Справа 2-6423/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

24 вересня 2007 року
Московський районний суд м.  Харкова в
складі головуючого судді - Гончара  В. О. при секретарі - Стариш С Є.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.  Харкові цивільну
справу  за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Харківська книжкова фабрика ім.  М. В. Фрунзе ",  про зміну формулювання
причин звільнення та стягнення вихідні допомоги суд -

встановив:

Позивач і його представник  посилаючись на те що  ОСОБА_1
з 2001 року працював на ВАТ „Харківська книжкова фабрика ім.  „Фрунзе"і вимушений був звільнитися в
звязку з тим що адміністрація фабрики не виплачувала йому заробітну плата,  про що 10.10.06 року був виданий наказ про
його звільнення за власним бажанням
згідно cm. 38 КЗпП
України,  тому просить поновити строк
звернення до суду змінити формуліровку його звільнення не за власним
бажанням,  а вказавши в звязку з
невиконанням   власника або
уповноваженого ним органу законодавства про працю і стягнути  з ВАТ „Харківська книжкова фабрика"
вихідну допомогу в розмірі   6175 грн. 14
коп..

Представник відповідача
позов не визнав  мотивуючи тим,  що позивач раніше звертався до суду з
позовною заявою з аналогічними вимогами і йому було відмовлено в задоволенні
позову,  вказане рішення суду залишено в
силі колегією судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області ухвалою від 21.03.07 року,  тому вважає що в задоволенні позовних вимог в
частині стягнення з відповідача вихідної допомоги,    провадження по справі повинно бути закритим,  в остальній частині позовних вимог
позивача,  необхідно відмовити.
Заслухавши сторони,  вивчивши матеріали
справи суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому
засіданні  позивач 18.09.01 року був
прийнятий на роботу до відповідача в якості електрика 6-го розряду,  29.10.03 року був переведений в печатний цех
печатником,  звідки був звільнений з   09.10.06 року за власним бажанням згідно cm 38 КЗпП
(а.с.  4,
35).

Як вбачається з поданої
позивачем заяви на імя начальника печатного цеха,     у заяві
він просив звільнити його з роботи   із
09.10.06 року,  в звязку з невиплатою
заробітної плати     (а.с.  6).

Із наданої копії наказу по
ВАТ „ Харківська книжкова фабрика ім.  М.
В. Фрунзе" від 10.10.06 року,
позивача було звільнено з 09.10.06 року за власним бажанням згідно cm. 38 КЗпП
України (а.с.  4).

Не погодившись із вказаною
формуліровкою,  позивач 07.11.06
року   звернувся до суду з позовною
заявою про стягнення вихідної допомоги відповідно до cm.
44 КЗпП України внаслідок порушення власником або
уповноваженим   ним органом законодавства
про працю. Рішенням суду від 19.12.06 року,
залишеним без змін 21.03.07 року судовою палатою з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області,
в   позові ОСОБА_1  було відмовлено   (справа № 2-12675/06).

27.03.07 року позивач
вдруге звернувся до суду доповнивши свої вимоги   про зміну формулювання причин звільнення та
стягнення вихідної допомоги і поновлення строків звернення до суду,  посилаючись на свою юридичну
необізнанність    при першому зверненні
до суду.

Як передбачено cm.  115  КЗпП
України,  заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у строки,
встановлені колективним договором,
але не рідше

двох разів на місяць,  що не повинно   перевищувати шістнадцяти календарних днів.
При  зверненні до адміністрації
підприємства з  заявою про
звільнення,  позивачем не вказано у які
строки йому не виплачувалась заробітна плата,
а при   розгляді справи по
суті,     позивачем не надано суду
доказів у частині обгрунтованості своїх позовних вимог,  в той час як відповідно до cm. 60 ЦПК
України,  кожна сторона зобовязана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  крім того,
будь-яких клопотань про забезпечення або витребування цих доказів позивачем
і його представником не заявлялось,
тому   суд вважає за необхідне в
позові відмовити.

Відповідно до cm. 232 КЗпП
України,  безпосередньо в районних судах
розглядаються трудові спори працівників
повязані   із зміною формулювання
причин звільнення,  при цьому,  як передбачає cm.
233 КЗпП України,
працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо   до суду  в тримісячний строк з дня,    коли він дізнався або повинен був дізнатися
про порушення свого права.

Судом встановлено що позивач при
звільненні був ознайомлений з наказом про звільнення,  одержав трудову книгу,    в якій 10.10.06 року було зроблено запис
про його звільнення за власним бажанням,
тобто йому у день звільнення була відома формуліровка звільнення з якою
позивач не погодившись,  07.11.06 року
звернувся до суду з позовною заявою   про
стягнення вихідної допомоги.

Як вбачається із матеріалів
справи № 2-12675 за 2006 рік,  позивач
вимагав стягнути з відповідача  понесені
ним витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн.,  тобто,
при зверненні до суду він заключив договір   з приватним підприємством „ юридична фірма
Прім - Юрконсалт",    якій
перерахував на рахунок 2500 грн.   за
надання юридичної допомоги,  де
спеціалістами і була      надана
позивачу  „ кваліфікована"   юридична допомога при зверненні до
суду,  куди він подав заяву тільки
27.03.07 року по спливу  більше пяти
місяців,    тому суд вважає що підстав
для поновлення позивачу  строку звернення
до суду - не має.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
ст.  60109, 209, 212-215 ЦПК
України,   ст.
ст.  38, 44, 60, 115, 232, 233 КЗпП У країн и,
суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1,  про зміну формулювання причин
звільнення та стягнення вихідні допомоги - відмовити.

Рішення може бути   оскаржене
в     Апеляційний    суд
Харківської області шляхом подачі до суду першої інстанції у 10-денний
строк з    дня    проголошення рішення заяви   на
оскарження рішення   і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.