в і інстанції Філатов К.Б.
Категорія 19 (IV)                                                   Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем   України

2007 року
березня 14 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді:
Неклеси В.І.,

суддів:                                   Митрофанової
Л.В., Братіщевої Л.А.

при секретарі:                                            Бондаренко
І. В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу
від 22 лютого 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ДТП.

Особи,
які беруть участь у розгляді справи:

відповідач:                                        ОСОБА_1;

його
представник:                                      ОСОБА_4;

відповідач:                                                   ОСОБА_3;

позивач:                                                       ОСОБА_5.

ВСТАНОВИЛА:

В липні
2004 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення
солідарно у відшкодування матеріальної шкоди 21756 грн. 87 коп., моральної
шкоди 2000 грн. і судових витрат на підставі ст.23, 4.5 ст.1187, та ст.іі88 ЦК України. Пізніше
позивач збільшив позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди і просив
стягнути з відповідачів солідарно у відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

В
обґрунтовування позовних вимог позивач вказував, що о 14 годині ю хвилин 28
квітня 2004 року він керував своїм автомобілем ВАЗ-21110 державний номер
НОМЕР_1 і рухався по пр. Миру в напрямку вул. Кобилянського в місті Кривому
Розі.

На
зустріч йому по третій смузі рухався автомобіль „Тайота" державний номер
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіль „Таврія" під керуванням
ОСОБА_1, який рухався по другій зустрічній смузі в переді автомобіля
„Тайота" і збирався виконати маневр повороту вліво.

Водій
автомобіля „Тайота" ОСОБА_3 раптом виїхав на його зустрічну смугу руху і
скоїв наїзд на його автомобіль ВАЗ-21110 державний номер НОМЕР_1, внаслідок
чого його автомобіль одержав значні механічні пошкодження, на ремонт яких
необхідно витратити 21756 грн. 87 коп.

В момент
зіткнення автомобілів він одержав незначні тілесні ушкодження голови та
грудини, переніс фізичний біль та моральні переживання, тобто йому була завдана
і моральна шкода.

Рішенням суду позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 17405 грн. 50 коп.,
моральну шкоду в розмірі 4000 грн., витрати по справі в сумі 572 грн.85 коп.

Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 435і ГРН- 37 коп.,
моральну шкоду в розмірі юоо грн., витрати по справі в сумі 69 грн.41 коп.

В апеляційній
скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та постановити нове
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог заявлених позивачем до нього,
так як суд невірно дав оцінку встановленим обставинам ДТП і дійшов
помилкового висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєні ДТП, значно більша ніж у водія ОСОБА_3, чим порушив вимоги ч.2
ст.1190 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційної скарги на рішення суду не
подавав.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд
першої інстанції вірно встановив обставини по справі і на підставі матеріалів
справи, адміністративної справи № 3_355і на водія ОСОБА_3 по ст. 124 КУпАП та
доказів по справі вірно дійшов висновку, що водій автомобіля „Тайота"
ОСОБА_3 та водій автомобіля „Таврія" ОСОБА_1 порушили Правила дорожнього
руху внаслідок чого сталося ДТП
і була завдана шкода позивачу з їх вини.

Такий висновок суду підтверджується матеріалами справи.

Разом з
тим, суд першої інстанції, вирішуючи питання про відповідальність кожного
відповідача згідно ст.1190 ЦК
України, прийшов до висновку, що дії водіїв були сумісними і встановив
ступінь вини в скоєні ДТП
кожного водія - водія ОСОБА_1 в розмірі 80%, водія ОСОБА_3 в розмірі 20%.

Такий висновок суду не відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Згідно
ч.1 ст.1190 ЦК України,
особи, спільними діями або бездіяльності яких було завдано шкоди, несуть
солідарну відповідальність перед потерпілим.

Частиною
другою вказаної статті передбачено, що за заявою потерпілого суд може визначити
відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди у частці відповідно до ступеня
їхньої вини.

В
матеріалах справи відсутня заява потерпілого про визначення відповідальності
відповідачів у частці відповідно до ступеня їхньої вини, а тому, колегія суддів
вважає, що висновок суду про необхідність встановлення відповідальності
відповідачів в частці відповідно до ступеня їхньої вини, не відповідає вимогам
ч.2 ст.1190 ЦК України
і підлягає скасуванню.

