Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

„13" серпня
2007 р.

Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого -
судді Дрішлюка А.І.,

при секретарі
судового засідання Іскрич В.В.,

розглянув у
відкритому попередньому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В Малиновський
районний суд м. Одеси з позовною заявою про розірвання шлюбу звернулася ОСОБА_1. Посилаючись на
те, що сімейне життя між сторонами не склалося, проживають з відповідачем
роздільно, інтересу друг до друга не мають, подальше збереження шлюбу вона
вважає неможливим. Причиною розпаду сім'ї позивачка вказала різність
характерів, відсутність взаємної довіри та порозуміння. В зв'язку з наведеним
позивачка просила суд постановити рішення, яким розірвати зареєстрований з
відповідачем ОСОБА_2
шлюб.

Відповідач
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання повідомлявся
належним чином. В матеріалах справи находиться його заява засвідчена приватним
нотаріусом ОСОБА_3, в якій він не заперечую проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1
Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року між позивачкою і відповідачем був зареєстрований шлюб, про що зроблено
актовий запис під № НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року Московським відділом
реєстрації актів цивільного стану м.Харків. В шлюбі дітей немає.

Позивачка у
судовому засіданні підтвердила, що сімейне життя між сторонами не склалося. На
момент розгляду справи в суді проживають окремо, причиною розпаду сім'ї
позивачка вважає різні погляди на ведення сумісного господарства, на сімейні
стосунки та відсутність дітей, відсутність взаємної любові та поваги, в зв'язку
з чим просив задовольнити позов в повному обсязі.

Згідно зі ст. 24
СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування
жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного
законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини,
прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки
і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою
раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його
розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що
одружуються.

При дослідженні
судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу
встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу
буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ст.112 СК
України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено,
що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд
задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.
10, 11, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.3, 15, 24 Сімейного кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Шлюб,
зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 року Московським відділом реєстрації актів
цивільного стану м.Харків, актовий запис під № НОМЕР_1, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 державне мито у розмірі 17
гривень.

Від сплати
держмита при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_2 звільнити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк зі дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.