Справа №2-3066/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2007 року                                                           М.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого                            Сингаївського
О.П.,

при секретарях                        Рудницькій
СМ.,  Котелянець Т.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі,  середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної шкоди,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулася до суду з даним позовом,  де
зазначила,  що працювала у відповідача та
ІНФОРМАЦІЯ_2 року була звільнена відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України,  за згодою сторін. Відповідач не провів
повного розрахунку з нею при звільненні,
в зв'язку з чим виникла заборгованість по заробітній платі в сумі
близько 6000 грн.. Згодом відповідач частково погасив заборгованість,  однак на день подачі позову залишається
винним 760 гривень,  які позивач просила
стягнути на свою користь. Також позивач просила стягнути на її користь середній
заробіток за час затримки розрахунку та 1500 гривень на відшкодування
спричиненої моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивач позов підтримала з наведених у ньому підстав,  в частині стягнення заборгованості по
заробітній платі відмовилась,  в зв'язку
з тим,  що на день розгляду справи
відповідач виплатив заборгованість. Відмова позивача від позову в цій частині
була прийнята судом.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов не визнав,  посилаючись на те,  що відповідач перебувала на обліку в міському
центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю. На послідуючі засідання
представник відповідача не з'являвся,
хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Суд,  за згодою позивача розглянув справу
в заочному порядку,  відповідно до глави
8 ЦПК України.

Заслухавши
пояснення позивача,  відповідача та
вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про те,  що даний позов підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно
до ст.ст. 116,  117 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх сум,
що належить йому від підприємства,
установи,  організації,  проводиться в день звільнення. В разі
невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум у вищевказаний строк,
організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за
весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В
судовому засіданні встановлено,  що
позивач працювала у відповідача та була звільнена ІНФОРМАЦІЯ_2 року,  що підтвердилось в судовому засіданні копією
трудової книжки позивача (а.с.5). При звільненні відповідач всупереч вимог ст.,
116 КЗпП України не провів виплату всіх сум,
що належать від підприємства,  а
саме заборгованість по заробітній платі,
в сумі 3320, 71 грн.. Кінцевий розрахунок по заборгованості з заробітної
платі відповідач здійснив 23.08.2007 року. Зазначені обставини підтвердились
довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 та платіжними документами (а.с. 16-28).

Відповідно
до СТ..117 КЗпП України відповідач зобов'язаний виплатити позивачу середній
заробіток за час затримки по день розрахунку,
тобто за ІНФОРМАЦІЯ_3 днів,  в
сумі

5493, 05 грн.
(сер.д.з 81, 99 грн.х ІНФОРМАЦІЯ_3
= 5493, 05 грн.).
Вираховуючи середній заробіток позивача суд не приймав до
уваги довідку надану відповідачем,  де
заробітна плата позивача за останні дві місяці роботи вказана - березень 2007
року 1427, 36 грн,  квітень 2007 року -
1300 гривен (а.с.3З),  оскільки такі
відомості суперечать довідкам,  виданим
раніше тим же відповідачем,  де заробітна
плата позивача за останні два місяці роботи вказана - березень 2007 року -
1443, 69 грн.,  квітень 2007 року - 1803,
69 грн.(а.с.45, 46).

Також не
приймається до уваги посилання відповідача на те,  що позивач перебував на обліку в центрі
зайнятості та отримував допомогу по безробіттю,
оскільки при визначенні розміру середнього заробітку належного позивачу
за час затримки розрахунку,  дана
обставина не має значення.

Є
обґрунтованою і вимога позивача про відшкодування моральної шкоди,  оскільки дії відповідача по невиплаті
заробітної плати,  призвели до її
моральних страждань,  які полягали в
тому,  що вона маючи на утриманні дитину
ІНФОРМАЦІЯ_4,  не могла користуватися
своїми грошима,  вимушена була докладати
додаткових зусиль для організації свого життя,
відшукання коштів для утримання сім'ї,
витрачання часу та зусиль для примушення відповідача сплатити
заборгованість по заробітній платі,
тощо. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди на користь
позивача суд враховує характер моральних страждань позивача,  їх тривалість та доведеність в суді і
вважає,  що на користь позивача підлягає
стягненню 500 грн..

Суд
також стягує з відповідача на користь держави 51 грн. судового збору та 30
гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 95,
115,  116,  117,
233 КЗпП України,   ст.ст.
10,  11,
60,  208,  209, 212-215, 223,  226 ЦПК України,  суд , -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути
з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 5493, 05 грн. середньомісячного заробітку за
час затримки розрахунку,  500 гривень на
відшкодування моральної шкоди,  а всього
5993 грн. 05 коп.,  та на користь держави
51 грн. судового збору,  і 30 гривень
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи для Корольовського
райсуду
м.Житомира.

Заочне
рішення може бути переглянуте Корольовським райсудом м.Житомира за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Позивач
має право оскаржити заочне рішення до апеляційного суду Житомирської області через
Корольовський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження,  яка може бути
подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.