Справа №2-311/2007р.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2007 року Централь
но-Міський районний суд м. Гор
лівки Донецької області у ск
ладі:
головуючого - судді Реутов
ої В.І.,
при секретарі - Кобець О.П.,

за участю позивача ОСОБА
_1,
відповідача ОСОБА_2,
представника позивача ОС
ОБА_3,
представника відповідача
ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому с
удовому засіданні в місті Го
рлівці Донецької області цив
ільну справу за позовом ОСО
БА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4
про визнання права власност
і на частку у спільному майні
і визнання правочину недійс
ним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду
із позовом, в якому зазначає,
що в 2001 році він разом з відпові
дачем ОСОБА_2 придбав квар
тиру в АДРЕСА_1. В подальшо
му ця квартира була спільно н
ими виведена із житлового фо
нду і оформлена як приміщенн
я магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»
, засновником та директором я
кого є позивач. При придбанні
квартири, а в подальшому при в
иведенні її із житлового фон
ду, право власності на цю квар
тиру було оформлено на відпо
відача ОСОБА_2, але між поз
ивачем та відповідачем ОСО
БА_2 була досягнута домовле
ність вважати це приміщення
спільною власністю, оскільки
витрати на придбання кварти
ри, ремонт та виведення із жит
лового фонду позивач та відп
овідач ОСОБА_2 несли в рів
них частках. Оформлення прав
а спільної власності позивач
та відповідач ОСОБА_2 від
клали на невизначений строк,
але відповідач ОСОБА_2 на
підтвердження права позивач
а на частку в приміщення вида
ла йому 29 жовтня 2002 року письмо
вий документ, я якому підтвер
дила рівне з нею право власно
сті на вказане приміщення. Вк
азував на те, що на момент пода
ння позову до суду йому стало
відомо, що відповідач ОСОБ
А_2 07 вересня 2004 року в тайні ві
д нього відчужила належне йо
му на праві спільної власнос
ті приміщення магазину «ІН
ФОРМАЦІЯ_1», подарував його
своїй сестрі - відповідачу
ОСОБА_4 Вважав, що діями відп
овідача ОСОБА_2 порушила й
ого права, так як він сплатив п
оловину вартості приміщення
, зробив його перепланування
, відремонтував його і перепл
анував під магазин, а остання
без його відома і згоди відчу
жила приміщення відповідачу
ОСОБА_4 Позивач зазначав,
що відповідач ОСОБА_4, зна
ючи про право спільної власн
ості його і відповідача ОСО
БА_2 на спірне приміщення, вс
тупила в зловмисну домовлені
сть з відповідачем ОСОБА_2
і таким чином, позбавила його
майна. Просив визнати факт зн
аходження магазину «ІНФОР
МАЦІЯ_1», розташованого в
АДРЕСА_1, в спільній власнос
ті його та відповідачки ОСО
БА_2, встановивши частки в да
ному майні в розмірі 1/2 кожног
о із власників. Просив визнат
и недійсним договір даруванн
я приміщення магазина «ІНФ
ОРМАЦІЯ_1», укладений 07 верес
ня 2004 року між відповідачами
ОСОБА_2 та ОСОБА_4
В судовому засіданні позив
ач та його представник ОСОБ
А_3 підтримали позовні вимо
ги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в суд
овому засіданні позов не виз
нала і пояснила, що з позиваче
м ОСОБА_1 знайома приблизн
о з 2000 року. В 2001 році вона самост
ійно шукала собі квартиру на
першому поверсі для того, щоб
в подальшому використовуват
и її під «бізнес» і організув
ати косметичний салон або що
сь інше. Для чого вона розклею
вала на дверях під'їздів жили
х домів, розташованих на прос
пекті Перемоги, оголошення з
пропозицією про купівлю ква
ртири. В березні 2001 року їй подз
вонив ОСОБА_6 і дав згоду н
а продаж належної йому двокі
мнатної АДРЕСА_2. Передумо
вою для укладання такого дог
овору ОСОБА_6 висунув вимо
гу про те, щоб вона (ОСОБА_2)
придбала на його ім'я однокім
натну квартиру, а різницю у ва
ртості квартир віддала йому
- ОСОБА_6 02 квітня 2001 року у пр
