№
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 листопада  2007 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Фетісової Т.Л.

при
секретарі Бондаренко Л.Я. Заруба Н.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Черкаси цивільну справу за позовною заявою Закритого
акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1,
третя особа на стороні позивача приватна виробничо - комерційна фірма „Лернас„ в особі
директора ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ЗАТ «
Страхова компанія « Українська страхова група » звернулася до
суду з позовною заявою до ОСОБА_1 третя особа на стороні позивача приватна
виробничо -комерційна фірма „Лернас„ в особі директора ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на
ті обставини, що 19
липня 2004 року між
Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПВКФ «Лернас» був укладений
Договір страхування наземних транспортних засобів №
21-2522-0038, предметом якого є страхування транспортного засобу « ЗАЗ110307
», державний № НОМЕР_1. 26 серпня 2004
року близько 21 год. 00 хв. На 101 км автодороги Канів- Черкаси-Кременчук відбулась дорожньо-
транспортна пригода, за участю транспортного засобу «ЗАЗ 110307», державний №
НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, та транспортного засобу «ВАЗ-2108», державний   № НОМЕР_2 під  керуванням
водія ОСОБА_1.

Згідно з
довідкою ВДАІ УМВС України в Черкаській області та постанови Черкаського

районного
суду Черкаської області дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок
порушення Відповідачем п.п. 2.9, 12.2, 13.1 Правил дорожнього руху України. 30 серпня 2004
року до позивача звернулось ПВКФ «Лернас» з заявою про
настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в зв'язку з
дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов
Договору №
21-2522-0038. Позивач на підставі вищезазначених документів здійснив
виплату страхового відшкодування в розмірі 8 772 ( восьми тисяч сімсот сімдесяти двох ) гривень 40
копійок. За ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи в   розмірі
виплаченого відшкодування.

27 жовтня 2005 року та 11
січня 2007 року на адресу Відповідача були направлені регресні вимоги
відповідно № 201/117 та № 03/0087 з проханням відшкодувати вказану шкоду в
добровільному порядку, однак він залишив вказані вимоги без розгляду.

В судовому засіданні
представник позивача та п підтримали позовні вимоги та просять стягнути з
Відповідача - ОСОБА_1 на користь Позивача - Закритого акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська страхова група» 8 772 ( вісім тисяч  сімсот сімдесят дві) гривні 40 копійок по
відшкодуванню завданої шкоди.

Відповідач та його
представник позовні вимоги не визнали, та просять відмовити в задоволенні
позовних вимог на тій підставі, що постановою Верховного суду України від 27 квітня 2007 року зазначено
те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить даних, необхідних
для правильної юридичної кваліфікації дій ОСОБА_1., а суд, всупереч вимогам ст.
278
КУпАП, не вжив заходів для усунення зазначених недоліків
і, не з'ясувавши всіх обставин справи, постановив необгрунтоване рішення та
скасував постанову Черкаського районного суду від 21.09.2004 року, а справу направив на новий судовий розгляд,
результатом якого було закриття провадження по справі. На підставі висновку
судової авто - технічної експертизи № 436-АТ від 04.07.2007 року зазначається
що в діях водія  ЗАЗ-110307 ОСОБА_2.  вбачається невідповідність вимогам Правил

дорожнього руху України, що з технічної точки зору і
знаходиться в причинному зв'язку з настанням даної ДТП та їх наслідками, тому в позову має бути відмовлено.

Третя особа що не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору, притягнута судом, на стороні позивача,
директор ПВКФ «Лернас» ОСОБА_2. жодного разу в судове засіданні не з'явилась,
хоч неодноразово викликалась судом у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача та його представника та дослідивши всі
пред'явлені суду докази прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів
справи, 26
серпня 2004 року, близько 21 години на 101 км +
450 м в с. Ч. Слобода
під'їхавши до перехрестя автодороги
Канів-Черкаси-Кременчук, зупинилась, а потім розпочала
виконувати лівий поворот, виїхавши на праву сторону автодороги виникло зіткнення з автомобілем ВАЗ-2108 державний
номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1., який рухався по
автодорозі Канів-Черкаси-Кременчук. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали
механічні ушкодження, а водії автомобілів та пасажири автомобіля ЗАЗ-110307
тілесні ушкодження.

