РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07
грудня 2007 р.                                                                                           справа № 2-391307

Приморський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого -
судді Турецької І.О.

при секретарі -
Скоріній Т.С.

за участю
представників сторін від:

позивача
ОСОБА_12

відповідачів
-ОСОБА_13.,  ОСОБА_7.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Одесі справу за позовом

ОСОБА_1доОСОБА_2
до ОСОБА_3,  ОСОБА_5  про
визнання

договору купівлі
- продажу квартири - недійсним

ВСТАНОВИВ:

Правова позиція
відповідачки ОСОБА_5

Представник  відповідачки,   якій,
брав  участь  у
судовому  засіданні,    заперечував   проти позовних вимог ОСОБА_1.,  обґрунтовуючи свої заперечення наступними
доводами.

Так,  в червні 2005 p.,
він,  як батько
відповідачки,  виявив бажання придбати
для неї квартиру в м.  Одесі,  для чого,
звернувся до агентства нерухомості «Олександр - Н».

Йому була
запропонована квартира АДРЕСА_1вартістю 277 750
грн.,  що складало еквівалент 55
000 доларів США,  яка належала у рівних частках сім'ї ОСОБА_1

Перед тим як
прийняти рішення придбати дану квартиру,
він і його дочка здійснили її огляд та познайомилися з її
власниками,  в тому числі і з позивачкою,  яка маючи
велику вагу самостійно не рухалася і постійно лежала.

При зустрічі
була обговорена ціна продажу квартири,
строки   укладання договору
купівлі - продажу та виселення.

Угода купівлі -
продажу була призначена на 12.07.2005 p.,  однак,  у зв'язку з тим,  що об'єкт нерухомості  знаходився
під  арештом  у
кредитної спілки  «Витязь»,   її здійснення  було відкладено на 05.08. 2005 p..

Представник
відповідачки,  у судовому засіданні,  також посилався на укладення 29.07.2005 р.
кредитного договору в установі
«Укрсиббанку» для отримання
грошей  на  придбання квартири.

05 серпня 2005 р. у приватного
нотаріуса Таранської A.M. був складений
договір   купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1 між продавцями ОСОБА_2 що діяв від свого імені та ОСОБА_4
ОСОБА_3,  що діяла від свого імені та
ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_5

Продаж був
здійснений за 277 750 грн.,  що в
еквіваленті складає 55 000 доларів США. Гроші
були отримані продавцями до підписання договору і їх,  частина у розмірі 126 421 грн. пішла  на
погашення  боргу  за
кредитним  договором,   укладеним
між     ОСОБА_2  та кредитною спілкою «Витязь»,  після чого,
даною кредитною установою була знята заборона на продаж квартири.

Сім'я
ОСОБА_1,  по ствердженню представника
відповідачки,  взяла на себе обов'язок до
05 вересня 2005 p.,  знятися з реєстраційного обліку та виселитися зі спірної
квартири,  однак,  свої зобов'язання не виконала,  у зв'язку з чим,  03 листопада 2005 p.,
він від імені своєї доньки,  звернувся за захистом її порушених прав до
суду.

ОСОБА_3
звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_5
ОСОБА_6.  ОСОБА_2ОСОБА_4  ОСОБА_1
про визнання договору купівлі - продажу спірної квартири недійсним.

Однак,  у зв'язку з тим,  що позивачка не сплатила належні судові
витрати,  даний позов був повернутий.

Первісний позов
ОСОБА_5 був розглянутий при заочному розгляду справи і був задоволений.

В даний
час,  рішення по справі набуло законної
чинності,  але до теперішнього часу не
виконане,  так як,  на думку представника,  сім'я ОСОБА_1,  постійно звертається до суду

будь - якими
скаргами або позовами,  щоб зупинити
виконання рішення суду.

З точки зору
представника,  подання позивачкою у
лютому 2007 р. даного    позову про
визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна,  також переслідує мету,  затягнути процес виселення.

При цьому,  представник відповідачки,  звернув увагу на те,  що
представники позивачки за довіреністю,
подавши до суду позов,  ігнорували
судові засідання,  на неодноразові
виклики за судовими повістками та телеграмами не з'являлися.

Він вважає,  що подача позову,  саме ОСОБА_1,
яка є інвалідом 1 групи та звільнена від сплати судового збору тільки
підтверджує його версію,  про наявність
єдиного умислу позивачки та відповідачів в особі ОСОБА_2. до ОСОБА_3створити
перешкоди у виконанні рішення суду про виселення.

