№2-1556 2007 рік
РІШЕННЯ

Іменем України

17
грудня 2007 року                                                                                                м.
Зміїв

Зміївський
районний суд Харківської області в складі:

головуючого
судді - Хорунжого І. Д. при секретарі
-    Дятловій А. О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Змієві цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1до ОСОБА_2 про виселення з жилого приміщення,

встановив:

У вересні 2007
року ОСОБА_1  звернувся до суду зі
вказаним вище позовом.

Позивач
зазначив,  що 20 травня 1993 року,  однокімнатна квартира АДРЕСА_1 була
приватизована ним і його матір'ю ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,  було
визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири за кожним.

Сестра
позивача ОСОБА_4  в період хвороби матері забрала проживати її
в свій дім зі вказаної вище квартири і в жовтні 1998 року,  без згоди позивача передала спірну квартиру
для проживання ОСОБА_2 без оформлення будь-яких документів на це,  тому позивач просить суд виселити ОСОБА_2  з квартири АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав,  вказавши на
те,  що у жовтні 1998 року він домовився
про купівлю квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_4
за 1700 доларів США і як передплату передав їй 1500 доларів США,  при цьому вона передала ключі від квартири в
якій він і проживає,  тому просить суд
відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши
показання сторін,  допитавши свідка,  вивчивши матеріали справи,  суд прийшов наступного.

Судом
встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом
встановлено,  що 20 травня 1993 року на
праві сумісної власності була приватизована квартира АДРЕСА_1 по 1А частині за
ОСОБА_3 і ОСОБА_1. ,  що підтверджується
копією свідоцтва про право власності на житло. (а.с. 5).

Згідно копії
свідоцтва про смерть,  ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 (

а.с. 21).

Як
вбачається з свідчення сторін у справі,
свідка ОСОБА_4
,  копії обвинувального висновку (
а.с. 26-32),  копії постанови Зміївського
районного суду Харківської області від 13 серпня 1999 року ( а.с.  37-38) між ОСОБА_2 і ОСОБА_4   в жовтні   1998 року відбулася усна домовленість про
купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1 за 1700 доларів США і ОСОБА_2 передав
ОСОБА_4  в рахунок договору 1500 доларів США.

Останню суму 200
доларів США ОСОБА_2
не віддав по теперішній час.

Як
вбачається з показань ОСОБА_4  в судовому засіданні,  договір купівлі - продажу не був оформлений
нотаріально з вини ОСОБА_2,  так як він
не сплатив повністю суми згідно договору.

Згідно  ст.
227 ЦК України
1963 року,  договір купівлі-продажу
жилого будинку,  повинен бути нотаріально
посвідчений,  якщо хоча б однією із
сторін є громадянин.

Недодержання
цієї вимоги тягне недійсність договору ( ст.
47 цього Кодексу).

Виходячи
з викладеного,  суд дійшов висновку,  що усний договір купівлі-продажу
приватизованої квартири без нотаріального посвідчення і без згоди другого
співвласника квартири є недійсним.

Згідно
ч.2  ст.
48 ЦК України
(в редакції 1963 року) по недійсності угоди кожна з сторін зобов'язана
повернути другій стороні все одержане за угодою,  а при неможливості повернути одержане в
натурі - відшкодувати його вартість у грошах,
якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені Законом.

Відповідно
до копії свідоцтва про право на спадщину за законом,  за позивачем ОСОБА_1.  визнано право власності і на другу частину
спірної квартири,  яка залишилась як
спадкове майно після смерті його матері ОСОБА_3 ( а.с. 54).

Згідно
ч.1  ст.
319 ЦК України
( 2004 року) власник володіє,
користується,  розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Виходячи
з викладеного,  суд дійшов висновку,  що ОСОБА_2 безпідставно проживає у квартирі
АДРЕСА_1,  власником квартири
обґрунтовано заявлена вимога про його виселення,  пому позовні вимоги підлягають задоволенню і
ОСОБА_2 підлягає виселенню,  без надання
іншого жилого приміщення.

Згідно  ст.  88
ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 16 грн.
судових витрат по справі.

Керуючись  ст.
ст.  5, 10, 11, 209, 212, 214-215
ЦПК України,   ст.   ст.
227 ч.2,  48 ЦК України (1963
року),  ч.1  ст. 3 19 ЦК України (2004 року),
суд

вирішив:

Позовну заяву
ОСОБА_1 задовольнити.

Виселити
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 ( шістнадцять) грн. судові витрати по справі.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через Зміївський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня
його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку передбаченому ч. 4  ст.
295 ЦПК України.