иватного нотаріуса Горлівсь
кого міського нотаріального
округу Кінащук М.А. було уклад
ено два договори купівлі-про
дажу: за одним вона (ОСОБА_2
) придбала двокімнатну кварт
иру у ОСОБА_6, за іншим - ОС
ОБА_6 придбав однокімнатну
АДРЕСА_3. За придбану у ОС
ОБА_6 квартиру вона розрахо
вувалася власними грошима,
ОСОБА_1 не приймав ніякої уч
асті у розрахунках, гроші їй н
е давав. Після придбання вказ
аної квартири вона і позивач
вирішили спільно зайнятися
підприємницькою діяльністю
. Вона погодилася з тим, щоб кв
артира була переобладнана пі
д магазин, і вона в якості її в
кладу у спільну «бізнес» над
асть можливість ОСОБА_1 ви
користовувати належне їй при
міщення, а позивач буде закуп
овувати товари і займатися ї
х реалізацією. Для цього квар
тира була виведена із житлов
ого фонду, вона була відремон
тована і переобладнана під м
агазин. Позивач надавав їй до
помогу у виведенні квартири
із житлового фонду. Ремонт і п
ереобладнання квартири були
здійснені позивачем за її вл
асні кошти, які вона передала
позивачу про що останній вла
сноручно написав розписку. П
ісля того, як позивач написав
розписку про отримання грош
ей, він став вимагати від неї г
арантій того, що вона не відмо
виться від спільної підприєм
ницької діяльності в її прим
іщенні. На підтвердження дом
овленості про спільну підпри
ємницьку діяльність вона під
диктовку позивача написала
розписку про те, що позивач є с
піввласником магазину «ІН
ФОРМАЦІЯ_1», розташованого
за адресою АДРЕСА_1, у рівн
ій з нею часткою. Вона ніколи н
е визнавала позивача співвла
сником спірного приміщення,
він знав про це. Ніякої домовл
еності між нею та позивачем щ
одо нотаріального оформленн
я прав власності останнього
на спірне приміщення не існу
вало. Навпаки позивач визнав
ав за нею право приватної вла
сності на спірне приміщення,
укладав з нею договір оренди
. Вона самостійно укладала до
говори оренди земельної діля
нки, на якій розташоване спір
не приміщення. В 2004 році вона за
сімейними обставинами змуше
на була виїхати за межі Украї
ни, і у зв'язку з цим подарувал
а спірне приміщення своїй се
стрі ОСОБА_4 Для нотаріаль
ного оформлення договору дар
ування вона робила замовленн
я в КП «Горлівське БТІ» на отр
имання довідки-характеристи
ки для відчуження спірного п
риміщення. Із КП «Горлівське
БТІ» приходив технік, робив з
аміри приміщення. Позивач зн
ав про це і ніяким чином не зап
еречував проти цього. Просил
а відмовити у задоволенні по
зову у зв'язку з безпідставні
стю і пропуском строку позов
ної давності.
Представник відповідача
ОСОБА_4 ОСОБА_5 у судовом
у засіданні позов не визнав і
пояснив, що нежитлове приміщ
ення, яке було прийнято в дар
ОСОБА_4, раніше належало ві
дповідачу ОСОБА_2 Ніякої з
ловмисної домовленості між
ОСОБА_4 та відповідачем
ОСОБА_2 не існувало. У зв'язк
у з виїздом відповідача ОСО
БА_2 за межі України, як перед
бачалося на постійне місце п
роживання, остання вирішила
подарувати спірне приміщенн
я своїй сестрі ОСОБА_4 Дог
овір дарування спірного прим
іщення був нотаріально посві
дчений. Позивач ОСОБА_1 зн
ав про це. Просив в позові відм
овити.
Вислухавши пояснення стор
ін та їх представників, показ
и свідків, дослідивши письмо
ві матеріали по справі, суд ді
йшов висновку, що в задоволен
ні позовних вимог слід відмо
вити за сукупністю наступних
обставин.
Відповідно до ст. 328 ЦК Україн
и право власності набуваєтьс
я на підставах, що не забороне
ні законом, зокрема із правоч
инів. Право власності вважає
ться набутим правомірно, якщ
о інше прямо не випливає із за
кону або незаконність набутт
я права власності не встанов
лена судом.
Статтею 202 ЦК України встано
влено, що правочином є дія осо
би, спрямована на набуття, змі
ну або припинення цивільних
прав та обов'язків. Правочини
можуть бути