Поясняючи,  по суті заявлених вимог,  представник пояснив,  що вимоги,
які викладені в первісному позові,
а потім в уточненому,  є
надуманими,  такими,  що не відповідають дійсності і
спростовуються,  дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Так,  позивачка вважає,  що між продавцями та покупцем був здійснений
удаваний правочин. тобто договором купівлі - продажу,  був прихований договір позики.

ОСОБА_7.
вважає,  що ці ствердження позивачки
спростовуються тим,    що   спірна квартира за заявою власників
знаходилася в базі даних агентства
«Олександр -Н»   для продажу,  а,
крім того,  до укладання
угоди,  яка є об'єктом   спору,
вони   не були знайомі і гроші на
придбання квартири,  він брав у кредит у
банку і платив по ньому проценти.

Представник у
судовому засіданні наполягав на тому,  що
позивачка цілеспрямовано надавала довіреність своєї доньки на укладання
договору купівлі - продажу квартири,  так
як із її слів йому відомо,  що вони мали
намір купити садибну забудову за межами місця та попередньо надали для
здійснення угоди - аванс.  Чому в
подальшому не був придбаний будинок,
йому не відомо.

Що стосується
уточнених позовних вимог,  а саме
визнання договору  недійсним за ознаками
його удаваності в розмірі   14 частині
квартири,  що належала позивачці,  а в іншої частині,  у зв'язку з невиконанням співвласниками вимог  ст.
362 ЦК України,  що порушило право позивачки переважного
придбання спільної власності,
представник їх також не визнає,
тому,  що ОСОБА_1  як і інші члени її родини мала намір продати
спірну квартиру,  а не придбати.

Правова позиція
відповідачів ОСОБА_2  ОСОБА_3 Представник
відповідачів позов позивачки,  якій був
викладений у двох редакціях,  визнав
повністю,  надавши наступні пояснення.

Його довірителі
були співвласниками,  кожний по 14
частини квартири АДРЕСА_1  позивачці та
її чоловікові ОСОБА_4,  якій помер у
процесі розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_1 також належало по 14 частини даної
квартири.

Позивачка по
справі є матір'ю ОСОБА_3 та бабусею
ОСОБА_2  Померлий,  ОСОБА_4
був відповідно батьком та дідом.

Представник
відповідачів,  обґрунтовуючи   дії своїх
довірителів по здійсненню договору купівлі - продажу спірної
квартири,  посилався на те,  що хвороба позивачки погребувала її лікування
за кордоном,  а для цього необхідні
були   грошові кошті у розмірі 50 000
доларів США.

З цією
метою,  сім'я ОСОБА_1 прийняла рішення
отримати кредит під заставу квартири і для цієї мети ОСОБА_4 та ОСОБА_1 надалі
довіреності доньці та онуку.

ОСОБА_2
домовився зі своєю знайомою,  а саме
відповідачкою по справі  ОСОБА_1.,   на позику грошей у розмірі  55 000 доларів США,   при умові
оформлення,  як гарантії повернення
грошей,  договору купівлі - продажу
належної їх сім'ї квартири.

Як,  стверджував представник,  ОСОБА_2порадився з цього приводу зі своєю
матір'ю і вона надала згоду на укладання договору позики на таких умовах.

Його
довірителі,  при цьому,  домовились нічого не розповідати іншим
співвласникам.

Після  оформлення
угоди,   через  деякий
час  вони   виявили
бажання   повернути   кошти ОСОБА_5,  однак вона відмовилася й звернулася до суду з
вимогами про їх виселення.

Представник  даних
відповідачів,      підтримує  позицію
позивачки,    що  угода
в  частині відчуження її частини
квартири є удаваним правочином,
тому,  що позивачка мала намір
укласти договір позики,  а угода відносно
частин квартири,    які належали його
довірителям, мало місце порушення  статті
362 ЦК України,  що також є підставою для визнання угоди -
недійсною.

Правова позиція
позивачки.

В лютому   2007 p.,
позивачка надіслала до суду позов,  в якому звернулася з вимогами до ОСОБА_2  ОСОБА_3,
ОСОБА_1.  про визнання договору
купівлі - продажу квартири недійсним на підставі вимог  ст.
235 ЦК України,  вважаючи,
що здійснений правочин є удаваним,
тобто вчинений для приховання іншого правочину.

Також,  підставою для визнання правочину
недійсним,  позивачка вважала порушення
відповідачами ОСОБА_2,  ОСОБА_3. вимог ч. 1
ст.  241 ЦК України,  що виразилося в тому,  що дані довірені особи перевищили надані ним
повноваження.

