Справа № 2-2570/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
листопада 2007 року Дніпровський районний суд міста Херсона у складі:

головуючого   судді:                                      Ратушної
В.О,

при
секретарі:                                               АндреєвійО.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Херсонської міської
ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що, відповідно до
ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначений статус
Херсонської міської ради, як органу місцевого самоврядування, що представляє
інтереси територіальної громади та здійснює від її імені та в інтересах функції
і повноваження місцевого самоврядування.

У
відповідності до ст. 13 Конституції України, земля та інші природні ресурси,
які знаходяться в межах території України, являються об'єктами права власності
народу України. Від імені народу право власності здійснюють органи державної
влади та місцевого самоврядування.

У
відповідності до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень міської ради
в сфері регулювання земельних відносин на території міста відноситься
здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності,
дотримання земельного, екологічного законодавства, надання земельних ділянок у
користування, передача їх у власність із земель комунальної власності.

В ході
перевірки дотримання вимог земельного законодавства 24.01.2007 р. державним
інспектором з контролю за використанням та охороною земель за адресою:
АДРЕСА_1, встановлено, що гр. ОСОБА_1самовільно зайняв земельну ділянку
орієнтовною площею 6 кв. м. під розміщення каналізаційної ями, за рахунок
земель запасу Херсонської міської ради, що є порушенням ст. 125, 126 Земельного
Кодексу України, про що складено відповідний акт від 24 січня 2007 р. (припис
від 24 січня 2007р.)

29.01.
2007 р. відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності та отримав
припис на усунення порушення.

Під час
повторних перевірок (акт від 27.02. 2007 р.)встановлено, що порушення земельного
законодавства - самовільне використання земельної ділянки не усунуто, вимоги
припису від 24.01.2007 р. не виконано, а саме земельна ділянка не звільнена
орієнтовною площею 6 кв. м.

05  березня
2007  р.  відповідача
притягнуто до адміністративної відповідальності за

невиконання   вимог
припису  від 24.01.2007  р. та
видано  повторно  припис
на усунення

порушення.

Станом
на 02 квітня 2007 року вимоги приписів не виконано, земельна ділянка не
звільнена та використовується.

Просить
забов язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною
площею 6кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1,

В
судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги викладенні в позові,
просить суд їх задовольнити .

Відповідач
в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, проти задоволення
позову заперечував.

Заслухавши
сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що
вимоги позивача підлягають задоволенню з наступного:

Відповідно
до ст. 125 Земельного Кодексу України право постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою
та його державної реєстрації.

Згідно
ст. 116 Земельного кодексу України передача у користування земельних ділянок,
які знаходяться в державній або комунальній власності, здійснюється на підставі
рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст.
1   Закону
України  «Про державний контроль за
використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки
визначається як будь-які дії особи, які
свідчать   про   фактичне
використання   не   наданої
їй   земельної  ділянки
чи   намір використовувати земельну
ділянку до    встановлення її меж в
натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та
до державної реєстрації.

За ст.
212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають
поверненню власникам без відшкодування затрат, понесених під час незаконного
користування ними, приведення земельних ділянок у придатний для використання
стан включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюються за рахунок
громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 самовільно зайнята земельна ділянка
орієнтовною площею 6 кв. м. під розміщення каналізаційної ями, за рахунок
земель запасу Херсонської міської ради, що є порушенням ст. 125, 126 Земельного
Кодексу України, про що складено відповідний акт від 24 січня 2007 р. (припис
від 24 січня 2007р.) 29.01. 2007 р. відповідач притягнутий до

адміністративної    відповідальності та отримав припис на
усунення порушення.

Відповідно
до акту від 27.02. 2007 р встановлено, що порушення земельного законодавства -
самовільне використання земельної ділянки не усунуто, вимоги припису від
24.01.2007 р. не виконано, а саме земельна ділянка не звільнена орієнтовною
площею 6 кв. м. Відповідно до постанови від 05 березня 2007 р. відповідача
притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання вимог припису
від 24.01.2007 р. та видано повторно припис на    усунення порушення.

Станом
на 02 квітня 2007 року вимоги приписів не виконано, земельна ділянка не
звільнена та використовується.

У зв'язку з
наведеним, суд вважає, можливим задовольнити вимоги позивача. На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 5-11, 60, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК
України, ст. 1 16, 125, 126, 212 ЗК України, суд -

вирішив :

Позов
Херсонської міської ради задовольнити.

Забов
язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 6
кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Херсонської міської ради 8 грн.50 коп. судових витрат .

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Херсонської міської ради витрати на інформаційно-технічне
забезпечення у розмірі 7грн.50коп.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження
і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційного суду або в порядку ч.4 ст.295ЦПК України.