АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у складі:
судді:                     Моісеєнко ТІ.,
суддів                                            Іщенка
В.І. Полянської В.О.,
секретарі:                              Долгополовій
у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії цивільну справу за позовом
прокурора м. Судаку в інтересах держави в особа Морської сільської ради АР Крим
до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки за апеляційними
скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Судацького міського суду
Автономної Республіки Крим від 03 жовтня 2007 року,
м. Судаку в інтересах держави в особі Морської сільської ради звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки з
приведенням її у первинний, придатний для використання стан.
мотивовані тим, що ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку загальною площею
0, 0140 га в районі АДРЕСА_1 в 17 метрах від паркану тильної сторони вказаного
домоволодіння, розташованої паралельно земельній ділянці будинку АДРЕСА_1 та в
11 метрах від опори ЛЕП №4 та використовує її не маючи правовстановлюючих
документів. Вказана земельна ділянка входить до земель Морської сільської ради
м. Судаку. Просив зобов'язати відповідача звільнити вказану самовільно зайняту
земельну ділянку шляхом знесення розміщеної на ній будівлі з каміння ракушняка,
та вивезення будівельних матеріалів і привести її у первісний, придатний для
Рішенням
Судацького міського суду АР Крим від 03 жовтня 2007 року позов прокурора м.
Судак в інтересах держави в особі Морської сільської ради АР Крим - задоволено
в повному обсязі.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції. В обгрунтування своїх вимог апелянт
посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і
процесуального права, неповне з'ясування суттєвих обставин по справі і надання
неналежної правової оцінки доказам, які надавались апелянтом.

ОСОБА_1
вказує, що суд не звернув уваги на те, що він не є належним відповідачем по
справі, оскільки забудовниками спірної ділянки є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а він лише
виконує будівельні роботи за їх дорученням з червня 2007 року.

В порядку ст. 299 ЦПК України до апеляційної скарги ОСОБА_1 приєднались
ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Справа №
22-ц-1975-Ф/()7р.

Головуючий
у першій інстанції Штульман Т.І.

Суддя-доповідач
Полянська В.О.

2

ОСОБА_3
вказує, що спірна земельна ділянка була надана йому в користування під
будівництво жилого будинку наказом радгоспу «Морський» № 43 від 23 квітня 1992
року. Рішенням виконкому Морської сільської ради № 97 від 23 червня 1992 року
йому був наданий дозвіл на будівництво жилого будинку. Сумісними зусиллями з
ОСОБА_2 будинок на 2003 рік фактично був побудований. На теперішній час він
передав права на користування земельною ділянкою ОСОБА_2

Джелялова
Е.А. посилається на те, що вона являється співвикористувачем земельної ділянки,
яка надана радгоспом «Морський» ОСОБА_3 до початку будівництва, тобто з 1992
року. За взаємною згодою вона несла основні витрати по будівництву жилого
будинку на спірній ділянці. Вважає, що рішенням суду порушені її права на
домоволодіння та права ОСОБА_3 на використання земельної ділянки для
будівництва жилого будинку.

На думку
апелянтів, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції, оскільки судом не вирішено залучення до
участі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги прокурора м. Судаку суд першої інстанції прийшов до висновку, що
неправомірними діями відповідача порушені норми земельного законодавства та
повноваження Морської сільської ради, встановлені ст. 12 Земельного Кодексу
України, тому згідно зі статтею 212 цього Кодексу, самовільно зайнята ОСОБА_1
земельна ділянка, повинна бути повернена за належністю Морській сільській раді
АР Крим.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони зроблені на підставі
досліджених доказів, судом правильно встановлені фактичні обставини справи,

Відповідно
до ч.ч. 1, 3 ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право
постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її
власником державного акту, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та її державної реєстрації. Приступати до
використування земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Відповідно
до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку
і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними
актами.

З
матеріалів справи вбачається, що за результатами перевірки спеціалістами
державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель АР Крим та
інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка відбулася 26
червня 2007 року, на землях Морської сільської ради в АДРЕСА_1, в 17 метрах
від паркану тильної сторони вказаного домоволодіння, встановлено факт
самовільного заняття та використання земельної ділянки орієнтовною площею 0,
0140 га. На даній земельній ділянці зафіксовано самовільне будівництво жилого
будинку, яке здійснював ОСОБА_1

Відповідно
довідки Морської сільської ради від 09 серпня 2007 року № 465/02-7 спірна
земельна ділянка нікому у власність або в оренду не надавалася,
використовується ОСОБА_1 без правовстановлюючих документів (а.с. 13).

Постановою
начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю №146 від 26
червня 2007 року відповідач ОСОБА_1 був притягнений до

3

адміністративної відповідальності за самовільне
будівництво жилого будинку за нормами ст. 97 КОАП України (а.с. 8).

За
фактом перевірки, також, був складений протокол про адміністративне
правопорушення земельного законодавства №101675 від 13 липня 2007 року відносно
ОСОБА_1 (а.с. 6), та
внесено припис про усунення порушень земельного законодавства (а.с. 7).

Вказані
адміністративні акти відповідачем у встановленому законом порядку оскаржені не
були, тому доводи ОСОБА_1 про те, що він не є належним відповідачем є
безпідставними і не можуть бути прийняті до уваги.

Колегія
судді вважає, що доводи ОСОБА_3 про те, що спірна земельна ділянка не є
самовільно зайнятою, оскільки вона надана йому під будівництво жилого будинку
наказом радгоспу «Морський» № 43 від 23 квітня 1992 року, є помилковими.

Відповідно
до ст. 9 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року передача земельних
ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди
відносилась до компетенції сільських, селищних і міських рад.

Тобто,
на час видання наказу № 43 від 23 квітня 1992 року радгосп «Морський» не мав
права розпоряджатися землями, яки належали Морській сільській раді.

Не можна
погодитись і з доводами ОСОБА_3 про правомірність дій ОСОБА_1 щодо будівництва
жилого будинку, з посилання на рішення № 97 від 23 червня 1992 року Морської
сільської ради про надання йому дозволу на індивідуальне будівництво жилого
будинку, оскільки п. 3-ім цього рішення встановлено, що будівництво без
будівничого паспорту вважається самовільним (а.с. 32). Матеріали справи
будівничого паспорту або будь-яких документів на дозвіл будівництва жилого
будинку на спірній земельній ділянці не містять.

Доводи
ОСОБА_2 про порушення її прав, як співзабудовника жилого будинку та
співкористувача земельної ділянки колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки будь-яких доказів у підтвердження своїх доводів, згідно з вимогами ч.
1 ст. 60 ЦПК України, апелянт не надала.

Колегія
суддів вважає, що, розглядаючи спір, суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив і встановив обставини по справі, надав належну правову оцінку доказам,
наданим сторонами, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і
застосував закон, який їх регулює, ухвалив рішення з дотриманням вимог ст. 213
ЦПК України. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, тому
скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі
наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України,
колегія судів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Судацького міського суду Автономної Республіки Крим від 03 жовтня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення,

однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців до

суду касаційної
інстанції.