Посилаючись,  у своєму позові на те,  що вона не надавала свого волевиявлення на
вчинення продажу квартири,  ОСОБА_2,  вважала,
що це також є підставою для визнання правочину - недійсним.

При цьому,  ОСОБА_1 у позові були викладені наступні
обставини. Вона,  її чоловік ОСОБА_4 онук
ОСОБА_2,  донька ОСОБА_3 проживали у
квартирі АДРЕСА_1і були її власниками рівних частках,  тобто кожному належало по 14 частині.

Вона є
інвалідом 1- її групи,  тяжко хворіє і
лікарі її порекомендували пройти лікування за кордоном.  Для цієї мети,  вони на сімейної раді,  вирішили взяти кредит під заставу квартири.
Нею та її чоловіком були надані довіреності на розпорядження квартирою,  після чого ним стало відомо,  що їх довірителі замість отримання грошей у
банку,  отримали їх в розмірі 55 000
доларів США у ОСОБА_5,  уклавши з нею договір
- купівлі продажу їх квартири. Так як,
гроші своєчасно не були віддані ОСОБА_5,
відповідачка поставила питання про їх виселення у судовому порядку.

У
процесі судового розгляду представник позивачки уточнив позовні вимоги з
урахування зауважень суду,  що позивачка
є власником лише 14 частини спірної квартири,
тому необхідно обґрунтувати підстави,
посилаючись на вимоги матеріального права,  які дозволяють визнати правочин недійсним за
вищевказаними ознаками,  відносно всієї
квартири. Уточнені представником вимоги,
за своїми фактичними обставинами,
не відрізняються від первісних,
однак,  підстави для визнання
правочину недійсним змінилися. Так,
позивачка просить у частині квартири,
які належала її визнати правочин недійсним на підставі його удаваності,  на підставі того,  що він укладений довіреними особами з
перевищеннями повноважень,  без її
волевиявлення.

Стосовно 34
частин спірної квартири,  позивачка
просить визнати їх продаж недійсним на підставі ч. 1 та 2  ст.
362 ЦК України,  вважаючи,  що у неї є переважне право на їх,  купівлю.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав уточнені
вимоги,   надавши також на вимогу
суду,   свідоцтво про смерть ОСОБА_4  в якому вказано ,   що він помер - ІНФОРМАЦІЯ_1

В першому
позові,   позивачка,   посилалась на порушення прав її
чоловіка,   однак,   він чомусь не побажав звернутися до суду з
позовом.

Коли,   суд поставив питання про притягнення його до
участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача,   представник позивачки,   повідомив суд про його смерть і про те,   що в органи нотаріату із заявою про вступ до
спадщини ніхто не звертався,   з
причин  відсутності спадкового майна.

Мотивувальна
частина рішення.

Суд,    з'ясувавши обставини справи та,   перевіривши їх доказами,   вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1. не підлягають задоволенню за наступними
підставами.

Судовим  розглядом
установлено,    що  позивачка,       її чоловік    ОСОБА_4.,
онук ОСОБА_2 донька ОСОБА_3. проживали у    квартирі АДРЕСА_1 і були її власниками в рівних
частках. тобто кожному належало по 14 частині.

З 08 липня 2005
р. за усною заявкою співвласника квартири ОСОБА_3. дана квартира знаходилася в
базі даних ООО «Олександр -Н» і
пропонувалася для продажу.

Представник
ОСОБА_7.,   звернувся до даного підприємства
нерухомості з пропозицією придбати квартиру,
яка належала родині ОСОБА_1,   для
чого вніс аванс на придбання даної квартири у сумі - 3 000 американських
доларів.

Дана квартира
була ним та відповідачкою оглянута,
проведена бесіда з її співвласниками з приводу ціни покупки,   звільнення квартири після її відчуження  і
після  цього сторони домовилися
укласти угоду 12.07.2005 р.

Однак,   в даний день,   із вини продавців,   угода не відбулася,   так як онук
ОСОБА_2 отримавши 10.06.2005 р.
у кредитної спілки «Витязь» гроші у сумі 131 154 грн. на споживчі
потреби,   склав договір застави спірної
квартири.

Для того щоб
виконати угоду купівлі - продажу в подальшому,
представник відповідачки взяв на собі обов'язок погасити заборгованість
за кредитним договором ОСОБА_2. та звільнити квартиру з арешту.

Для даної
мети,   він отримав Укрсиббанку» кредит
та уклав договір майнового користування індивідуального сейфа на період з
29.07.05. р. до 05.08.05 р.

