" червня 2007 р.                  Гайсинський
районний суд Вінницької області
головуючого - судді Панасюка О.С.  при
секретарі Отрошко Н.М. ,
у відкритому судовому засіданні в місті Гайсині справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АПК Відродження» про
стягнення індексації та річних за невиконання грошового зобов'язання за
рішенням суду,  відшкодування .моральної
шкоди,  стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку,  -

Встановив:

17.04.2007р.
до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «АПК Відродження» про стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку,  індексації за
невиконання грошового зобов'язання за рішенням суду,  відшкодування моральної шкоди.

В
позовній заяві вказано,  що згідно з
рішенням Гайсинського районного суду від 12.08.2002р.,  відповідач зобов'язаний був виплатити на його
користь заборгованість по заробітній платі та компенсацію втрати частини
заробітку у зв'язку із порушенням термінів його виплати в розмірі 5514 грн.
60к. На підставі вказаного рішення Державною виконавчою службою з боржника на
його користь лише 10.01.2007р. було стягнуто 4714 грн. 80к.

В
судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги і вимагав стягнути з
відповідача - JOB
«АПК Відродження» середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі
14094 грн.,  індексацію за час
прострочення виконання рішення суду в розмірі 6912 грн. та відшкодування
моральної шкоди в розмірі 10000 грн.,
пояснивши,  що в зв'язку із
тривалим невиконанням грошового зобов'язання боржником він зазнав моральних
страждань у виді триваючих до тепер негативних переживань зневіри,  розпачу,
роздратування,  погіршення якості
та рівня життя.

Представник
відповідача - ТОВ «АПК Відродження»
в судове засідання не з'явився вдруге,
не надавши доказів на підтвердження поважності причини неявки,  направив до суду письмове заперечення проти
позову,  відповідно до якого позовні
вимоги не визнав,  оскільки на час
розгляду справи рішення Гайсинського районного суду від 12.08.2002р. про
стягнення на користь позивача заборгованості із заробітної плати та компенсації
втрати частини заробітку у зв'язку із порушенням термінів його виплати виконане
в повному обсязі.

Вказане
дає підстави суду розглядати справу у відсутності представника відповідача та
ухвалити заочне рішення,  відповідно до
ч.1  ст. 224 ЦПК України.

З'ясувавши
позиції сторін,  дослідивши та оцінивши
матеріали справи,  суд приходить до
висновку,  що у задоволенні позову
необхідно відмовити з таких міркувань.

Беззаперечно
доведено,  що в червні 2002р. між
сторонами виник спір про розмір належних звільненому працівникові сум; згідно з
рішенням Гайсинського районного суду від 12.08.2002р.,  відповідач зобов'язаний був виплатити на
користь позивача заборгованість по заробітній платі та компенсацію втрати
частини заробітку у зв'язку із порушенням термінів його виплати в розмірі 5514
грн. 60к. 30.08.2002р. за

2

цим
рішенням       відкрито       виконавче провадження і в червні 2006
року на особовий рахунок ОСОБА_1 перераховано 1858 грн.,  а в січні 2007р. - 4714 грн. 60к.

Таким
чином,  спір між сторонами про розмір
належних звільненому працівникові сум виник в червні 2002 року і тоді ж у
ОСОБА_1 виникло передбачене  ст.  117 КЗпП України право на стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку,  спірні правовідносини встановлено рішенням
Гайсинського районного суду від 12.08.2002р.,
яке набрало законної сили 12.09.2002р.,
тому вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахунку є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Також
вказане рішення не може мати преюдиціальний характер,  як правовстановлюючий факт,  зокрема,
бути підставою для виникнення грошового зобов'язання,  невчасне виконання якого могло б мати
передбачені ч.2  ст. 625 та ч.4  ст. 611 ЦК
України наслідки у виді стягнення індексу інфляції за весь час прострочення
та відшкодування моральної шкоди,
оскільки,  спір за попередньо
заявленими вказаними вимогами позивача вирішено по суті та виконано,  а навмисне тривале невиконання судового
рішення,  про що вказував ОСОБА_1,  є підставою для притягнення винних осіб до
встановленої Законом відповідальності (адміністративної чи кримінальної),  а не створює цивільних прав та обов'язків.

Оскільки
позовні вимоги не грунтуються на вимогах Закону,  то у задоволенні позову необхідно відмовити
повністю через його безпідставність.

Висновки суду
підтверджуються такими доказами:

Рішенням
Гайсинського районного суду від 12.08.2002р. про задоволення позову ОСОБА_1 до
ТОВ «АПК Відродження»
про стягнення заборгованості по заробітній платі,  відшкодування втрати частини заробітку через
порушення термінів його виплати (а.с. 12);

Фіскальним
чеком від 18.01.2007р. про отримання ОСОБА_1 4714 грн. 80к. заборгованості по
заробітній платі (а.с. 13) та розрахунком відділу примусового виконання рішень
ДВС у Вінницькій області від 18.05.2006р. про стягнення з ТОВ «АПК «Відродження» на
користь ОСОБА_1 1858 грн. (а.с. 41).

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 213, 214, 215, 224,
225, 226 ЦПК України,  суд,  -

Вирішив:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «АПК Відродження» про стягнення індексації та
річних за невиконання грошового зобов'язання за рішенням суду,  відшкодування моральної шкоди,  стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку відмовити повністю через безпідставність позовних вимог.

Заяву
про перегляд заочного рішення може бути подано представником відповідача
протягом 10 днів з часу отримання ним копії рішення.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з часу
оголошення рішення,  а апеляційну скаргу
на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження; апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного
суду Вінницької області через Гайсинський районний суд.