Справа №2-1734 За 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 жовтня 2007р.
Стахановський міський суд Луганської області у складі головуючого судді Ромашки
В.П. при секретарі Ращепкіній К.В. за участю

позивача ОСОБА_1., представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача Мільченко Л.В. представника
третьої особи Омельченко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ДЕРЖКАЗНАЧЕЙСТВА у особі СТАХАНОВСЬКОГО ВІДДІЛЕННЯ ДЕРЖКАЗНАЧЕЙСТВА, ГОЛОВНОГО
УПРАВЛІННЯ ДЕРЖКАЗНАЧЕЙСТВА У ЛУГАНСЬКІЙ ОБЛАСТІ про відшкодування моральної
шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури,
третя особа у справі ПРОКУРАТУРА м. Стаханова,

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись до суду, позивач зазначила, що 25.01.03
прокуратурою м. Стаханова
щодо неї порушено кримінальну справу за ч.2 ст.364 КК
України, 18.04.03р. їй було пред'явлено обвинувачення та обрано запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд.01.07.05р. вироком Стахановського міського
суду її було виправдано. Прокуратурою м. Стаханова на вирок було подано апеляцію, яка ухвалою Апеляційного суду від 23.09.05р.
залишена без задоволення і вирок набрав чинності. Прокуратурою на ухвалу було
внесено касаційне подання, яке залишено без задоволення Верховним Судом України
07.09.06р. Потягом усього досудового та судового слідства вона своєї вини не
визнавала. За 31 місяць та 29 днів, що вона перебувала під підозрою, слідством
та судом першої та апеляційної інстанції їй було заподіяно фізичні та моральні
страждання і вона оцінює їх виходячи зі 100грн за кожен день. Загальна сума
становить 97300грн. Період касаційного провадження склав 11 місяців та 7 днів,
за кожен з яких із розрахунку 80грн за день вона претендує на відшкодування
27920грн. Загальний розмір моральної шкоди становить 125220грн. Будучі
підозрюваною, обвинуваченою та підсудною вона ніколи не була спокійна, постійно
перебуваючи у чеканні, відчуваючи страх перед вироком, сором за себе та
близьких, подразнююче відчуття того, що її виставлено на огляд на лаві
підсудних. Досудове слідство було проведено неповно, необ'єктивна з
обвинувальним нахилом, які було усунено лише у судовому засіданні. Увесь час
вона та члени сім'ї змушені була виправдовуватися перед сусідами, погіршилися
стосунки у сім'ї, через підписку про невиїзд вона не могла виїздити за межі
міста для відпочинку, тим самим позбавившись можливості реалізувати свої звички
та бажання. Вона втратила вплив і повагу не лише у своїй сім'ї, приділяти увагу
яким не вистачало ні сил ні часу, а і серед колег по роботі.  Погіршилися відносини з оточуючими, оскільки
її вважали винною та не поділяли її впертості та наполегливості у відстоюванні
своєї невинуватості. Ставилися під сумнів її професійні якості та ділова
репутація. Працівники прокуратури до цього часу не можуть визнати факт ухвалення
щодо неї виправдувального вироку та розповсюджують з цього приводу недостовірну
інформацію, опублікувавши у місцевій газеті «Собеседник» статтю замісника
прокурора м. Стаханова Голубова з наведеними у ній відомостями про відсутність
виправдувальних вироків. Моральне пригнічення та дискомфорт тривали протягом
значного проміжку часу і моральна шкода є безмежною, але достатньою
компенсацією цієї шкоди для неї буде сума, стягнути яку вона просить.

Відповідач у особі Головного управління державного
казначейства України у Луганській області надав письмові заперечення за
позовом, зазначивши, що суд повинен врахувати те, що розглядаються дії
прокуратури м. Стаханова,
а органи казначейства лише перераховують кошти,
здійснюючи виключно банківську операцію. Позивач має право на відшкодування
моральної шкоди лише за період перебування під слідством та судом (з 25.01.03
по 23.09.05р.) і за цей період шкода повинна бути відшкодована виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати у сумі 7274грн 51коп. Позивач не надає
ніяких підтверджень спричинення їй моральної шкоди, окрім власних вражень, у
газетній статті йдеться лише про навмисні вбивства, а, крім того, полизач мала
б скористатися своїм правом і просити суд повідомити про своє рішення трудовий
колектив та за місцем проживання виправданої особи. Розрахунок розміру
моральної шкоди необхідно здійснювати у відповідності до діючого законодавства
України, а не міжнародною практикою.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у
повному обсязі, пославшись на обставини, що викладено у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, пославшись на
обставини, викладені у письмових запереченнях та уточнив, що позовні вимоги
може бути задоволено лише у сумі 7274грн 51коп.