05 серпня 2005
р. одночасно був погашений борг за кредитним договором ОСОБА_2. і здійснена
угода купівлі - продажу спірної квартири.

Як убачається з
нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1  між продавцями ОСОБА_2   що
діяв   від   свого
імені   та  ОСОБА_4
ОСОБА_3,   що діяла від свого
імені та ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_1,
продаж був здійснений за 277 750 грн.,
що в еквіваленті складає 55 000 доларів США.

Сторони по
договору здійснили підписі під тим,   що
договір не є фіктивним,   удаваним і
відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки.

Дані обставини
свідчать про те,   що відповідачі в
особі   ОСОБА_2. ОСОБА_3розуміли   суть
укладеного   правочину   і
ним   була   роз'яснена відповідальність за вчинення
договору в результаті недбальства,   під
впливом обману та під впливом насильства.

Доводи   позивачки
про   те,     що
ОСОБА_3.   перевищила  свої повноваження,   спростовуються текстом нотаріально
посвідченої довіреності від 28.07.2005 p.. із якого
вбачається,   що позивачка уповноважує
відповідачку розпоряджатися усім її майном і у зв'язку з чим,   укладати всі передбачені законом угоди. В
момент підписання довіреності,   як
вказано в її тексті,   ОСОБА_2
усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними.

Та
обставина,   що позивачка не просить
визнати дану довіреність недійсною,
свідчить про те,   що вона не
оспорює її суть.

Крім того,  слід зауважити,  що при житті ОСОБА_4. жодного разу не
звертався з позовом до суду та не ставив питання про те,  що надана їм 26.07.2005 р. довіреність на
ім'я  онука ОСОБА_2. є недійсною,  або що онук діяв від його імені з
перевищенням повноважень,  або,  що правочин був удаваним.

З цієї поведінки
ОСОБА_4,  можливо зробити висновок,  що він вважав відчуження належної йому 14
частини квартири - законним.

Суд,  також,
погоджується з висловленнями представника відповідачки ОСОБА_5 про
те,  що неодноразова подача спочатку
ОСОБА_3.,  потім ОСОБА_1. різних
позовів,  скарг,  переслідують лише одну мету,  не дати можливість покупцю вселитися в
придбану квартиру та розпоряджатися нею.

За клопотання
сторін,  судом були допитані свідки.

Свідки,  які були допитані за клопотанням представника
позивачки, - це ОСОБА_8
та ОСОБА_9. пояснили
наступне.

Так,  свідок ОСОБА_8  пояснив,  що він
раніше працював у кредитної спілки «Витязь» та займався  процедурою надання кредиту на споживчі  потреби ОСОБА_2. Зі слів ОСОБА_2. йому відомо,  що у нього хвора бабуся і гроші,  потрібні на її лікування.

Коли,    він з метою огляду квартири,  що пропонувалася в заставу,  приїхав до
ОСОБА_2  він дійсно бачив жінку
похилого віку,  яка була прикована к ліжку.

Ця жінка,  як пояснив свідок,  а також інші співвласники квартири надали
згоду на те,  що їх,  квартира піде під заставу отриманого кредиту
і їм були роз'яснені наслідки неповернення грошей за кредитним договором,  а саме,
що стягнення буде направлено на предмет застави.

Свідок ОСОБА_9. пояснила
суду,  що є подругою ОСОБА_3. і її
відомо,  що на протязі тривалого часу її
мати хворіє. ОСОБА_3. зверталася до неї з проханням позичити гроші на лікування
матері,  однак вона відмовила в
цьому,  у зв'язку з їх відсутністю.

Зі слів ОСОБА_3.
її відомо,  що відповідачка здійснила
фіктивний продаж квартири і отримала гроші в борг,  однак,
коли захотіла їх повернути,  її
відмовили,  бажаючи отримати квартиру.

Суд,  критично відноситься к показанням даних
свідків за наступними підставами.

Як,  вбачається із медичної карти амбулаторного
хворого позивачки,  вона не страдає
якимись захворюваннями,  які не можливо
лікувати на Україні і в цьому документі,
відсутні будь - які посилання лікарів на те,  що хворої пропонується будь - яке особливе
лікування або медичні препарати.

В історії
хвороби вказано,  що позивачка страждає
ожирінням 3- 4 ступенів,  крім того,  у неї цукровий діабет та ішемічна хвороба
серця..

