  237-1 КЗпП України,   ст.
ст.  З,  10, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України,  суд,  -
"Льонотекс" на користь :
заборгованість по заробітній платі в сумі 2429 грн. 17 коп.,  середній заробіток за весь час затримки
розрахунку в сумі 756 грн. 46 коп. та 200 грн. моральної шкоди завданої
позивачу внаслідок невиплати зарплати,  а
всього 3 385 грн. 63 коп.;
держави судовий
збір в сумі 51 грн.,  30 грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ - для
Корольовського райсуду
Заочне рішення може бути переглянуте судом,  що його ухвалив,  за письмовою заявою відповідача,  яка подається протягом 10 днів,  з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Житомирської області через Королівський районний суд м.  Житомира протягом двадцяти днів,  після подання заяви про апеляційне оскарження,  яка може бути подана протягом 10 днів,  з дня проголошення рішення.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц/2354                              Головуюча
в суді 1-ї інстанції Охрімчук І.Г.
18                                          Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

14 грудня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі: головуючого - судді Балашкевича С. В. суддів:
Зарицької Г.В.,  Рафальської І.М.  при секретарі Сухоребрій Т.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Житомирі апеляційну скаргу закритого акціонерного
товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу судді Олевського районного
суду від 20 вересня 2007 року в справі за заявою закритого акціонерного
товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором,  -

встановила:

У жовтні
2007 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі -
ЗАТ комерційний банк «Приватбанк») звернулося до суду із заявою в якій просило
видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 1014.27 грн. заборгованості за
кредитним договором та 324, 44 грн. боргу по відсотках,  посилаючись на те,  що боржник не виконав умови кредитного
договору,  укладеного 14.04.2006 року.

Ухвалою
судді Олевського районного суду від 20 вересня 2007 року в прийнятті названої
заяви відмовлено.

В
апеляційній сказі заявник просить ухвалу судді скасувати і передати питання про
можливість прийняття заяви на новий розгляд,
посилаючись на порушення суддею норм процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до п. 1 ч. 1  ст.  96 ЦПК судовий наказ може бути видано,  якщо заявлено вимогу,  яка ґрунтується на правочині,  вчиненому в письмовій формі.

Крім
цього,  слід врахувати,  що вимоги,
передбачені ч. 1  ст.  96 ЦПК,  мають бути документально підтверджені та
безспірні,  тобто не має викликати
сумнівів ні момент настання права вимоги,
ні сума грошових коштів.

Законодавець
визначив,  що для видачі судового
наказу,  докази,  що подаються заявником,  мають бути безспірними,  тобто свідчити про безспірність стягнення та
відсутність потреби у дослідженні доказів.

2

Зі
змісту заявлених вимог вбачається спір про право,  який повинен вирішуватися у позовному
провадженні,  оскільки крім безспірних
вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором,  заявник просив видати судовий наказ і щодо
вимог про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом,  хоча безспірних доказів на підтвердження цієї
вимоги не надано.

За таких
обставин суддя обґрунтовано відмовив у прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для
скасування оскаржуваної ухвали немає.

Керуючись  ст.
ст.  303, 304, 307, 312-315 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу З AT комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу
судді Олевського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц/2353                              Головуюча
в суді 1-ї інстанції Охрімчук І.Г.
18                                           Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

14 грудня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі: головуючого - судді Балашкевича С. В. суддів:
Зарицької Г.В.,  Рафальської І.М.  при секретарі Сухоребрій Т.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Житомирі апеляційну скаргу закритого акціонерного
товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу судді Олевського районного
суду від 20 вересня 2007 року в справі за заявою закритого акціонерного
товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором,  -

встановила:

У жовтні
2007 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі -
ЗАТ комерційний банк «Приватбанк») звернулося до суду із заявою в якій просило
видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 1895, 84 грн. заборгованості за
кредитним договором та 367, 68 грн. боргу по відсотках,  посилаючись на те,  що боржник не виконав умови кредитного
договору,  укладеного 5.07.2006 року.

