Справа № 2-633/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007
року Приморський районний суд м. Одеси у складі: Головуючого судді - Нікітіної
С.Й. при секретарі - Виноградовій І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,  визнання права власності та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні
приміщенням та виселення з квартири,  -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1. з позовом до ОСОБА_2. про
визнання дійсним договору купівлі-продажу 614/1000 частин квартири АДРЕСА_1 та
визнання за нею права власності на вказані частини квартири,  посилаючись на те,  що 21 жовтня 2000 року нею та батьком
відповідачки,  ОСОБА_3.,  який на той час був власником зазначених
частин квартири в простій письмовій формі був укладений договір
купііілі-продажу,  однак з об'єктивних
причин договір не був посвідчений нотаріально. На сьогодні,  відповідачка,
як спадкоємиця покійного ОСОБА_3. не бажає виконати прийняті її батьком
зобов'язання щодо нотаріального посвідчення договору,  в зв'язку із чим позивачка вимушена
звернутися до суду.

ОСОБА_2. звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1. та ОСОБА_4.
про усунення перешкод у користуванні приміщенням та виселення з квартири,  посилаючись на те,  що вона є власником 614/1000 частин квартири
АДРЕСА_1 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 липня
2003 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2. до Державної налогової інспекції
Приморського району м. Одеси про встановлення факту прийняття спадщини після
смерті її батька,  ОСОБА_3. та визнання
за нею права власності на вказані частини квартири в порядку спадкування за
законом. В позові ОСОБА_2. зазначає,  що
відповідачі,  які мешкають в належиних їй
частинах квартири не бажають добровільно виселитися,  чим перешкоджають їй в користуванні
зазначеним приміщенням. У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2. позовні вимоги
ОСОБА_1. не визнала,  та зазначила,  що її батько не укладав ні з ким договору
купівлі-продажу,  грошей не
отримував,  тому просила суд відмовити у
позові ОСОБА_1.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1.,
ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав у повному обсязі,  а у задоволенні позову ОСОБА_2. просив
відмовити; адвокат ОСОБА_2.,
ОСОБА_6.,  позовні вимоги ОСОБА_1.
не визнала та просила задовольнити позов ОСОБА_2.; ОСОБА_4 позовні вимоги
ОСОБА_2. не визнав,  та зазначив,  що він був присутнім при підписанні договору
купівлі-продажу 21 жовтня 2000 року як свідок,
ставив свій підпис на договорі та бачив як передавалися кошти,  в зв'язку із чим просив задовольнити позов
ОСОБА_1.

ОСОБА_2. в своєму клопотанні просила суд не розглядати справу без неї,  однак за наявними у справі адресами ОСОБА_2.
не мешкає. В зв'язку з цим суд неодноразово викликав ОСОБА_2 на судові
засідання через оголошення в газеті „Чорноморські новини",  однак ОСОБА_2. не з'являлася на судові
засідання,  причини неявки не повідомляла,  тому суд вирішив розглянути справу за
відсутності ОСОБА_2.

Вивчивши матеріали справи,  вислухавши пояснення ОСОБА_4.,  представників ОСОБА_1. та ОСОБА_2.,  допитавши свідків,  суд приходить до висновку про задоволення
позову ОСОБА_1. в повному обсязі та відмові у задоволенні позову ОСОБА_2.

При цьому суд обґрунтовує своє рішення на наступних обставинах та
доказах,  які були встановлені в судовому
засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи 21 жовтня 2000 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу 614/1000 частин квартири
АДРЕСА_1,  про що в простій письмовій
формі був складений договір купівлі-продажу,
з зобов'язанням подальшого його нотаріального посвідчення.

ОСОБА_3. був власником зазначених частин квартири на підставі Свідоцтва про
право власності на житло від 17 квітня 1995 року,  виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради
народних депутатів та Свідоцтва про право на спадщину за законом від
20.10.2000р.,  виданого Першою одеською
державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_1. була та є власником інших частин зазначеної квартири та мала
першочергове право на їх купівлю.

Згідно умов договору ОСОБА_3. передав у власніть ОСОБА_1.
належні йому 614/1000 частин квартири,  а
ОСОБА_1. передала за це ОСОБА_3. грошові кошти у розмірі 24466 грн. в якості
повного розрахунку. При укладенні,
підписанні договору та передачі грошей були присутні ОСОБА_4 та
ОСОБА_7.,  про що маються їх підписи на
договорі.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7. пояснила,  що 21 жовтня 2000 року її покликав ОСОБА_3. в
свої кімнати з проханням поставити підпис на договорі купівлі-продажу,  де поснив,
що він продає свою частину квартири ОСОБА_1. При ОСОБА_7 договір
підписали ОСОБА_3.,  ОСОБА_1.,  та свідок ОСОБА_4,  а ОСОБА_1. передала ОСОБА_3. грошові кошти.

Згідно умов договору,
сторони зобов'язалися підготувати усі необхідні документи для його нотаріального
посвідчення.