3
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори)
. Дво- чи багатостороннім прав
очином є погоджена дія двох а
бо більше сторін.
Згідно зі ст. 203 ЦК України в
олевиявлення учасника право
чину має бути вільним і відпо
відати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у фор
мі, встановленій законом.
Відповідно до ст. 205 ЦК Україн
и правочин може вчинятися ус
но або в письмовій формі. Стор
они мають право обирати форм
у правочину, якщо інше не вста
новлено законом.
Статтею 657 ЦК України встано
влено, що договір купівлі-про
дажу нерухомого майна уклада
ється у письмовій формі і під
лягає нотаріальному посвідч
енню та державній реєстрації
.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК Укра
їни якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов дого
вору, що підтверджується пис
ьмовими доказами, і відбулос
я повне або часткове виконан
ня договору, але одна із сторі
н ухилилася від його нотаріа
льного посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсн
им. У цьому разі наступне нота
ріальне посвідчення договор
у не вимагається.
В судовому засіданні встан
овлено, що 02 квітня 2001 року за до
говором купівлі-продажу, пос
відченим приватного нотаріу
сом Горлівського міського но
таріального округу Кінащук М
. А. реєстровий № 2584, ОСОБА_2 п
ридбала у ОСОБА_6 АДРЕСА
_2. Продаж було вчинено за 4480,00 г
ривень, які ОСОБА_6 одержа
в від ОСОБА_2 повністю до п
ідписання договору. Ці ж обст
авини в судовому засідання п
ідтвердив свідок ОСОБА_6,
який пояснив, що ОСОБА_1 не
приймав участі в придбанні к
вартири, і гроші йому за цю ква
ртиру не сплачував.
Судом не приймаються до ува
ги пояснення ОСОБА_1 стосо
вно того, що він давав ОСОБА
_2 гроші на придбання вказан
ої квартири, оскільки відпов
ідно до ст. 59 ЦПК України дані о
бставини можуть бути підтвер
джені тільки письмовими дока
зами.
В судовому засідання встан
овлено і ці обставини сторон
и не заперечували, що ОСОБА
_1 були зроблені ремонт та пе
реобладнання квартири під не
жиле приміщення. Після закін
чення ремонту ОСОБА_2 спла
тила ОСОБА_1 гроші за ремо
нт, про що ОСОБА_1 видав вла
сноручно написану розписку.

Суд не приймає до уваги пояс
нення ОСОБА_1 про те, що вар
тість ремонту була вдвічі бі
льшою ніж та сума, яку він одер
жав від ОСОБА_2, оскільки з
тексту розписки цього не вба
чається. ОСОБА_1 не надано
доказів того, що між ним та О
СОБА_2 була досягнута домов
леність про те, що ОСОБА_2 б
уде компенсувати тільки поло
вину суми ремонтних робіт, а і
ншу половину витрат буде нес
ти позивач.
Суд не приймає до уваги пояс
нення ОСОБА_1 про те, що офо
рмлення на його ім'я дозвільн
их документів для ремонту дл
я переобладнання квартири в
нежиле приміщення, свідчить
про набуття їм права власнос
ті на спірне приміщення, оскі
льки ці документи не є правов
становлюючими і містять в со
бі технічну інформацію ( прав
ила виконання певних видів р
обіт, матеріали креслення і т
.і.). Крім того, згідно з п.6 Догов
ору оренди приміщення, який б
ув укладений між ОСОБА_1 т
а ОСОБА_2 01 січня 2002 року, О
СОБА_1, як орендар, зобов'язав
ся самостійно за свій рахуно
к зробити проект перебудови
приміщення, що орендується. Н
а день звернення до суду дани
й договір не був розірваний і
не визнаний недійсним у вста
новленому законом порядку.

В судовому засіданні встан
овлено, що 22 серпня 2001 року ріше
нням виконавчого комітету Го
рлівської міської рада №487/1
ОСОБА_2 було надано дозвіл н
а переобладнання АДРЕСА_2
під нежиле приміщення. Після
закінчення ремонтних робіт
та переобладнання квартири н
ежиле приміщення було прийня
то в експлуатацію і ОСОБА_2
на підставі рішення виконав
чого комітету Горлівської мі
ської ради №3 від 08 січня 2003 року
було видано свідоцтво про пр
аво власності на вбудоване п
риміщення.

