Справа № 2-1861/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29
жовтня 2007 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Дегтярчук М.О. , при секретарі - Соколик І.В., за участю
представника позивача - ОСОБА_1, за участю представника відповідача -  ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Лозова Хар­ківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Комунальне підприємство "
Дирекція єдиного замовника", Служба у справах неповнолітніх Лозівської
міської Ради "про визнання втратившим право користува­тися житловим
приміщенням та анулювання реєстрації (прописки)" ,-

встановив:

29
серпня 2007 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним по­зовом
посилаючись на те, що вона з квітня 1992 року проживала разом з синомОСОБА_5 та
колишнім чоловікомОСОБА_4мешкала в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 їх квартира
не приватизована. В серпні 2004 року шлюб між нею таОСОБА_4було розірвано і
відповідач пішов з дому, його місце проживання невідоме і до теперішнього часу.
Відповідач забрав з собою всі свої речі, в квар­тирі не з'являється, комунальні
послуги не оплачує. Позивачка вважає, що викладене дає їй підстави на звернення
до суду з позовом про визнання ОСОБА_4таким, що втратив право користування
житловим приміщенням, та анулюванням його реєстрації, оскільки відповідач
відсутній в спірній квартирі більше 2 років поспіль.

Позивач
ОСОБА_3 в судовому засіданні 09 жовтня 2007 року підтримала свої ви­моги по
мотивам, викладеним в позовній заяві. ОСОБА_3 пояснила, що згідно рішення
Ло-зівського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2004 року
було встановле­но порядок користування зазначеною квартирою, їй з сином було
виділено в користування кімната розміром 17,1 кв. метра, а відповідачу кімната
розміром 12,6 кв. м., кухня, ванна, ту­алет та прихожа зосталися в сумісному
користування. Згідно рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради від
14 листопада 2006 року № 965 "Про переоформлення особових рахунків на
житлові приміщення" особові рахунку в квартирі АДРЕСА_1 були об'єднані за
взаємною згодою та визнана квартиронаймачем ОСОБА_3 Та­кож пояснила, щоОСОБА_4.
не проживає в зазначеній квартирі, обов'язків по сплаті за ко­мунальні послуги
не виконує, в добровільному порядку знятися з реєстрації в даній квартирі не
бажає. ОскількиОСОБА_4. не проживає в спірній квартирі, квартиру не утримує, за
кому­нальні послуги не платить, вона і сама також не оплачує комунальні
послуги, але за свій кошт в квартирі робить ремонт. Житлове приміщення
відповідач залишив з власної волі, за­брав з собою свої особисті речі, тому
позивач просила визнати ОСОБА_4таким, що втратив право користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1

Представник
позивача ОСОБА_1підтримав доводи позивача та наполягав на задоволені
вимог.

ВідповідачОСОБА_4.
в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечу­вав проти задоволення
позову і пояснив, що він дійсно через неможливість працевлаштува-

тися
за місцем постійного проживання був змушений влаштуватися на
роботу в ТОВ "Стальконструкція" та 02 вересня 2005 року був
відряджений на об'єкт ВАТ "Полтавський ГОК" в м. Комсомольськ, Полтавської області, де він працює до теперішнього часу,
за міс­цем роботи йому було надано гуртожиток для тимчасового проживання, про
що відповідач надав суду довідки. Він 3-4 рази на рік повертався до місця свого
постійного проживання, відвідував квартиру, ночував, користувався своїми
речами, які зберігалися в квартирі, а саме диваном, шафою, та іншими речами,
але намагався це робити у відсутність позивача та їх неповнолітнього сина
ОСОБА_5, в той час коли вони знаходилися на роботі в м. Москва, оскі­льки з
позивачем ОСОБА_3 та сином у них склалися неприязні відносини. Відповідач
уникаючи конфліктів, був вимушений відвідавши квартиру, іти ночувати до своєї
рідної сес­три або батька.ОСОБА_4. пояснив, що він частково, в розмірі 200
гривень, оплатив комуна­льні послуги, про що надав суду ксерокопію квитанції
про оплату комунальних послуг. В грудні 2007 року його відрядження закінчиться
і він буде змушений повернутися в м. Лозова, та він має намір проживати в
зазначеній квартирі, оскільки у нього немає іншого житла у власності.
Відповідач пояснив, що дану квартиру вони отримали шляхом обміну однокімна­тної
квартири, яка належала йому, з доплатою, а кошти на доплату надала позивач
ОСОБА_3

Представник
відповідача ОСОБА_2 вважала позов необгрунтованим та таким, що не підлягає
задоволенню.

