Справа
№ 2-6211/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ              УКРАЇНИ

11 грудня 2007 року Суворовський районний суд м. Херсона
під головуванням судді
В.М. Палькової

при секретареві
І.В. Липовській

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Херсона
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 3-я особа приватний нотаріус
ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання
особистої приватної власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи
тим, що 20.02.2004р. між ОСОБА_5 та нею і відповідачами було укладено договір
купівлі-продажу квартири 8 по АДРЕСА_1. При укладенні договору вона не звернула
уваги на те що покупцями по даній угоді виступає вся її родина (на той час).
Хоча кошти за квартиру продавцю передавала вона свої особисті, які отримала від
продажу власної квартири та спадкової квартири від її батьків. В 2003 році вона
розірвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2.,
який на даний час хоче поділити квартиру АДРЕСА_1, як майно нажите
подружжям у шлюбі. Крім того, ОСОБА_2. з 2004 року з позивачем не проживає,
квартирою не займається та ніяких прав на спірну квартиру не має. Просить
визнати недійсним договір купівлі-продажу лише в частині покупців, оскільки
фактично покупцем була лише вона - ОСОБА_1. та визхнати за нею право особистої
приватної власності на спірну квартиру.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову на
підставах в ньому зазначених, та просила позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2.,
ОСОБА_3 позовні
вимоги визнали, пояснивши, що дійсно кошти на придбання квартири були
особистими коштами позивача, від продажу її власної та спадкової квартир, не
заперечували проти задоволення позову.

Третя особа в судове засідання не з"явився, був
повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Так з матеріалів справи вбачається, що згідно договору
купівлі-продажу від 20.02.04р. покупцями квартири АДРЕСА_1виступали позивач та
відповідачі: ОСОБА_2- чоловік
позивача, згідно копії свідоцтва про шлюб та ОСОБА_3 - син позивача.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від
14.11.03р. ОСОБА_1. продала ОСОБА_6, належну їй на праві власності квартиру
№АДРЕСА_2, яка дісталась їй с
порядку спадкування після смерті батьків.
Також з пояснень

стірон видно, що позивачка продала ще одну квартиру №
АДРЕСА_3, яка належала їй на праві власності, ще дореєстрації шлюбу.

Таким чином судом встановлено, що кошти на придбання
квартири АДРЕСА_1належали позивачці особисто.

Відповідно до рішення Суворовського райсуду м.Херсона від
29.09.03р. шлюб між позивачем та ОСОБА_2. розірвано.

У відповідності з ч.3 ст.215 ЦК України якщо
недійсність угоди прямо не встановлена законом, але одна з сторін оспорює її
дійсність на підставах, встановлених законом, така угода може бути визнана
судом недійсною. Відповідно до ст. 217 ЦПК України недійсність окремої частини
угоди не є наслідком недійсності інших її частин та угоди в цілому, якщо можна
припустити, що угода була б укладена і без включення до неї недійсної частини.

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за
кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином, суд, дослідивши всі докази по справі,
вважає, що вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 215, 217, 392
Цивільного Кодексу України, ст. 57 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60,
212, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_1від 20
лютого 2004 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 яка діє
від свого імені та від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_7 частково недійсним в
частині зазначення покупців. Вважати покупцем по договору ОСОБА_1, яка діє від
свого імені та від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на
квартиру № АДРЕСА_1 в м.Херсоні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.