Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
грудня   2007 року              Бердянський міськрайонный суд Запорізької області

у складі:     головуючого - судді Пустовіт З.П. при
секретарі -Гоноболіній О.І.,

з участю
прокурора Михальчука І.В.,  представника
позивача Грушкіної В.П.,  відповідача
ОСОБА_1,  представника відповідача
ОСОБА_2,  представника третьої особи Журавльова О.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Бердянську цивільну справу за позовом
Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах Бердянського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної допомоги по безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

В травні
2007 року Бердянський міжрайонний прокурор в інтересах Бердянського районного
центру зайнятості (далі ЦЗ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,  в якому просив стягнути з відповідача
отриману допомогу по безробіттю в розмірі 724, 15 грн. В позові зазначав,  що проведеною прокуратурою перевіркою було
виявлено,  що 21.08.2006 року до
Бердянського районного ЦЗ звернувся ОСОБА_1 з питання надання допомоги у
працевлаштуванні і в той же день йому було присвоєно статус безробітного та
призначено виплату допомоги по безробіттю. При постановці на облік в ЦЗ як
безробітного відповідача було ознайомлено з правами та обов'язками безробітного
з попередженням про відповідальність за надання неправдивих відомостей. З
21.08.2006 року по 14.03.2007 року відповідач знаходився на обліку в ЦЗ та за
цей період отримав допомогу по безробіттю в розмірі 724, 15 грн. Однак,  як було встановлено перевірками,  ОСОБА_1 у період часу знаходження на обліку
як безробітного і отримання ним за це допомоги по безробіттю,  з вересня 2006 року працював слюсарем в
дочірньому підприємстві «Екопром» ПФ «Амітекс»,
де і працює до теперішнього часу. За працю йому виплачувалась заробітна
плата готівкою без розпису у відомостях на виплату заробітної плати. Про своє
працевлаштування ОСОБА_1 не повідомив ЦЗ,
але даний випадок був виявлений під час перевірки. В порушення вимог
Закону України „Про зайнятість населення",
відповідач приховав цю обставину та незаконно,  шляхом обману,  отримав нараховану допомогу по безробіттю в
розмірі 724, 15 грн.,  яку прокурор
просив стягнути з відповідача на користь Бердянського районного центру
зайнятості,  посилаючись на  ст.  45
ЦПК України ,   ст.  36-1 Закону України «Про прокуратуру».

У
вересні 2007 року Бердянський міжрайонний прокурор,  посилаючись на ті ж самі обставини
перебування на обліку в ЦЗ та отримання допомоги по безробіттю,  уточнив позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача 1032, 84 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю за період
з 21.08.2006 року по 02.05.2007 року.

У
судовому засіданні прокурор Михальчук І.В. та представник позивача Грушкіна
В.П. уточнений позов підтримали повністю,
просили його задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_1 позов не визнав,  а його
представник ОСОБА_2
пояснив,  що прокурор та представник
позивача не надали суду доказів,  що
відповідач був працевлаштований. Показаннями свідків було встановлено,  що відповідач виконував деяку роботу за
усними договорами підряду між ним та начальником полігону твердих побутових
відходів. На підприємстві не було вакансій ні слюсаря,  ні механіка,
тому він не міг бути працевлаштований. В судовому засіданні не було
встановлено жодного факту отримання саме заробітної плати на підприємстві,  не доведено наявність у відповідача графіку
роботи та його посадових обов'язків,  а
також те,  що кошти сплачувались з
рахунку підприємства. Прокуратура закрила кримінальну справу стосовно ОСОБА_1
за відсутністю в його діях складу злочину. Свідок ОСОБА_3 показав суду,  що він за рахунок власних коштів оплачував
ОСОБА_1 надану послугу в ремонті техніки,
отже говорити,  що відповідач
завдав шкоди державі неможливо,  тому
даний позов не підлягає задоволенню.

Представник
третьої особи ДП «Екопром» ПФ «Амітекс» за дорученням Журавльов О.А. в судовому
засіданні пояснив,  що на підприємстві в
послугах ОСОБА_1 потребували час від часу,
коли ламалася техніка. Яким чином з ним розраховувались,  йому невідомо,  але по бухгалтерії він не проходив.

