Справа № 2-8/07
року                                      Нікопольський
міськрайонний суд в складі:
головуючого судді Стовби
С.М. при секретарі Кондратьєвій Н.Ю. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Нікополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
приватний нотаріус Романенко CO. про визнання свідоцтва на право власності по закону від 27 січня 1998 року і визнання
договору купівлі-продажу житлового будинку від 3 лютого 1998
Позивач ОСОБА_1(дівоче прізвище ОСОБА_3, в
першому шлюбі прізвище ОСОБА_4) звернулася з позовом до суду и просить суд визнати свідоцтво на право власності на
житловий будинок по закону від 27 січня 1998 року на ім'я ОСОБА_5 і договор
купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 3 лютого 1998 року між ОСОБА_6 діючого від імені
ОСОБА_5 по дорученню і ОСОБА_2 не дійсним, посилаючись на такі обставини.
року помер ОСОБА_7. З близьких родичів у нього був тільки син ОСОБА_5, який на той час знаходився в місцях позбавлення волі. За проханням ОСОБА_7. з травня 1996 року вона стала проживати в будинку який належав останньому, за адресою
АДРЕСА_1. В лікарні, перед смертю ОСОБА_7. склав заповіт, відповідно до якого все майно яке йому належало, повинне
було перейти їй (ОСОБА_1)
у власність. Вона звернулася із заповітом до нотаріальної
контори, але його в неї не прийняли і пояснили, що лікарня повинна була сама
направити заповіт. Фактично вона прийняла спадщину оскільки проживала в будинку
з її внуком, над яким оформила опіку. У вересні 1997 року з місць позбавлення волі повернувся ОСОБА_5., який став проживати також у будинку його батька. ОСОБА_5. став зловживати спиртними напоями разом з ОСОБА_6., який
на той час знаходився в фактичних шлюбних стосунках з її невісткою ОСОБА_4 . Приблизно 20-25 вересня 1997
року ОСОБА_6. і ОСОБА_4 заволоділи вищезазначеним
домоволодінням, вигнали її з внуком з будинку. Через деякий час вона звернулася
до суду, рішенням якого від 9 червня 1999 року встановлено факт складання заповіту ОСОБА_7. і визнано за нею право власності на домоволодіння АДРЕСА_1. Але за не відомих обставин син ОСОБА_7.-
ОСОБА_5. 21 січня 1998 року надав
доручення ОСОБА_6. на право продажу будинку який належав батькові останнього.
Як потім стало їй відомо ІНФОРМАЦІЯ_2року ОСОБА_5. помер і довідку про його
смерть було видано 26 січня 1998 року ОСОБА_6. . Між тим, ОСОБА_6. після смерті
ОСОБА_5, за дорученням останнього, від його імені, 27 січня 1998 року
звертається до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини і цього ж дня отримує
свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Після цього ОСОБА_6., на
підставі доручення, 3
лютого 1998 року, згідно
договору купівлі-продажу, вказаний будинок продає своїй матері ОСОБА_2.. За таких обставин позивач просить суд винести рішення, яким
свідоцтво на право власності на житловий будинок по закону від 27 січня 1998 року видане на
ім'я ОСОБА_5 і   договор
купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від З лютого 1998 року між ОСОБА_6. який діяв на підставі доручення від ОСОБА_5. і ОСОБА_2.,
Відповідач та третя особа
належним чином неодноразово були повідомлені про розгляд цивільної справи, але
в судове засідання не з'явились без поважних причин, а тому суд за згодою
позивача розглянув справу в їх відсутність.
Заслухавши позивача,
дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з
Згідно договору на право
січня 1958 року, ОСОБА_7. належав будинок по АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою-характеристикою і договором про надання земельної ділянки (а.с.64,65).
Згідно свідоцтва про смерть
ОСОБА_7. помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вказаного дня, до моменту смерті, ОСОБА_7. у лікарні склав заповіт на
ім'я позивачки, прізвище якої на той час у шлюбі було ОСОБА_4., на підставі
якого рішенням Нікопольського міського суду від 9 червня 1999 року, було
встановлено факт складання заповіту ОСОБА_7. і визнано за нею право власності
на спірне домоволодіння АДРЕСА_1. Вказане рішення суду не скасоване і є чинним.
У померлого ОСОБА_7. був син ОСОБА_5., що підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с.62). Останній 21 січня 1998 року надав ОСОБА_6.  доручення, а
саме доручення яким уповноважив вести його справи по оформленню спадкового
майна після смерті батька (а.с.63) і доручення яким уповноважив його продати
спірний будинок (а.с.27), хоча будинок на той час йому не належав. ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_5. помер, що підтверджується поясненнями позивача, довідкою скорої
медичної допомоги (а.с.8), згідно якої, ІНФОРМАЦІЯ_2року в 6 годин по АДРЕСА_1
фельдшером була констатована смерть ОСОБА_5., а також довідкою судово-медичного
експерта від 8 жовтня 1999 року №43 (а.с.7) згідно якої труп ОСОБА_5. був
доставлений в морг ІНФОРМАЦІЯ_2року. Крім того, у вказаній довідці зазначено,
що лікарське свідоцтво про смерть, було отримано гр. ОСОБА_6. 26 січня 1998
року. ОСОБА_6. зазначене лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_5. у відділ
реєстрації актів цивільного стану не надав, про що свідчить відповідь вказаного
відділу на запит суду, що в книгах реєстрації смерть ОСОБА_5. 1949 року
народження не зареєстрована (а.с.69), а в порушення ст. 69 ч.1 п.6 ЦК України в
редакції 1963 року, на підставі доручення останнього, яке фактично припинило
свою дію у зв'язку зі смертю ОСОБА_5, звернувся
нотаріальної контори із заявою від імені останнього з проханням видати
свідоцтво про право власності на спадщину (а.с.60). Вказаного дня ОСОБА_6.
отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_5. (а.с.26) і на підставі
доручення (а.с.27), згідно договору купівлі-продажу від 2 лютого 1998 року, будинок
продав своїй матері (а.с.28). Відповідно до ст.70 ЦК України в редакції 1963
року, ОСОБА_6. повинен був доручення негайно повернути, але він в порушення
діючого законодавства, шляхом обману, спочатку отримав свідоцтво про право на
спадщину на ім'я ОСОБА_5, а потім уклав договір купівлі-продажу від його імені.
За таких обставин зазначений договір на підставі ст. 57 ЦК України в редакції 1963 року визнається недійсним. ОСОБА_6. і ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер про що свідчить запис акта про смерть № 753 (а.с.70).
Керуючись ст.ст. 209,210,212 ЦПК України, ст.ст.57,69,70 ЦК України в редакції 1963 року,
Позовні вимоги ОСОБА_1
власності на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_5 виданого 27
січня 1998 року першою
Нікопольською державною нотаріальною конторою, в реєстрі за № 1-82 та договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 від 3 лютого 1998 року, в реєстрі за №
1-171, укладений між ОСОБА_6 діючого від імені ОСОБА_5 на підставі виданого ним
21 січня 1998 року доручення, посвідченого нотаріусом 1-ої Нікопольської
державної нотаріальної контори в реєстрі за № 1-220 і ОСОБА_2 визнати
Рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційного інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.