Однак нотаріальне посвідчення договору відкладалося в зв'язку із хворобою
ОСОБА_3. Так як ОСОБА_1. та ОСОБА_3. мешкали у одній квартирі загального
заселення довгий час та в них були добрі сусідські стосунки,  ОСОБА_1. не зверталася до суду та була
впевнена,  що договір буде нотаріально
посвідчений.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3. помер. Единим
його спадкоємцем залишилася його донька,
відповідачка по справі,
ОСОБА_2.,  яка в 2003 році
звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про
встановлення факту прийняття спадщини та визнання за нею права власності в
порядку спадкування за законом.

Судом встановлено,  що ОСОБА_3. зі
свого боку приймав заходи щодо нотаріального посвідчення договору. Так ОСОБА_3.
була замовлена в ОМБТІ та РОН та видана 16.11.2000 року Справка-характеристика на відчуження
зазначених частин квартири.

Після укладення договору ОСОБА_3. переїхав на постійне
проживання до своєї доньки,
ОСОБА_2.,  відповідачці по справі
та вивіз із проданих кімнат усе своє майно.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8.,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10. підтвердили те,
що сам ОСОБА_3. розповідав їм про продаж ним своїх частин квартири
ОСОБА_1. а також підтвердили,  що
ОСОБА_3. вивіз з кімнат усе своє майно. Свідок ОСОБА_11 пояснив,  що ОСОБА_3. розповів йому про продаж ним
квартири ОСОБА_1. та запропонував йому забрати де-які меблі,  на що ОСОБА_11. дав згоду та забрав з
проданої квартири меблі собі на дачу.

Доводи ОСОБА_2. про те,
що на сьогодні вона є власником зазначених частин квартири на підставі
рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 липня 2003 року по
цивільній справі № 2-3594/03 за позовом ОСОБА_2. до Державної налогової
інспекції Приморського району м. Одеси про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом судом до
уваги не приймаються,  так як ухвалою
Приморського районного суду м. Одеси від 28.03.2006 року зазначене рішення
скасоване в зв'язку із нововиявленими обставинами.

Також спростовуються доводи ОСОБА_2. про те,  що усі правовстановлюючі документи на
зазначені частини квартири її батьком ОСОБА_1. не передавалися,  а знаходяться у неї. Усі оригінали
правовстановлюючих документів з часу укладення договору знаходилися у ОСОБА_1.
в підтвердження чого в судовому засіданні представник ОСОБА_1. надав їх суду
для огляду.

Згідно Акту,  складеному 06.04.06р.
сусідами ОСОБА_1.,  які мешкають в одному
з неї домі з кінця 2000 року по цей час в кімнатах,  які раніше належали ОСОБА_3. мешкає

ОСОБА_1. зі
своїми родичами та оплачує комунальні послуги і проводить ремонтні роботи по
утриманню квартири.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України
Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин,  що виникли до набрання ним чинності. Щодо
цивільних відносин,  які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом України,
положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків,  що виникли або продовжують існувати після
набрання ним чинності.

Суд вважає,  що спір необхідно
вирішувати,  застосовуючи норми ЦК України,  який набрав чинності 1 січня 2004 року,  так як права та обов'язки сторін виникли до
набрання ним чинності,  однак продовжують
існувати на сьогодні.

Щодо строку позовної давності,  суд вважає його пропущеним з поважних причин,  так як при житті ОСОБА_3 погоджувався на
нотаріальне посвідчення договору,  що
недавало приводу для звернення до суду,
а після його смерті ОСОБА_1. вважала,
що ОСОБА_2. оформивши спадщину виконає взяті її батьком обов'язки. До
того ж ОСОБА_1. своєчасно у лютому 2003 року вже зверталася до суду з позовом
про визнання договору дійсним,  що
підтверджує її наміри на той час,  але
позов був повернутий у зв'язку із неусуненням недоліків.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК
України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору,  що підтверджується письмовими доказами,  і відбулося повне або часткове виконання
договору,  але одна із сторін ухилилася від
його нотаріального посвідчення,  суд може
визнати такий договір дійсним.

Суд приходить до висновку про те,  що
сторони мали намір укласти відповідний договір купівлі-продажу,  фактично виконали усі істотні умови договору:
продавець передав покупцеві усі правовстановлюючі документи,  ключі від квартири,  звільнив квартиру; покупець передав
продавцеві грошові кошти; продавець готував документи для нотаріального
посвідчення договору.

З таких підстав суд вважає необхідним визнати дійсним договір
купівлі-продажу від 21 жовтня 2000 року,
укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
614/1000 частин квартири АДРЕСА_1,
визнати за ОСОБА_1. право власності на зазначені частини квартири,  а в позові ОСОБА_2. відмовити.

Керуючись ст.ст. 213, -215 ЦПК України,
ч. 2 ст. 220,  655,  656,
662,  689,  691,
692,  п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі:

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 614/1000 частин квартири
НОМЕР_1,  які складаються із двох
житлових кімнат,  площею 36, 5
кв.м.,  загальна площа 44, 42 кв.м.,  розташованих по АДРЕСА_1,  укладений 21 жовтня 2000 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 614/1000 частин квартири АДРЕСА_1 які
складаються із двох житлових кімнат,
площею 36, 5 кв.м.,  загальна
площа 44, 42 кв.м.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні приміщенням та виселення з квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через
Приморський райнний суд м. Одеси,  шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня виготовлення
мотивованого рішення,  та подачі
апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження.