Справа №2-4515/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2007
року

Приморський
районний суд м.  Одеси у складі:

головуючого
судді - Нікітіної С.  И.

при секретарі      - Виноградовій І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання
права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою у якій просить визнати дійсним договір дарування,    укладений 10 січня 2007 року між ОСОБА_2 та
ним.   Визнати за ОСОБА_1 право власності
на АДРЕСА_1.

В
обґрунтування позову позивач ОСОБА_1
вказує,    що на підставі рішення
Приморського районного суду м.  Одеси від
08.08.2006 року у справі № 2-7467/2006 відповідачу ОСОБА_2 на праві власності
належала АДРЕСА_1. В зв'язку з тим,    що
на протязі певного часу відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 знаходилися у
дружніх,    приятельських відносинах,    10.01.2007 року відповідачем ОСОБА_2 та
позивачем ОСОБА_1 укладено договір дарування. У відповідності до договору
дарування відповідач ОСОБА_2,    як
дарувальник,    передав у дар позивачу ОСОБА_1,    як обдарованому,    вищезазначену квартиру. Відповідно до п.п.
5,    6 договору дарування було
зазначено,    що право власності на дар
виникає у обдарованого з моменту його прийняття. За взаємною згодою сторін факт
прийняття дару обдарованим підтверджується прийняттям обдарованим
документів,    що посвідчують право
власності на квартиру,    підписанням
цього договору та акту прийняття-передачі майна. Позивач ОСОБА_1,    як обдарований,    здійснив дії,    що підтверджують прийняття ним дару,    а саме підписав відповідний договір
дарування та акт прийняття-передачі майна,
та у порядку встановленому договором прийняв у власність квартиру та
право встановлювальні документи на неї. Відповідно до вимог чинного
законодавства договір дарування повинен укладатися в письмовій формі та бути
нотаріально посвідчено. Спірний договір дарування укладено 10.01.2007 року в
письмовій формі,    однак нотаріально не
посвідчено,    оскільки для нотаріального
посвідчення договору була необхідність у підготовці окремих документів,    у тому числі витягу з КП «Одеське МБТІ та
РОН» для відчуження. В зв'язку з зазначеними обставинами,    сторонами у п.7 договору досягнуто згоди щодо
здійснення нотаріального посвідчення договору у строк до 12.02.2007 року.
Проте,    в порушення умов договору,    відповідач ОСОБА_2 не виконав у повному
обсязі договірні зобов'язання,    уникає
від зустрічі з позивачем ОСОБА_1 та ухиляється від нотаріального посвідчення
договору. Внаслідок ухилення відповідача ОСОБА_2 від нотаріального посвідчення
договору дарування,    порушуються права
та охоронювані законом інтереси позивача ОСОБА_1,    який внаслідок цього позбавлений права у
встановленому законом порядку зареєструвати право власності на належне йому
нерухоме майно,    та обмежує його права
вільно та безперешкодно володіти та розпоряджатися вищезазначеною квартирою. В

2

зв'язку
з цим,   він вимушений звернутися до суду
з позовом за судовим захистом всього порушеного права.

В
судовому засіданні,   позивач ОСОБА_1 підтримав
позовну заяву і дав суду пояснення за позовом,
аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив суд задовольнити позов.

Представник
відповідача ОСОБА_3 позов не визнав. В своїх запереченнях проти позову пояснив
суду,   що після кладення договору
дарування спірної квартири,   відповідач
ОСОБА_2 передумав дарувати свою квартиру позивачу ОСОБА_1 і пообіцяв її
подарувати йому. Цим можна пояснити і ухилення відповідача ОСОБА_2 від нотаріального
посвідчення договору дарування. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши
матеріали цивільної справи,   надані суду
докази в сукупності,   вислухавши думки
сторін у справі,   суд вважає поданий
цивільний позов обґрунтованим,   доведеним
а вимоги по ньому підлягаючі задоволенню,
з наступних підстав.

На
підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2006 року у
справі №2-7467/2006 відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належала
АДРЕСА_1. Рішення суду від 21.08.2006 року набрало чинності і в встановленому
законом порядку зареєстровано в КП «Одеське МБТІ та РОН». 10.01.2007 року
відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 укладено договір дарування АДРЕСА_1.
Договір нотаріально не посвідчений.

Відповідно
до ч.1  ст. 717 ЦК України за
договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується
передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно
(дарунок) у власність.