Свідок ОСОБА_4 в суді
пояснив,  що він з 2005 року по січень
2007 року працював начальником полігону твердих побутових відходів. ОСОБА_1
привів на полігон механік ОСОБА_5 і сказав,
що він буде з ним працювати на ремонті техніки. Він зустрічав
відповідача на підприємстві періодично тоді,
коли була поломка якоїсь техніки і не цікавився,  чи отримував він за роботу кошти. Бачив,  що він збирав на території полігону
дрова,  мабуть,  то і був розрахунок за його роботу.

Свідок
ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив,  що
з 2003 року він працює директором ДП «Екопром». ОСОБА_1 на підприємстві
допомагав механіку ОСОБА_5 з ремонту техніки,
приходив тоді,  коли його
викликали за телефоном і робив з механіком ремонт. За його послугу він із
власних коштів оплачував йому кошти,
суми яких називали ОСОБА_4 чи ОСОБА_5. Скільки всього він заплатив
ОСОБА_1,  сказати не може.

Заслухавши
прокурора,  представника позивача,  відповідача,
представника відповідача,
представника третьої особи,
свідків,  вивчивши матеріали
справи,  суд приходить до наступного
висновку.

Судом
встановлено,  що відповідачу на підставі
його заяви до Бердянського районного ЦЗ було присвоєно статус
безробітного,  що підтверджується копією
персональної картки,  копією заяви від
21.08.2006 року.

В судовому засіданні було
встановлено,  що за період з 21 серпня
2006 року по 2 травня 2007 року відповідач отримав допомогу по безробіттю на
загальну суму 1032, 84 грн.,  що
підтверджується довідкою Бердянського районного ЦЗ №111 від 10.05.2007р.,  копіями відомостей виплат за видами
забезпечення .

Відповідно
до п.б ч.3  ст. 1 Закону України „Про
зайнятість населення" до зайнятого населення України відносяться
громадяни,  які забезпечують себе роботою
самостійно,  включаючи підприємців,  осіб,
які зайняті індивідуальною трудовою діяльністю,  творчою діяльністю,  члени кооперативів,  фермери та члени їх сімей,  які беруть участь у виробництві.

Прокурор
в обґрунтування позовних вимог посилається на те,  що відповідач,  в період знаходження на обліку в ЦЗ та
отримання матеріальної допомоги по безробіттю,
працював слюсарем в ДП «Екопром»,
однак в ході розгляду справи ці обставини не знайшли свого
підтвердження,  оскільки судом не було
встановлено наявність трудових відносин між підприємством та ОСОБА_1: не було
підтверджено фактів отримання ним заробітної плати за рахунок коштів
підприємства чи систематичності його виходу на роботу. Свідок ОСОБА_3
категорично заперечував ці обставини та поясняв,  що послуги з ремонту техніки ОСОБА_1
оплачувались виключно за рахунок його власних коштів і викликався він за
телефоном лише у разі потреби.

Крім
цього,  прокурор обґрунтовує позовні
вимоги порушеною відносно ОСОБА_1 кримінальною справою за ч.1  ст.
190 КК України,  між тим в
судовому засіданні оглянуті матеріали кримінальної справи №890716,  яка постановою слідчого Бердянського РВ УМВС
України в Запорізькій області від 09.08.2007 року закрита за відсутністю складу
злочину з тих підстав,  що слідством було
встановлено,  що ОСОБА_1 іноді займався
ремонтом техніки на полігоні твердих побутових відходів,  домовленості про постійну роботу не
було,  кожного разу з ним ОСОБА_4
домовлявся на одноразовий ремонт.

Відповідно
до ч. 1  ст.  60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків,  встановлених  ст.  61
цього Кодексу.

Враховуючи,  що прокурор та представник позивача не надали
суду належних доказів в обґрунтування позовних вимог,  суд приходить до висновку щодо відсутності
підстав в його задоволенні.

Крім
цього,  відповідно до п.2  ст.
121 Конституції України,
ст.  36-1 Закону України „Про
прокуратуру" на прокуратуру України покладено представництво інтересів
громадянина чи держави в судах у випадках,
передбачених законом.

В даному
разі Бердянським міжрайонним прокурором пред'явлено позов в інтересах юридичної
особи - Бердянського районного центру зайнятості,  а не в інтересах держави,  що суперечить вимогам  ст.  45
ЦПК України,   ст.  36-1 Закону України «Про прокуратуру» і є
підставою для відмови в його задоволенні.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11,  45,
60,  88,  212-215 ЦПК України,   ст. 36-1 Закону України „Про
прокуратуру",   ст. 1 Закону України
„Про зайнятість населення",  суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах Бердянського
районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної допомоги по
безробіттю відмовити повністю.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд.

Заява
про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.