АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа №
у першій інстанції Муратова
Суддя-доповідач Іщенко В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
вересня 2007 року                                                                                   м.
Феодосія

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії у складі:

головуючого судді:   Моісеєнко Т.І.,

суддів   Іщенка В.І., Полянської В. О.,

при секретарі:   Брежнєвій O.K.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Феодосії справу за позовом ОСОБА_1до Малого приватного
підприємства Фірма „Донна" про зміну формулювання причин звільнення,
стягнення вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної
відпустці, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, за
апеляційною скаргою Приватного підприємства Фірма „Донна" на рішення
Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 18 травня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся до суду
з позовною заявою до МПП Фірма „Донна" про зміну формулювання причин
звільнення, стягнення вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні
щорічної відпустці, середнього заробітку за час затримки видачі трудової
книжки. Позовні вимоги мотивовані тим, відповідачем було порушено законодавства
про працю, просить змінити формулювання причини звільнення з ст. 38 КЗпП
України - за власним бажанням на ч. 3 ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням
у зв'язку з порушенням законодавства про працю, стягнути з відповідача вихідну
допомогу у розмірі 1050 грн., компенсацію за невикористані дні відпустки за
2003 - 2004 роки у розмірі 707,26 грн., середній заробіток за затримку видачі
трудової книжки - 599,06 грн.

Рішенням Керченського
міського суду АР Крим від 18 травня 2007 р. позовні вимоги ОСОБА_1 були
задоволені: було змінена формулювання причини звільнення позивача в наказі від
03 травня 2006 р. № 2/к зі ст.38 КЗпП України на ст.38 ч.3 КЗпП України;
стягнуто на користь позивача з МПП „Донна" вихідну допомогу у розмірі 1050
грн., компенсацію за невикористані дні відпустки - 707 грн. 26 коп., середній
заробіток за час затримки видачі трудової книжки в сумі 599 грн. 06 коп., а
всього - 2356 грн. 32 коп.; стягнуто з відповідача в дохід держави державне
мито - 51 грн. та витрати на ІТО - 30 грн.

Частково не погодившись з
рішенням суду, ПП Фірма „Донна", яка є правонаступником МПП Фірма
„Донна", подало апеляційну скаргу, в якій ставить

2

питання про його скасування в частині задоволення вимог
про зміни формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги,
середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки та ухвалення нового про
відмову у задоволенні вказаних позовних вимогах. В обгрунтування своїх вимог
апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і
процесуального права, неповне з'ясування суттєвих обставин по справі і надання
неналежної правової оцінки доказам, які надавалися апелянтом.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПП Фірма
„Донна" підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні
вимоги про зміну формулювання причин звільнення, стягнення компенсації за
відпуску, стягнення вихідної допомоги, суд першої інстанції не надав належну
правову оцінку відношенням, які склалися між сторонами, неправильно застосував
законодавство про працю.

Відповідно до ст.113 ч.1 ГК
України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі
приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без
громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці.

Колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої інстанції щодо порушення МПП Фірма
„Донна" вимог трудового законодавства, що виразилося у несвоєчасній
виплаті заробітної плати працівникам підприємства, оскільки така невиплата не
носила систематичного характеру і суми невиплачених заробітних плат не були
великими, а невиплата заробітної плати була пов'язана з хворобою єдиного
засновника, власника і директора підприємства. Крім того, в заяві ОСОБА_1 про
звільнення вказано, що він просить звільнити його за ст.38 КЗпП України, тобто
за власним бажанням, що підприємством і було зроблено.

За таких обставин, колегія
суддів не вбачає підстав для зміни формулювання причини звільнення та стягнення
з відповідача на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги, передбаченої ст.44 КЗпП
України. Отже, висновки суду першої інстанції по вказаній частині позовних
вимог не можна визнати обгрунтованими.

Не можна погодитись і з
висновком суду, щодо стягнення середнього заробітку за час затримки видачі
трудової книжки.

Відповідно до положень ст.
235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або
уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь
час вимушеного прогулу.

Таким чином
відповідальність власника, яка передбачена цією статтею, настає лише за умовою
його вини.

Як вбачається з матеріалів
справи причиною затримки виплат стала смерть одноосібного власника МПП Фірма
„Донна" та відповідне оформлення спадщини спадкоємцем. Після смерті
власника МПП Фірма „Донна" її правонаступником став її син, який заснував
нове підприємство - ПП Фірма „Донна", відповідно до вимог гл.84 ЦК
України, однак, Статут підприємства був зареєстрований ним лише 15 травня 2007 p., що позбавило
його можливості своєчасного розрахунку з працівниками та видачі їм трудові
книжки.

Згідно зі ст.202 ч.1 ГК
України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним
чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у
разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою
сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.

За
ст.202 ч.3 ГК України до відносин щодо припинення господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим Кодексом.

3

Відповідно до ст.608 ч.1 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо
воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути
виконане іншою особою.

На правові відносини щодо
виплати заробітної плати розповсюджуються вимоги цивільного законодавства
України щодо виконання зобов'язань і відповідно до цих положень зобов'язання
припиняється зі смертю боржника, однак, повинні бути виконані його спадкоємцем
- ОСОБА_2., який вступив у спадок після смерті одноособового власника і
засновника підприємства у строк і в порядку, передбаченому гл.84 ЦК України. Правовідносини, які виникли між МПП Фірма
„Донна" та позивачем в даному випадку регулюються нормами гл.47 ЦК України.

Вищевикладені причини
свідчать про відсутність вини власника підприємства у затримки видачі трудової
книжки та виплати заробітної плати.

Що стосується рішення суду
першої інстанції щодо стягнення на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористані
дні відпустки, то в цій частині рішення суду МПП: Фірма „Донна" оскаржено
не було, тому відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, вказане питання не може
бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

За такими обставинами
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглядаючи вимоги про стягнення
середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки ухвалив рішення яке
не відповідає нормам чинного законодавства і підлягає скасуванню в частині
стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та зміни
формулювання причини звільнення з ухваленням в цій частині нового рішення про
відмову у задоволенні зазначених вимог.

На підставі наведеного
керуючись ст.ст.303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п..1,3, 313, 314, 316 ЦПК України
колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу
Приватного підприємства Фірма „Донна" - задовольнити. Рішення Керченського
міського суду Автономної Республіки Крим від 18 травня 2007 року в частині
стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та зміни
формулювання причини звільнення - скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні
зазначених вимог відмовити.

В решті рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.