Основне
захворювання яке не дає позивачці можливість пересуватися і вести активний
образ життя - це ожиріння,  всі інші
хвороби,  це наслідок   неправильного харчування. Є   запис ендокринолога у жовтні 2004 p.,  що при рості 157 см,  ОСОБА_2 важить - 157 кг На  кожної сторінці   історії хвороби,  лікарі,
призначаючи  лікування  ОСОБА_1. пропонують її в першу чергу
дієту.  Із переліку призначення  ліків,
вбачається,   що їх призначалося
небагато і в основному в таблетках.

Таким   чином,
медична   карта
амбулаторного   хворого  ОСОБА_1.,
спростовує пояснення її представника,
представника відповідачів в особі ОСОБА_2.ОСОБА_3,   а також допитаних свідків  про тяжкий
стан  її здоров'я та   про необхідність лікування за кордоном. .

За клопотанням
представника відповідачки ОСОБА_5,  були
допитані свідки ОСОБА_10 та
ОСОБА_11.,  які пояснили суду,
що є риєлторами  компанії ООО
«Олександр -Н» та займалися продажем спірної квартири.

Усі співвласники
були згодні на продаж належної їм квартири,
бажали її терміново продати,
мотивуючи тим,  що надалі аванс
агентству нерухомості «Атланта» для придбання приватного будинку за межами
місця.

ОСОБА_2вніс
авансі і був готовий підписати угоду вже в липні. Однак,  із першого разу угода не відбулася,  так як квартира,  яка відчужувалася,  була в заставі у кредитній спілці.

Після погашення
кредиту,  покупцем ОСОБА_5,  угода була здійснена.

Продавці взяли
на себе обов'язок,  звільнити дану
квартиру на протязі місяця,  однак,  своєї обіцянки не виконали і продовжують там
проживати.

Суд,  вважає,
що пояснення даних свідків,  є
послідовними та підтверджуються  іншими
доказами,  які є в матеріалах справи.

На думку
суду,  неспроможність версії позивачки та
її доньки й онука,  свідчать наступні
докази.

Так,   із
пояснень  представника  відповідачки та його  свідків убачається,   що
покупцем надавався аванс для
придбання квартири,  тобто намір
як продавця так і  покупця був
направлений не на здійснення удаваного правочину,  а на виконання умов договору купівлі -
продажу.

Суду надані
докази,  що покупцем брався кредит для
придбання квартири по якому він сплачував проценти,  в зв'язку з чим,  на погляд суду,  не відповідають логіці ствердження
представника позивачки та
представника   ОСОБА_2.
ОСОБА_3,  про надання ОСОБА_2грошей у
борг,  без вимоги процентів за його
використання.

Крім того,  слід зауважити,  що сторони так і не пояснили,  на яку мету пошли гроші отримані у
ОСОБА_9,  чи були вони витрачені на
лікування позивачки або на якусь іншу мету.

Між тим,  суд,
звертає увагу на те,  що    КП ОМБТІ та РОН надало суду відомості,  що ОСОБА_2 придбав у серпні 2007 р. квартиру
АДРЕСА_2 це при тому,  що в родині завжди
були відсутні гроші в тому числі і на лікування бабусі.

Усі  ці суперечки,
які є в поясненнях представника позивачки,  а також
представника ОСОБА_2. ОСОБА_3. свідчать про недобросовісність їх дій з
приводу заявленого позову.

Суд,  вважає,
що угода купівлі - продажу спірного майна відбулася з дотриманням усіх
вимог закону,  а саме відповідно до вимог
передбачених у  ст. 203 ЦК України:

-особи
мали необхідний обсяг цивільної дієздатності;

· волевиявлення
їх було вільним і відповідало внутрішній волі;

· правочин
вчинявся у формі встановленій законом;

· правочин
був спрямований на реальне настання правових наслідків,  що обумовлені ним.

На підставі
викладеного і відповідно до вимог      ст.
ст.  10,  11,
209,  212,  214-215,
216 218 ЦПК| України,     суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1в
задоволенні позовних вимог доОСОБА_3
ОСОБА_1про визнання недійсним І4 частини договору купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1 укладеного 05 серпня 2005 р. між ОСОБА_1 від імені якої за
довіреністю діяла ОСОБА_3а та ОСОБА_1 - відмовити.

ОСОБА_1в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 ОСОБА_1про визнання недійсним 34 частин договору купівлі -
продажу у квартири АДРЕСА_1 укладеного 05 серпня 2005 р. між ОСОБА_3,  ОСОБА_2що діяв від свого імені та ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення 10 денного строку на подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана в 20 денний строк,  рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги рішення,  якщо воно не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.