Представник третьої особи позов вважав безпідставним,
оскільки наявність моральних страждань позивачем не підтверджена, хоча факт
наявності виправдального вироку має місце.

У якості свідків допитані ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
ОСОБА_6

ОСОБА_3 пояснив, що давав текст статті для публікації у газеті
«Собеседник».
Але інформація про виправ дальні вироки стосувалася
обвинувачених за вбивство, до того ж стаття скорочена без узгодження з ним.

ОСОБА_4 пояснила що знайома з ОСОБА_1 близько 10 років. У
той час, коли розслідувалася справа та розглядалася у суді ОСОБА_1, маючи
нагальну потребу у інтересах бізнесу та її
права власності виїхати за межі м. Стаханова не робила цього, посилаючись на підписку про невиїзд. Тоді
вона схудла, розповідала, що справа затяглася, що через підписку не їздить у
відпустку. Із людей,  з  якими
ОСОБА_1 спілкувалася до
порушення  справи,  v  ОСОБА_7 змінилося
ставлення до   ОСОБА_1  у
негативну  сторону  через
те,   що  та притягається до кримінальної
відповідальності.

ОСОБА_1 пояснила, що позивач у справі - її мати. За час,
що йшло слідство та суд мати перестала
чимось цікавитися та займатися у інтересах сім'ї, весь час вирішуючи власні проблеми, пов'язані з
необхідністю доводити свою правоту.
До порушення справи з нею можна було поговорити про що завгодно, а після - її
перестало цікавити будь що окрім проблеми, пов'язаної зі справою, стала неврівноваженою, знервованою, увесь час
хвилювалася за майбутнє сім'ї, у якої
мати може бути визнана злочинцем. Батьки навіть хотіли розірвати шлюб. Мати віруюча і раніше любила відвідувати святі
місця, відправляючи релігійні обряди,
але будучі на підписці про невиїзд не могла цього робити. Більшість друзів
та родичів стали її цуратися.

ОСОБА_6 пояснив, що позивач - його
дружина, яка після початку судового пресу змінилася до невпізнанності. Вона
стала нервуватися, дойняла себе, його та дітей, перестала будь чим займатися у
домі. Деякий час вона продовжувала працювати у КРСУ, але співробітники від неї відвернулися, вважаючи, що вона
заодно з начальником управління,
який вироком суду засуджений. Друзі від неї відвернулися, Через підписку про невиїзд дружина
нікуди не могла їздити, у тому числі - на відпочинок. Зараз її виправдано, але колишні стосунки у
сім'ї відновити вже неможливо. Характер
дружини змінився на гірше: вона стала нестриманою,
нікого та нічого не хоче слухати.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами,
які було досліджено у судовому засіданні,
Суд приходить до наступних висновків:

Відповідач та третя особа у справі
не оспорюють факту наявності виправдувального вироку щодо ОСОБА_1. (позивача у справі) з повним виправданням її за пред'явленим
обвинуваченням, обставин та підстав порушення кримінальної справи, строків проведення досудового слідства, судового розгляду у суді першої,
апеляційної та касаційної інстанцій, строків застосування до ОСОБА_1. запобіжного заходу у
вигляді підписки про невиїзд. Не оспорюється
також, що ОСОБА_1. у процесі дізнання, досудового
слідства та судового розгляду не перешкоджала з'ясуванню істини шляхом само обмови, сприяючи незаконному
притягненню до кримінальної відповідальності та незаконному застосуванню
запобіжного заходу у вигляді підписки
про невиїзд. Ці обставини, підтверджені також копіями вироку та постанов судів (у матеріалах справи) суд вважає
доведеними.

Щодо заперечень представника
відповідача та третьої особи щодо відсутності заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1. за доведених
обставин чи незначного розміру такої шкоди Суд
вважає ці заперечення необгрунтованими, виходячи з того, що у справі нічим не спростовано
свідчення ОСОБА_4., ОСОБА_1
К.В. та ОСОБА_1 В.Л. про характер поведінки позивача у справі, спосіб її життя, інтереси, стосунки з
оточуючими знайомими, близькими та рідними до порушення справи та після цього.
На думку Суду, зазначені докази повністю підтверджують посилання позивача про
вимушену зміну нею своїх звичок, позбавлення можливостей їх реалізації та реалізації бажань, порушення нормальних життєвих зв'язків,
пріоритету питань, які потрібно щоденно вирішувати, докладання додаткових зусиль для організації
свого життя, зміну рис
характеру у негативний бік під впливом постійних негативних емоцій за умови неможливості усунути джерело негативу власною
волею, погіршення відносин з оточуючими людьми.