До відповідальності було
притягнуто тільки водія ОСОБА_1., але постановою Верховного суду України від 27 квітня 2005 року постанову
Черкаського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2004 року щодо
ОСОБА_1. було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд. А на
підставі постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 03.06.2005 року провадження по справі про притягнення до
адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130
КУпАП закрито за скінченням строку накладення
адміністративного стягнення.

Згідно до вимог ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно
правові наслідки дій осіб, стосовно якої ухвалено постанову суду з лише з
питань, чи мали місці ці дії та чи вчинені вони цією особою. Усі інші
обставини, в тому числі розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню мають бути
доведеними сторонами, що беруть участь у справі у загальному порядку,
визначеному законом.

З постанови Черкаського
районного суду від 03.06.2005
року випливає, що адмінпровадження було порушене відносно
ОСОБА_1. за вчинення ним правопорушення лише щодо керування транспортним
засобам у стані алкогольного сп'яніння (ст.130 КУпАП) і було закрите за скінченням строку накладення
адміністративного стягнення, а питання щодо
кваліфікації дій за ознаками правопорушення передбаченого ст. 124 чи 126
КУпАП, тобто за порушення водієм правил дорожнього руху,
взагалі судом не вирішувалось. Тобто, з
вказаної постанови суду неможливо прийти до висновку, що були порушені саме
ОСОБА_1. правила дорожнього руху.

На підставі висновку
судово-автотехнічної експертизи № 436-AT від 04.08.2007 року водій автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_1. рухався по головній дорозі та мав
право розраховувати на те, що й інші учасники руху виконують Правила дорожнього
руху України, водієм автомобіля ЗАЗ-110307 ОСОБА_2. була створена небезпека для руху, він перебував в аварійній
обстановці, але перед цим вживав спиртні напої та сів за кермо транспортного
засобу, тому в діях водія автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_1. вбачається
невідповідність вимогам п. 2.9.а Правил
дорожнього руху України. В дорожній обстановці що склалась водій автомобіля
ЗАЗ-110307
ОСОБА_2. проявила неуважність, не стежила за дорожньою
обстановкою, при виконанні маневру повороту, та при виїзді на головну дорогу не
помітила автомобіль який в цей час рухався по головній дорозі, не вжила заходів
для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не виконала вимоги
дорожнього знаку 2.1
«Дати дорогу», до моменту зіткнення виїхала на головну
дорогу, тому в діях водія автомобіля ЗАЗ-110307 ОСОБА_2. вбачається невідповідність вимог п. 2.3.6, п. 10.1,
п. 12.3
та п. 16.11 Правил
дорожнього руху України та руху, що з технічної точки зору і знаходиться в
причинному зв'язку з настанням даної ДТП та їх наслідками.

Згідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними фізичної
особи майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала.

Особа
звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини, до того ж у відповідності з вимогами ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме:
шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог ст. 10
ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тому, беручи до уваги вищевикладене та в сукупності з іншими
матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним
належним чином не підтвердженим доказами, тому у задоволенні позовних вимог ЗАТ
«
Страхова компанія « Українська страхова група » до ОСОБА_1,
третя особа на стороні позивача приватна виробничо - комерційна фірма „ Лернас „ в особі
директора ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу має бути відмолено .

Відповідно до вимог ст.88
ЦПК України судові витрати мають бути розподілені на підставі наданих
документів, що підтверджують дані витрати, пропорційно до розміру задоволених
(відмовлених) позовних вимог, відповідач ОСОБА_1. не довів суду, що ним були
понесені які судові витрати, і судові витрати залишаються за сторонами.

На підставі  вищевикладеного та керуючись ст.ст. 99, 1187,
1188,1191,1194 ЦК України  ст.ст. 10,11, 88,209,212, 214-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволення позову Закритого
акціонерного товариства «Страхова компанія « Українська страхова група » до ОСОБА_1,  третя  особа на стороні позивача приватна виробничо
- комерційна фірма „
Лернас „ в особі
директора ОСОБА_2, про  відшкодування
шкоди,   заподіяної  внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу - відмовити. Судові витрати залишити за сторонами Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення   рішення . Апеляційна скарга
на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви на апеляційне оскарження   через суд першої інстанції.