РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

11
вересня 2007 року               Новомосковський
міськрайонний суд у складі:

головуючої                                                                     Єлізаренко
І.А.,

секретаря                                                                         Кравченко
О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
Новомосковської центральної районної лікарні про визнання недійсними та
скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, уточнюючими позовними заявами до
Новомосковської ЦРЛ про визнання недійсними та скасування наказів, поновлення
на роботі, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

В
обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 17.04.2000 року
він перебуває в трудових відносинах з відповідачем. До 16.01.2003 року працював
на посаді лікаря-методиста інформаційно-аналітичного відділу Новомосковської
ЦРЛ. Наказом головного лікаря Новомосковської ЦРЛ від 15.01.2003 року №2-к був
призначений на посаду виконуючого обов"язки заступника головного лікаря по
медичному обслуговуванню населення і працював на даній посаді до 02.06.2004
року. Наказом головного лікаря Новомосковської ЦРЛ від 02.06.2004 року №138
було скасовано наказ №2-к від 15.01.2000 року про призначення його на посаду
виконуючого обов"язки заступника головного лікаря по медичному
обслуговуванню населення як такий, що не відповідає діючому законодавству і
його було переведено на раніше займану посаду лікаря-методиста
інформаційно-аналітичного відділу Новомосковської ЦРЛ. Згоди на таке
переведення він не давав. Вважає, що даний наказ повинен бути визнаний не
дійсним та скасований, оскільки у 1998 році він пройшов навчання на факультеті
післядипломної освіти Дніпропетровської Медичної Академії по спеціальності
„Організація і управління охороною здоров"я", а тому причини
переведення його на посаду лікаря-методиста, оскільки він не має кваліфікації
зі спеціальності „Організація і управління охороною здоров"я" є
надуманими, відповідач незаконно перевів його на посаду лікаря-методиста. Також
відповідачем було видано наказ №113 від 20.04.2004 року згідно якого зі
штатного розкладу Новомосковської ЦРЛ було виведено посаду заступника головного
лікаря по медичному обслуговуванню населення, виконуючим обов"яки якого
він був. Вважає, що вказаний наказ не відповідає діючому законодавству і
повинен бути визнаний не дійсним та скасований, оскільки відповідно до наказу
№33 Міністерства Охорони Здоров"я України від 23.02.2000 року посада
заступника головного лікаря по медичному обслуговуванню населення району
встановлюється в кожній ЦРЛ. Просить поновити його на роботі на посаді
виконуючого обов"язки заступника головного лікаря по медичному
обслуговуванню населення Новомосковської ЦРЛ, стягнути на його користь з
відповідача втрачений заробіток за час вимушеного прогулу, а також просить
стягнути з відповідача на його користь 25 000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди, оскільки через порушення відповідачем його трудових прав він перебував
в стані нервово стресу, переживав та нервувався.

Позивач
в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві, уточнюючих позовних заявах, а також на свої
пояснення, дані в судовому засіданні.

Представник
позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача і просив позов
задовольнити.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що відповідачем
не було допущеного порушень діючого законодавства при винесенні оскаржуваних
позивачем наказів.

Суд,
вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позову
повинно бути відмовлено з наступних підстав.

Встановлено
судом і підтверджується матеріалами справи, позивач з 17.04.2000 року перебуває
в трудових відносинах з відповідачем. Із зазначеного часу до 15.01.2004 року
працював у ТМО Новомосковського району на посаді лікаря-методиста
інформаційно-аналітичного відділу ТМО району. 16.01.2003 року призначений
виконуючим обов"язки заступника головного лікаря по медичному
обслуговуванню населення району. 26.06.2003 року ТМО Новомосковського району
перейменовано в Новомосковську ЦРЛ. Згідно наказу головного лікаря
Новомосковської ЦРЛ №113 від 20.04.2004 року про внесення змін до штатного
розкладу ЦРЛ було виведено з штатного розкладу посаду заступника головного
лікаря з медичного обслуговування населення.

Відповідно
до наказу головного лікаря Новомосковської ЦРЛ №138 від 02.06.2004 року про
скасування наказу №2-к від 15.01.2003 року про призначення в.о. заступника
головного лікаря ЦРЛ ОСОБА_1., як не відповідаючого діючому законодавству було
скасовано з 02.06.2004 року вищезазначений наказ і ОСОБА_1. відновлено на
посаді лікаря-методиста інформаційно-аналітичного відділу ЦРЛ з 02.06.2004
року.

З даним
наказом позивач був ознайомлений 04.06.2004 року, про що поставив свій підпис.

Позивач,
звернувшись до суду із зазначеним позовом просить скасувати наказ головного
лікаря Новомосковської ЦРЛ №138 від 02.06.2004 року та поновити його на роботі
на посаді виконуючого обов"язки заступника головного лікаря по медичному
обслуговуванню населення Новомосковської ЦРЛ.

Відповідно
до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору до районного, районного у місті чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого
права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення.

Як
вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом про
поновлення на роботі 19.07.2004 року, тобто з пропуском місячного строку
позовної давності. З заявою про поновлення строку позовної давності до суду не
звертався, а тому суд вважає, що в задоволенні позову в частині визнання не
дійсним та скасування наказу головного лікаря Новомосковської ЦРЛ №138 від
02.06.2004 року та поновлення позивача на роботі на посаді виконуючого
обв"язки заступника головного лікаря по медичного обслуговуванню населення
Новомосковської ЦРЛ повинно бути відмовлено в зв"язку з пропуском строку
позовної давності, а також не підлягають задоволенню вимоги позивач щодо
стягнення з відповідача на його користь втраченого заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

Щодо
вимог позивач стосовно визнання недійсним та скасування наказу головного лікаря
Новомосковської ЦРЛ №113 від 20.04.2004 року про внесення змін до штатного
розкладу ЦРЛ слід зазначити, що відповідно до п.2 Наказу МОЗ України №33 від
23.02.2000 року „Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров"я"
керівники установ охорон здоров"я у випадку виробничої необхідності мають
право змінювати штати окремих структурних підрозділів або ж виводити посади, не
передбачені штатними  нормативами  для даної установи  за рахунок
посад  інших  структурних

підрозділів в
межах фонду заробітної плати. Крім того слід зазначити, що в п.6.5 розділу 6
Статуту Новомосковської ЦРЛ зазначено, що головний лікар має право розробляти
штатний розклад, а тому суд вважає, що позов в частині визнання не дійсним та
скасування наказу головного лікаря Новомосковської ЦРЛ №113 від 20.04.2004 року
про внесення змін до штатного розкладу ЦРЛ задоволенню не підлягає.

На підставі
викладеного, керуючись ст.233 КЗпП України,
ст.ст.10, 11, 88, 209, 212,214-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_1до Новомосковської центральної районного лікарні про визнання не
дійсними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення втраченого
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь держави державне мито в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн. 50 коп.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.