Разом з тим Суд не може погодитися з твердженнями
позивача щодо посилення 1*либини та обсягу її страждань тим, що замісником
прокурора Голубєвим О.В. у газеті «Собеседник» розміщено статтю з наведеними у ній відомостями про відсутність
виправдувальних вироків. Із свідчень ОСОБА_3, правдивість яких не ставиться під
сумнів, витікає, що зміст статті було відредаговано без погодження з ним, а
наведені у ній статистичні дані торкалися лише кримінальних справ, порушених за
фактом вбивства. Суд розуміє зміст статті також саме у такому сенсі і вважає,
що позивач у справі оцінила її лише за власним суб'єктивним сприйняттям
упереджено.

Із встановлених обставин випливає, що між сторонами у
справі склалися цивільно-правові правовідносини, до яких підлягає застосуванню
ст.3 та 56 Конституції України, ст.23 та 1176 ЦК України та Закон України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства» від 01.12.94р. №266/94ВР. Відповідно до ст.3
Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.
Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної
шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до
Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства» від 01.12.94р. №266/94
ВР ст. 1,2,3,4, 13 завдана громадянинові шкода, у тому числі моральна,
внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконних процесуальних
дій, що обмежують права громадянина відшкодовується в повному обсязі незалежно
від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і
суду за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди
провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до
порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових
зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання,
заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до
погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань,
погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального
характеру. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в
межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за
час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше
одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під
слідством чи судом. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав. При визначенні розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості. Згідно зі ст.1176 ЦК України шкода, завдана
фізичній особі внаслідок   її   незаконного
притягнення   до   кримінальної   відповідальності, незаконного застосування
як запобіжного заходу підписки про невиїзд, відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових осіб органу дізнання, досудового слідства,
прокуратури або суду.

Зважаючи на зміст наведених
норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини на час їх виникнення та
судового розгляду спору, Суд вважає, що дії органу досудового слідства у особі
прокуратури м. Стаханова
по притягненню ОСОБА_1. до кримінальної відповідальності та
застосуванню до неї запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд були
незаконними, а моральна шкода спричинена цими діями -доведена і підлягає
відшкодуванню за рахунок Держави.

Мінімальний розмір заробітної плати на час розгляду
справи визначено у сумі 400грн., а за 43місяці, що ОСОБА_1. перебувала під
підозрою та судом мінімальна сума, що підлягає відшкодуванню складає 17200грн..
Позивачем сума моральної шкоди визначена у розмірі 125220грн.. Враховуючи
вимоги розумності та справедливості, критерії яких суд обирає виходячи з рівня
того ж розміру мінімальної заробітної плати, рівня прожиткового мінімуму,
середнього рівня статків населення у регіоні та способу життя позивача у
справі, змісту вигод та моральних цінностей, втрачених ОСОБА_1. за час
притягнення до кримінальної відповідальності і перебування під підпискою про
невиїзд достатньою, на думку Суду компенсацією моральної шкоди буде сума у
60000грн., яка повинна бути виплачена позивачеві у справі Державою у особі Головного
управління Держказначейства у Луганській області, яке є юридичною особою.

Від сплати судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення (ст.8ЦПК України, Декрет Кабміну «Про
держмито») сторони звільнено. Ці витрати слід віднести на рахунок Держави.

Керуючись ст. 10,11,60,61,88,131,209,212,213,214,215,218
ЦПК України, ст.3, ст.56 Конституції України, ст. 1176 ЦК України, Законом
України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового слідства» від 01.12.94р. суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ
ДЕРЖАВНОГО КАЗНАЧЕЙСТВА у Луганській
області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди заподіяної
незаконними діями органу досудового слідства та прокуратури 60 000 (шістдесят
тисяч)грн..

У іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Луганської області через суд м. Стаханова шляхом подачі у десятиденний строк заяви про апеляційне оскарження та
протягом двадцяти днів по тому - апеляційної скарги.

6

Повідомити осіб, що з повним
рішенням суду особи, які беруть участь у справі можуть ознайомитися 05 жовтня 2007р. о 17-00 годині.