При
вирішенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди суд визнав доказом
Звіт № 064 спеціаліста - автотоварознавця від 08 червня 2004 року, в п. 1.5
якого встановлена залишкова ринкова вартість автомобіля ВАЗ -21110 державний
номер НОМЕР_1 з урахуванням фізичного зносу в сумі 11099 грн. 90 коп.
Згідно п. 1.6, п.1.у вказаного Звіту вартість відновленого ремонту цього
автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу встановлена в сумі 19654 грн. 45 коп.,
а втрата товарної вартості в сумі 2102 грн. 42 коп.

Згідно
п. 8.26 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних
засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного
майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, на який посилався
спеціаліст - автотоварознавець у вказаному Звіті, якщо вартість відновлюваного
ремонту автомобіля перевищує дійсну ринкову вартість автомобіля, то
матеріальний збиток приймається в розмірі, що дорівнює дійсній вартості автомобіля,
оскільки такий автомобіль відновлювати економічно недоцільно, тобто матеріальна
шкода позивачу завдана пошкодженням автомобіля в ДТП буде становити розмір його ринкової вартості, тобто в
розмірі 11099 грн. 90 коп., а не в розмірі 21756 грн. 87 коп., як встановив суд
першої інстанції.

Позивач
стверджував, що матеріальна шкода йому завдана в розмірі 21756 грн. 87 коп.

Відповідач
ОСОБА_1 не
погоджувався з розміром шкоди в сумі 21756 грн. 87 коп.

При
вирішенні питання про призначення автотоварознавчої експертизи для встановлення
розміру матеріальної шкоди завданої позивачу пошкодженням автомобіля, позивач
не надав свого автомобіля, який, згідно довідки третього міжрайонного відділу
ДАІ УМВС в Дніпропетровській області № 14/3-420 від 01 лютого 2007 року був
зареєстрований на ім'я позивача, і заявив, що автомобіль продав за 7500 грн. по
генеральній довіреності та відмовився надати автомобіль для дослідження та
встановлення дійсного розміру матеріальної шкоди.

Згідно
ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Оскільки
позивач не надав доказів про розмір завданої йому матеріальної шкоди,
автомобіль для дослідження не надав, колегія суддів вважає за необхідне
скасувати рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди з відповідача
ОСОБА_1 і постановити в цій частині позовних вимог нове рішення про відмову в
їх задоволенні відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Рішенням
суду стягнуто з відповідача ОСОБА_3,на користь позивача ОСОБА_5 у відшкодування
моральної шкоди юоо грн. В цій частині рішення суду ОСОБА_3, і позивач не
оскаржують.

Згідно
ч.1 ст.1190 ЦК України,
відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повинні нести солідарну відповідальність за
завдану шкоду.

Колегія
суддів приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 повинен нести
відповідальність перед позивачем за завдану моральну шкоду в такому ж розмірі
як і відповідач ОСОБА_3, тобто в розмірі 1000 грн.

Виходячи
з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в
частині стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди, яка визначена судом першої
інстанції в розмірі 80% ступені його вини в сумі 4000 грн. та постановити нове
рішення в цій частині про стягнення з ОСОБА_1 на користь
позивача у відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. та у відшкодування
витрат на судовий збір в сумі 04 грн. 25 коп.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Керуючись
ст.ст.303,307, п.3 ч.1 ст.309, ст.ст.313,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2006 року в
частині встановлення ступені вини відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3в скоєні ДТП і в частині стягнення
на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 17405 грн. 50 коп.,
моральної шкоди 4000 грн. та витрат по справі в сумі 572 грн. 85 коп. з
відповідача ОСОБА_1 скасувати і ухвалити в цій частині позовних вимог нове
рішення.

Позовні
вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди
завданої внаслідок ДТП
задогольнити частково.

Стягнути
з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 1000
грн.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди
відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати на судовий збір в розмірі 04 грн. 25 коп.

В іншій
частині рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22
лютого 2006 року залишити без змін.

Рішення
суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.