Ухвалою
судді Олевського районного суду від 20 вересня 2007 року в прийнятті названої
заяви відмовлено.

В
апеляційній сказі заявник просить ухвалу судді скасувати і передати питання про
можливість прийняття заяви на новий розгляд,
посилаючись на порушення суддею норм процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до п. 1 ч. 1  ст.  96 ЦПК судовий наказ може бути видано,  якщо заявлено вимогу,  яка грунтується на правочині,  вчиненому в письмовій формі.

Крім
цього,  слід врахувати,  що вимоги,
передбачені ч. 1  ст.  96 ЦПК,  мають бути документально підтверджені та
безспірні,  тобто не має викликати
сумнівів ні момент настання права вимоги,
ні сума грошових коштів.

Законодавець
визначив,  що для видачі судового
наказу,  докази,  що подаються заявником,  мають бути безспірними,  тобто свідчити про безспірність стягнення та
відсутність потреби у дослідженні доказів.

2

Зі
змісту заявлених вимог вбачається спір про право,  який повинен вирішуватися у позовному
провадженні,  оскільки крім безспірних
вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором,  заявник просив видати судовий наказ і щодо
вимог про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом,  хоча безспірних доказів на підтвердження цієї
вимоги не надано.

За таких
обставин суддя обгрунтовано відмовив у прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для
скасування оскаржуваної ухвали немає.

Керуючись  ст.
ст.  303, 304, 307, 312-315 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу
судді Олевського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.
Справа №2-471/07 p.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада
2007 року           Жидачівський районий
суд Львівської області

в
складі: головуючої -судді                Галій О.Й.

при
секретарі                         Швед І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають в
зареєстрованому шлюбі з 1991 року, від якого мають двоє дітей. Позивачка у
підтвердження заявлених вимог про розірвання шлюбу, покликається на те, що у
них різні погляди на життя, через що часто виникали сварки, скандали. Останні
п"ять років разом не проживають, не підтримують жодні відносини,
відповідач не цікавиться дітьми. Все   це
привело  до того, що втратила до нього
почуття поваги та взаєморозуміння. Ухвалою суду від 21.05.2007 р. сторонам
надавався строк для примирення

У сьогоднішньому судовому засіданні
позивачка позовні вимоги підтримала, наполягає на розірвання шлюбу. Відповідач з позовом згідний, вважає що збереження
сім" ї є недоцільне і неможливе. Суд, заслухавши показання сторін та
дослідивши письмові докази по справі вважає, що вимоги підлягають до
задоволення, виходячи з таких підстав:

Сторони на примирення не погоджуються, строк, який
надавався їм для примирення не приніс бажаних
результатів, оскільки ніхто із них не вживав жодних заходів для врегулювання та
нормалізації подружних відносин. Сторони проживають і надалі окремо.

При таких обставинах шлюб носить формальний характер,
збереження його є неможливим   і
недоцільним, суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 213-
215 ЦПК України, ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИ В:

Позов задоволити. Розірвати шлюб між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н., зареєстрований 09 лютого
1991року у смт. Журавно Жидачівського району Львівської області, актовий запис
за НОМЕР_1.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути
із ОСОБА_217 грн витрат в доход держави, ОСОБА_1 від сплати   звільнити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.
Справа №2-307/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2007
року. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді:                                                              Іванчук
В.М.