4
Суд не приймає до уваги поя
снення ОСОБА_1 про те, що ві
н є співвласником спірного п
риміщення, так як це підтверд
жується письмовим документо
м, виданим ОСОБА_2, і в якому
відповідачка підтвердила рі
вне з нею право власності на в
казане приміщення.
Позивачем не надано доказі
в того, що станом на 29 жовтня 2002 р
оку існувало таке нерухоме м
айно, як магазин «ІНФОРМАЦІ
Я_1». Також ОСОБА_1 не нада
но доказів того, що він і ОСО
БА_2 домовилися щодо усіх іс
тотних умов договору про пер
едачу йому права власності н
а 1/2 частину спірного приміщен
ня, що підтверджується письм
овими доказами. ОСОБА_1 не
надано доказів того, що відбу
лося повне або часткове вико
нання вказаного договору, і
ОСОБА_2 ухилилася від його н
отаріального посвідчення.

За таким обставин суд позба
влений можливості визнати пр
аво власності ОСОБА_1 на 1/2
частину магазина «ІНФОРМА
ЦІЯ_1», розташованого в АД
РЕСА_1.
Також судом не може бути виз
наний факт знаходження магаз
ина «ІНФОРМАЦІЯ_1» у спіль
ній власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 Факт володіння гром
адянином нерухомим майном на
праві власності встановлюєт
ься судом, якщо у заявника був
правовстановлюючий докумен
т на цей майно, але його втраче
но і немає можливості підтве
рдити наявність права власно
сті не в судовому порядку. О
СОБА_1 не надав доказів про в
ідсутність можливості одерж
ання чи відновлення відповід
ного документу про право вла
сності та про те, що на підстав
і цього документа спірне май
но належало йому на праві спі
льної власності.
Згідно зі ст. 232 ЦК України пр
авочин, який вчинено внаслід
ок зловмисної домовленості п
редставника однієї сторони з
другою стороною, визнається
судом недійсним.
В судовому засіданні було в
становлено, що 07 вересня 2004 рок
у між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
був укладений договір дарув
ання, який був посвідчений пр
иватним нотаріусом Горлівсь
кого міського нотаріального
округу Карпенком С.А. за реєст
ром №1613. За умовами даного дого
вору ОСОБА_2 передала безо
платно у власність, а ОСОБА
_4 прийняла від неї як даруно
к вбудоване приміщення, яке р
озташоване по АДРЕСА_2.
Позивачем не надано доказі
в того, сторони спірного дого
вору діяли через представник
ів, і хтось із представників в
ступив в зловмисну домовлені
сть з іншою стороною. Також по
зивачем не надано доказів то
го, що предметом спірного дог
овору було приміщення магази
ну «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташо
ване за адресою АДРЕСА_1.

Наведені вище обставини да
ють підстави для висновку, що
викладені в позові вимоги є н
еобгрунтованими і не підляга
ють задоволенню в повному об
сязі.
На підставі ст. ст. 202; 203; 205; 220; 328; 657 Ц
К України, керуючись ст. ст. 10; 11;
209; 212; 214; 215; 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні поз
овних вимог до ОСОБА_2 про
визнання факту знаходження
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», р
озташованого в АДРЕСА_1, у
спільній сумісній власності
і визначення часток співвла
сників, до ОСОБА_2 та ОСО
БА_4 про визнання недійсним
договору дарування приміщен
ня магазина «ІНФОРМАЦІЯ_1
», розташованого в АДРЕСА_1
, укладеного 07 вересня 2004 - року
відмовити.
Рішення може бути оскаржен
о в апеляційному порядку до А
пеляційного суду Донецької о
бласті через Центрально-Місь
кий районний суд міста Горлі
вки шляхом подачі в 10-денний с
трок з дня проголошення ріше
ння заяви про апеляційне оск
арження і поданням після цьо
го протягом 20 днів апеляційно
ї скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає закон
ної сили, якщо після закінчен
ня строку подання заяви про а
пеляційне оскарження (10 днів з
дня проголошення) заяви не бу
ло подано, а також,

5
якщо суду було подано заяв
у про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не бул
а подана протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційн
е оскарження.