Представник
третьої особи КП "Дирекції єдиного замовника" в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та
належним чи­ном, надав суду лист, в якому просить розглянути справу у його
відсутність, а рішення по справі прийняти відповідно до діючого законодавства.

Представник
третьої особи - Служби у справах неповнолітніх Лозівської міської ради
підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача
та його представника, представника третьої особи - Служби у справах неповно­літніх
Лозівської міської ради, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, неповнолітнього свідка ОСОБА_5, суд не знаходить підстав
для задоволення позову, виходячи з наступного :

Судом
встановлено, що ОСОБА_3 перебувала зОСОБА_4в зареєстрованому шлюбі до 30 серпня
2004 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу (ас.
8).

В період
шлюбу в порядку обміну ними 22 квітня 1992 року була придбана квартира
АДРЕСА_1, що підтверджується ксерокопією ордеру на житлове приміщення № 1999
(а.с. 36). ОСОБА_3 підтвердила той факт, що спірну квартиру вони з відповідачем
отримали в результату обміну його однокімнатної квартири з доплатою її коштів.

В
теперішній час в зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_3,ОСОБА_4. та їх син
ОСОБА_5, квартира не приватизована, це підтверджується особовим рахунком
виданим КП "Дирекція єдиного замовника" (а.с. 37).

Згідно
рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської об­ласті від 21 жовтня 2004
року (а.с. 10-11) було встановлено порядок користування зазначе­ною квартирою,
ОСОБА_3 з сином було виділено в користування кімната розміром 17,1 кв. метра, а
ОСОБА_4 кімната розміром 12,6 кв. м., кухня, ванна, туалет та прихожа зоста­лися
в сумісному користування.

Згідно
рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради від 14 листопада 2006 року
№ 965 "Про переоформлення особових рахунків на житлові примі­щення"
особові рахунку в квартирі АДРЕСА_1 були об'єднані за взаємною згодою та
визнана квартиронаймачем ОСОБА_3 (а.с. 12).

Комунальні                послуги   ОСОБА_3
та  ОСОБА_4    не

оплачують, про що свідчить
повідомлення про наявність заборгованості (а.с. 34-35). В пері­од розгляду
справи відповідачОСОБА_4. сплатив частково 200 гривень за комунальні послу­ги ,
що підтверджується ксерокопією квитанції (а.с. 56)

ОСОБА_4
через неможливість працевлаштуватися за місцем по­стійного проживання був
змушений влаштуватися на роботу в ТОВ "Стальконструкція" та 02
вересня 2005 року був відряджений на об'єкт ВАТ "Полтавський ГОК" в
м. Комсомо­льск, Полтавської області, де він працює до теперішнього часу,
за місцем роботи йому було надано гуртожиток для тимчасового проживання, що
підтверджено довідками (а.с. 38,39, 55).

В грудні
2007 року у ОСОБА_4закінчується відрядження він має намір повернутися в м.
Лозова, та проживати в спірній квартирі, оскільки у нього немає ін­шого житла у
власності.

Допитана
за клопотанням позивача свідок ОСОБА_6, сусідка сторін по справі, суду
пояснила, що протягом двох з половиною років вона не бачила ОСОБА_4в спірній
квартирі. їй відомо, щоІНФОРМАЦІЯ_1 мають значні борги по оплату комунальних по­слуг.

Допитана
за клопотанням позивача свідок ОСОБА_7поясни­ла, щоОСОБА_4. коли виїхав з
квартири то забрав свої речі, комунальні послуги не оплачує. Після його
від'їзду в квартирі залишився лише диванОСОБА_4, який стоїть в кімнаті, яка
була виділена відповідачу за рішенням суду.

Допитана
за клопотанням відповідача в якості свідка його сестра ОСОБА_8підтвердила, що
колиОСОБА_4. виїхав з квартири то в його кімнаті залишили­ся його речі, а саме:
диван, шафа, письмовий стіл.ОСОБА_4. приїздить в м. Лозова 3-4 рази на рік,
відвідує квартиру, але оскільки у нього неприязні відносини з сином, який в
даний час мешкає в зазначеній квартирі, тоОСОБА_4. ночує у неї.

