Справа №2-7725/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2007
року                                                   м.
Одеса

Малиновський
районний суд м.Одеси у складі:

головуючого
судді           -                  Буран О.М.,

при секретарі                   -                  Коровіній Л.О.,

розглянувши
у  відкритому  судовому
засіданні  в  залі
суду  у  місті Одесі
цивільну  справу  за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ДП „Центр державного земельного кадастру при
державному комітеті України по земельних ресурсах" Одеська регіональна
філія про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, суд

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007
року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ДП „Центр державного
земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах"
Одеська регіональна філія з вимогою зобов*язати відповідачку ОСОБА_2 не чинити
йому перешкоди в користуванні власністю - земельною ділянкою площею 0,0833 га,
яка розташована в АДРЕСА_1, внести зміни до Державного Акту про право приватної
власності № 08 від 6 січня 2005 року на земельну ділянку площею
0,0833 га, а саме замість АДРЕСА_2 вказати АДРЕСА_1 та встановити порядок
виконання рішення та зазначити що рішення суду є підставою для видачі
Управлінням земельних ресурсів у м. Одесі позивачу Державного Акту про право
власності на земельні ділянку площею 0,0833 га, яка розташова по АДРЕСА_1, а
також для реєстрації в установленому законом порядку ДП „Центр державного
земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах"
Одеська регіональна філія, Державного Акту про право власності на вищевказану
земельну ділянку за позивачем.

Свої вимоги
позивач обґрунтовує тим, що у 1997 році він отримав в дар 2/25 частин житлового
будинку з відповідними частинами надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1. Інша половина домоволодіння належить ОСОБА_2 - відповідачці по
справі. У 2005 році позивач отримав державний Акт про право власності на
земельну ділянку площею 0,0833 га, за адресою: АДРЕСА_2, у межах згідно з
планом. На даний час, між сусідами - сторонами по справі, виникають суперечки
щодо користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою.

Посилаючись,
зокрема, на ст. ст. 373-374 ЦК
України, ст. ст. 91, 152 ЗК України, позивач просить суд задовольнити
позов.

У судовому
засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі й просив
суд задовольнити позов.

Відповідач
ОСОБА_2 у судове засідання з*явилася, позовні вимоги визнала, просила суд
задовольнити позов.

Представник ДП
„Центру державного земельного кадастру при державному комітеті України по
земельних ресурсах" Одеської регіональної філії, у судове засідання не
з*явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 169
ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо
зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі
наявних у справі даних чи доказів.

Вислухавши
пояснення позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи й оцінивши
зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає
повному задоволенню.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому
засіданні встановлено, що 21 жовтня 1997 року позивач отримав в дар 2/25 частин
житлового будинку з відповідними частинами надвірних споруд за адресою:
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1. Решта домоволодіння належить відповідачці ОСОБА_2.

Судом було
встановлено, що між сторонами постійно виникали сварки відносно порядку
користування домоволодінням та земельною ділянкою на якій розташована будівля.

За захистом своїх
прав, позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про
визначення порядку користування земельною ділянкою. Рішенням суду від
03.03.2003 року було визначено порядок користування земельною ділянкою: у
відповідності до технічного звіту міського бюро архітектури та містобудування
Одеського ПК, про установлення межі земельної
ділянки, позивачу було виділено у користування земельну ділянку площею
0,0833 га, а відповідачці виділено земельну ділянку площею 0,0792 га (а. с. 4).

26 серпня 2003
року, рішенням суду ОСОБА_1 було визначено у володіння, користування та
розпорядження домоволодіння по АДРЕСА_1 (літ. II, III, Г, Л, Н, № 3, № 7).

У відповідності
до вимог ст 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю
набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного
Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до
ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на
земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем
документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно зі ст 126
ЗК України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується державними актами.

6 січня 2005
року позивач отримав Державний Акт про право власності на земельну ділянку
площею 0,0833 га у межах згідно з планом (а. с. 6). Згідно з Актом, земельна
ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Після отримання
державного Акту, відповідачка, ОСОБА_2 почала стверджувати, що нібито позивач
здійснив захват її землі, мотивуючи тим, що відповідно до рішення суду від
26.08.2003 року їй було виділено домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2. Однак
вказана спірна ділянка площею 0,0833 га рішенням суду була виділена позивачеві.
З цього приводу між сторонами постійно виникають скандали.

У відповідності
до вимог ст. 373 ЦК України
право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється
відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на
свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки
може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею
цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших
осіб.

Згідно ст. 91 ЗК
України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників
суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Таким чином,
власник земельної ділянки має право користуватись ділянкою на власний розсуд, з
урахуванням обмежень встановлених чинним законодавством, дотримуючись її
цільового призначення та не порушуючи прав власників суміжних земельних
ділянок. Праву власника на власний розсуд володіти користуватись та
розпоряджатись земельною ділянкою кореспондує обов'язок необмеженого кола осіб,
в тому числі і власників суміжних ділянок, не порушувати його права власності.

З урахуванням
обставин, встановлених у судовому засіданні та викладених положень чинного
законодавства дії відповідачки були спрямовані на перешкоджання позивачу у
здійсненні ним свого права власності на належну йому земельну ділянку, що є
порушенням чинного законодавства України.

Відповідно до
ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Згідно ч. 2 ст.
158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння,
користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності
громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл,
селищ, міст, районів та областей.

Таким чином,
законодавство України гарантує власнику можливість захищати своє право
власності на земельну ділянку у судовому порядку від порушень з боку інших
осіб, в тому числі і власників суміжних земельних ділянок.

З урахуванням
обставин встановлених у судовому засіданні та положень чинного законодавства
України, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та
можливість захисту його прав шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкод
у користуванні власністю - земельною ділянкою.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст.3 - 8, 11, 15, 169, ч.3 ст. 208, ст. ст. 209,
212-215, 218,223 ЦПК України, ст. ст. 373 - 374 ЦК України, ст. ст. 78, 91, 125, 126, 152, ч. 2 ст. 158 ЗК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 -   задовольнити.

Зобов*язати
ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні власністю - земельною
ділянкою площею 0,0833 га, яка розташована в АДРЕСА_1.

Внести зміни до
Державного Акту про право приватної власності № 08 від 6 січня 2005 року
на земельну ділянку площею 0,0833 га, а саме замість АДРЕСА_2 вказати АДРЕСА_1.

Встановити
порядок виконання рішення та зазначити що рішення суду є підставою для видачі
Управлінням земельних ресурсів у м. Одесі ОСОБА_1 Державного Акту про право
власності на земельні ділянку площею 0,0833 га, яка розташова по АДРЕСА_1, а
також для реєстрації в установленому законом порядку ДП „Центр державного
земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах"
Одеська регіональна філія, Державного Акту про право власності на земельну
ділянку площею 0,0833 га, яка розташова по АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_1.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо заяву про апеляційне
оскарження подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, але
апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.