Згідно
договору від 10.01.2007 року відповідач ОСОБА_2 передав,   а позивач ОСОБА_1 прийняв в дар АДРЕСА_1. Отже,   правовідносини між відповідачем ОСОБА_2 і
позивачем ОСОБА_1 регулюються нормами матеріального права за договором
дарування.

Відповідно
до  ст. 203 ЦК України,   правочин повинен бути укладений в
формі,   встановленій законом.  Відповідно до
ст. 719 ЦК України,   договір дарування нерухомих речей
укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріусом.

Відповідно
до зазначених норм матеріального права законодавець передбачає укладення
договору дарування нерухомого майна в письмовій формі з нотаріальним
посвідченням договору.

Відповідно
до  ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин,   якщо його
недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання
такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже,   відповідно до наведеної норми матеріального
права,   договір дарування від 10.01.2007
року АДРЕСА_1,   укладений між позивачем
ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 є нікчемним (недійсним) і визнання його
недійсним судом не вимагається.

Відповідно
до  ст. 220 ч.2 ЦК України,   якщо сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору,   що підтверджується
письмовими доказами,   і відбулося повне
або часткове виконання договору,   але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення,   суд може визнати такий договір дійсним.  У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 досягнуто згоди щодо усіх істотних
умов договору дарування,   що
підтверджується письмовими доказами (договір дарування від 10.01.2007
року,   акт прийому-передачі),   договір дарування сторонами фактично
виконано частково,   оскільки відповідач
ОСОБА_2 передав позивачу ОСОБА_1 майно в дар,
а позивач здійснив усі передбачені договором дії,   що підтверджують прийняття дару,   проте укладений договір до цього часу у
нотаріальному порядку,   який
передбачений законом,   не посвідчено.
Внаслідок ухилення відповідача ОСОБА_2 від нотаріального посвідчення,   укладеного договору дарування,   порушуються права та охоронювані законом
інтереси позивача ОСОБА_1,   який
внаслідок цього позбавлений права у встановленому законом порядку зареєструвати
своє право власності на належне йому нерухоме майно,   та обмежує права позивача вільно та
безперешкодно володіти та распоряжатися вищезазначеною квартирою.

2

Отже,  у суду є всі підстави визнати договір
дарування від 10.01.2007 року дійсним,
т.я. він не виконаний сторонами лиш в частині його нотаріального
посвідчення.

Відповідно
до ч.1  ст. 722 ЦК України право
власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.
Відповідно до ч.ч.1,  3  ст. 334 ЦК
України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту
передання майна,  якщо інше не
встановлено договором або законом.  Право
власності на майно за договором,  який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про визнання договору,  не посвідченого нотаріально,  дійсним.

Отже,  в разі визнання договору дарування від
10.01.2007 року дійсним,  у суду є всі
підстави і передбачені законом права визнати за обдарованим ОСОБА_1 право
власності на нерухоме майно подароване за цим договором дарування йому,  а саме право власності на АДРЕСА_1. Крім
того,  відповідно до  ст. 48 закону України про власність,  власник має право вимагати усунення всяких
порушень його права. У цьому випадку права ОСОБА_1,  як
передбачуваного власника порушені,  тому
що він позбавлений права в повному обсязі розпоряджатися зазначеним,  подарованим йому нерухомим майном.  Тому суд вважає за необхідне визнати,  зазначений договір дарування від 10.01.2007
року дійсними,  а за позивачем ОСОБА_1
визнати право володіння,  користування і
розпорядження подарованою йомуАДРЕСА_1.

Відповідно
до ч.1  ст. 88 ЦПК України,  суд вважає,
також,  за необхідне стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати пов'язані з
розглядом в суді цивільного позову,  які
поніс позивач,  а саме витрати на сплату
судового збору в розмірі 51 гривні і витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень.

В
відповідності з вище викладеним,
керуючись  ст.  ст. 203,
215,  220,  722 ЦК
України,   ст. 48 закону України про
власність,  Постановою ПВСУ №3 від
28.04.1978 року про судову практику в справах про визнання угод
недійсними,   ст.  ст. 5,
7,  9, 11,  88,
208,  209,  213-215 ЦПК України суд,  -

ВИРІШИВ:

Задовольнити
позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності.

Визнати
дійсним договір дарування,  укладений 10
січня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на АДРЕСА_1.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі 81 гривні,  які він
поніс при подачі позову до суду,  а саме
сплаті судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Приморський
районний суд міста Одеси. Заяву про апеляційне оскарження може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.