при секретарі:                                                                      Гнатишин
В.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Монастириська справу за позовом ОСОБА_1до
Устя-Зеленської сільської Ради та третьої особи із сторони відповідача
Монастириської районної державної нотаріальної контори про визнання права
власності на спадкове майно за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулася в суд із позовом до Устя-Зеленської сільської ради та третьої особи
із сторони відповідача Монастириської районної державної нотаріальної контори
про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала і пояснила, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в с.Устя-Зелене,
Монастириського району, Тернопільської області помер рідний батько позивачки -
ОСОБА_2, актовий запис №30. На праві особистої власності йому належало
будинковолодіння, що в с.Устя-Зелене, Монастириського району. Ще за життя він
склав на ім'я позивачки заповіт, яким заповів належне йому майно: житловий
будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Устя-Зелене, Монастириського
району, Тернопільської області. Позивачка фактично вступила в управління
спадковим майном, проте не може оформити спадщину, поскільки її покійний батько
не виготовив відповідні документи на спадкове будинковолодіння - Свідоцтво про
право власності.

В позовній заяві
ОСОБА_1. просить визнати за нею право власності на спадкове майно, посилаючись, що вона являється єдиним
спадкоємцем цього майна за заповітом.

Представник Устя-Зеленської сільської Ради проти позову
не заперечує.

Представник
третьої особи із сторони відповідача Монастириської районної державної
нотаріальної контори в судове засідання не з'явився по невідомих суду причинах,
хоча належним чином повідомлявся про день, час і місце слухання справи.

Заслухавши
сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд знаходить, що позов
підлягає до задоволення виходячи із слідуючого :

Як вбачається із
заповіту від 15.03.1983 p.,
ОСОБА_2 заповів належне йому на праві особистої власності жилий будинок з
надвірними будівлями, що знаходяться в с.Устя-Зелене, Монастириського району,
Тернопільської області, позивачці ОСОБА_2.

Беручи до уваги вищенаведене суд вважає, що позов
ОСОБА_1. слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 392, 1268 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задоволити. Визнати заОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: жилий
будинок з надвірними будівлями, які розташовані в с.Устя-Зелене по вул. Лужкова 29,
Монастириського району, Тернопільській області,

2

після смерті батька ОСОБА_2в
порядку спадкування за заповітом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення
рішення.
Справа №2-902/07 УХВАЛА
11 грудня 2007 року                                                                                                      м. Бердянськ
Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Пустовіт З.П., розглянувши
заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третіх осіб
приватного нотаріуса ОСОБА_5, приватного нотаріуса ОСОБА_6 про визнання майна загальною сумісною власністю, про
виділ з неї частки у вигляді 1/2 частини, визнання права власності на
цю частку, про визнання договорів дарування недійсними.
10.12.2007 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про
забезпечення позову, в якій вона просить встановити заборону для нотаріусів
Бердянської державної нотаріальної контори вчиняти дії, направлені на видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину
після смерті ОСОБА_4, яка померла в
ІНФОРМАЦІЯ_1, до винесення рішення суду. В заяві представник позивача
посилалась на те, що в ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач
ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилась спадщина на зареєстроване на її ім'я майно, в тому числі і на
те, яке є предметом спору по цивільній справі.
Спадкоємцем після її смерті є відповідач ОСОБА_3, який приймає заходи для того,
щоб оформити свої спадкові права на спірне майно. У зв'язку з цим ОСОБА_2
просить забезпечити позов ОСОБА_1, оскільки в противному разі буде неможливо
виконати рішення суду.
Розглянувши заяву, вважаю, що вона
піддягає задоволенню.
Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.
заява відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, а невжиття заходів забезпечення
позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом
накладення заборони Бердянській
державній конторі видавати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину.
На підставі викладеного, керуючись
ст. 151-153 ЦПК України,
представника позивача ОСОБА_1, яка мешкає в АДРЕСА_1,
про забезпечення позову задовольнити.
заборону на вчинення дій нотаріусами Бердянської державної нотаріальної
контори, направлених на   видачу ОСОБА_3,
проживає за адресою: АДРЕСА_2, свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла в
ІНФОРМАЦІЯ_1, до винесення рішення суду.
Копію ухвали для виконання направити до відділу державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного управління юстиції, для відома - в Бердянську
державну нотаріальну контору.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через
Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення
ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.