Код суду-2702
Справа 2-1762/2007
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

13 листопада 2007 року

Гагарінський районний суд м. Севастополя в складі:

Головуючого - судді Нестерук В.В.

при секретарі - Массалабової Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі цивільну
справу по позову ОСОБА_1  та  ОСОБА_2
до   ОСОБА_3   і   її
неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право
користування житлом, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулися до суду з позовом, в якому вони пояснили, що відповідачка разом зі
своїм сином в грудні 2000 року в добровільному порядку виїхала в інше місце
проживання до свого співмешканця - ОСОБА_5. і з того часу проживає разом з ним.
Відповідачка є дочкою позивачів.

Оскільки відповідачка
не проживає в спірній квартирі більше 6 років, позивачі вважають, що вона
втратила своє право користування спірною житловою площею і просять суд визнати
її разом з дитиною такими, що втратили право користування житловим приміщенням
за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні позивачі та їх представник повністю підтримали вищезгаданий позов і
попросили суд задовольнити його в повному обсязі.

Відповідачка та
її представник в судовому засіданні попросили суд відмовити позивачам в
задоволенні їх позову, оскільки це вони створили такі умови, щоб вона не
проживала на спірній житловій площі, а в березні 2007 року вони взагалі
поміняли замки в квартирі і не пускають туди відповідачку з малолітньою
дитиною. Крім того, зняття з реєстрації відповідачки, позивачі мають намір
продати цю квартиру і виїхати на постійне місце проживання до Німеччини. Дане
житло є у відповідачки єдиним законним і тому вона заперечує проти позову,
вважає, що якщо їх визнають такими, що втратили право користування спірним
житлом, то фактично вона з малолітньою дитиною буде викинута на вулицю.

Представник Ради
опіки та опікування Гагарінської районної державної адміністрації -Мартьянова Л.Б. в судовому
засіданні заперечує проти задоволення позову позивачів, оскільки будуть істотно
порушені права дитини.

В суді були
допитані різні свідки, як з боку позивачів, так і з боку відповідачів. Свідки
ОСОБА_6., ОСОБА_7 взагалі не підтвердили позовні вимоги позивачів, а свідки
ОСОБА_8., ОСОБА_9. підтвердили такі позовні вимоги із слів самих позивачів, свідок
ОСОБА_10. взагалі плутався в своїх свідченнях і давав суперечливі свідчення.
Тому суд не може ьзяти до уваги свідчення цих свідків. Решта свідків показувала
з боку позивачів із слів позивачів, а з боку відповідачки із слів відповідачки.

Суд, вислухавши
позивачів і їх представника, відповідачів і їх представника і вивчивши
матеріали справи, вважає за необхідне відмовити позивачам в задоволенні їх
позову, оскільки вважає, що позивачі в суді на довели свій позов.

Так, згідно
матеріалів справи, відповідачка проживала як на спірній житловій площі, так і у
свого співмешканця ОСОБА_5. Причому згідно матеріалів справи дійсно в березні
2007 року позивачі взагалі поміняли замки в спірній квартирі і не пускають туди
відповідачку з малолітньою дитиною, перешкоджають їй там проживати. В ході
розгляду справи було встановлено, що відповідачка з малолітньою дитиною виїхала
не в невідомому напрямі і проживає не невідомо де, а за певною адресою:
АДРЕСА_1. Про цю обставину   позивачі

2

знали
ще з 2000 року, оскільки ОСОБА_4є цивільним чоловіком відповідачки і
батьком вищезгаданої дитини. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги
позивачами поставлені неправильно, оскільки їм необхідно було використовувати
не ст. 71 і ст. 72 ЖК УКРАЇНИ, а ст.107 ЖК УКРАЇНИ, оскільки відповідачка якщо
і виїхала, то на певне місце проживання. Проте і цей факт позивачами також не
доведений. Крім того, відповідачка надала в суд квитанцію про оплату з її
сторони комунальних платежів, що також свідчить про те, що вона проживала на
спірній житловій площі.

Свідки, допитані
в ході судового засідання, по суті питання так нічого пояснити і не змогли і
давали показання лише зі слів сторін. При таких обставинах суд вважає, що
позовні вимоги з боку позивачів не доведені, і в їх задоволенні слід відмовити
в повному обсязі.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст. 71, 72 ЖК України, ст. 4, 5, 10, 11, 14, 57-59,
212-215, 218, 256, 257 ЦПК УКРАЇНИ, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні
позову ОСОБА_1 таОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3та її неповнолітньої дитини
ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житлом за адресою АДРЕСА_1
-відмовити.

Рішення може
бути оскаржено в Апеляційний суд м. Севастополя через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний термін з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подачею після цього протягом 20 днів апеляційної скарги
з подачею її копії в апеляційну інстанцію або у порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК
України.