Зазначені
обставини підтверджені і свідком ОСОБА_9, яка була допитана судом за
клопотанням відповідача.

Свідок
ОСОБА_10 допитана за клопотанням представника позивача пояснила, що вона є
сусідкою сторін по справі, ОСОБА_4в квартирі АДРЕСА_1 вона не бачила з 2004
року.

Неповнолітній син позивача та відповідача ОСОБА_5 пояснив, що його батько
покинув квартиру та в його присутності в квартирі жодного разу не з'являвся,
ключі від квартири у батька є і йому ніхто ніколи не забороняв жити в цій
квартирі. В квар­тирі залишився диванОСОБА_4, про що на заперечувала і ОСОБА_3

Згідно
зі статтею 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності най­мача або
ч.1енів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців,
якщо наймач або ч.1ени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк може бути продовжено.

Оскільки
згідно п. 2. ч. З ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тим­часово
відсутнім наймачем або ч.1енами його сім'ї понад шість місяців у випадках
тимчасо­вого виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером
роботи (екіпажі суден, працівники геологічних, розвідувальних партій,
експедицій тощо) або у зв'язку з навчанням (студенти, аспіранти тощо) -
протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Як вбачається із
тексту закону, він не містить вичерпного переліку осіб, за якими зберігається
право на жилу площу на весь період виконання робіт. Вирішальними в цьому
випадку є умо­ви і характер роботи, а саме те, що тимчасове відрядження вимагає
виїзду відповідача ОСОБА_4із місця постійного проживання.

Пленум
Верховного Суду України в п. 10 постанови N 2 від 12 квітня 1985 року "Про
деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
Украї­ни" зі змінами та доповненнями роз'яснив, що у справах про визнання
наймача або ч.1ена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим
приміщенням (ст. 71 Житлового ко­дексу України), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності
(перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду,

внаслідок   неправомірної   поведінки
інших ч.1енів   сім'ї  тощо)
суд   може   продовжити пропущений строк.

В
судовому засідання було достовірно встановлено, щоОСОБА_4. через неможли­вість
працевлаштуватися за місцем постійного проживання був змушений влаштуватися на
роботу в ТОВ "Стальконструкція" та 02 вересня 2005 року був
відряджений на об'єкт ВАТ "Полтавський ГОК" в м. Комсомольск, Полтавської області, де він працює до теперішнього часу,
за місцем роботи йому було надано гуртожиток для тимчасового проживання.

Суд
також дав оцінки тим обставинам, що в квартирі знаходяться речі відповідача, а
саме деякі меблі, і тому, що останній інколи проводить оплату за комунальні
послуги, має намір в подальшому гасити борг та сплачувати поточні платежі.

Судом
також встановлено, що порядку обміну, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 22 квітня 1992 року
була придбана квартира АДРЕСА_1. Вони обміняли однокімнатну квартиру, яка
раніше належала ОСОБА_4 з доплатою, кошти для доплати надала ОСОБА_3 Іншого
житла у власності відповідача не­має, тому після повернення із відрядження
ОСОБА_4 ніде буде проживати.

Згідно
рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовт­ня 2004
року було встановлено порядок користування зазначеною квартирою, позивачу з си­ном
було виділено в користування кімната розміром 17,1 кв. метра, а відповідачу
кімната розміром 12,6 кв. м., кухня, ванна, туалет та прихожа зосталися в
сумісному користування, особові рахунку розподілені, дане рішення набрало
законної чинності, ніким оскаржено не було.

Таким
чином, судом не встановлено, а позивачем не доведено факт відсутності в спірній
квартирі відповідача більше строку встановленого статтею 71 Житлового Кодексу
України, без поважних причин, томуОСОБА_4. не може бути визнаний втратившим
право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1.

Керуючись
ст.ст.10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 71, 72 Житлового Кодексу
України, Постанова Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12 квітня 1985 ро­ку
"Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового
кодексу України", суд -

вирішив :

В позові
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Комунальне підприємство " Дирекція
єдиного замовника"; Служба у справах неповнолітніх Лозівської міської Ради
"про визнання втратившим право користуватися житловим приміщенням та
анулювання реєстрації (прописки)" - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хар­ківської
області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею копії до
апеляційної інстанції або в порядку передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.