Справа № 2-75‚ 2007 року
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 року                             Ставищенський
районний суд Київської області в складі:

головуючого судді:                                Галича Ю.М.,

при секретарі:
Коротун Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт.
Ставище Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Станіславчицької  сільської ради та ОСОБА_2, про визнання
рішення частково недійсним та визнання права на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До суду
з названим позовом звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те, що житловий
будинок АДРЕСА_1 відносився до майна колгоспного двору. Його головою був її
батько ОСОБА_3, а членом його дружина відповідач ОСОБА_2.

Рішенням №22 від 29 грудня 1994
року виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради встановлено право
власності на жилий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963
року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був відповідно до
Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХІІ
введений в дію Закон "Про власність". Жоден з членів двору не втратив
на той час права на частку в майн цього двору. Відповідно до вимог статті 123
ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з
рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Оскільки на час припинення
колгоспного двору в ньому проживали двоє членів, згідно ч. З статті 125 та
статті 123 ЦК УРСР (1963 року) кожен з них набув права власності на майно
колгоспного двору в різних частках. Тому, вважає вказане рішення має бути
визнана частково недійсним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Станіславчик Ставищенського
району Київської області її батько ОСОБА_3 помер На майно померлого відкрилася
спадщина.

Згідно статті 1261 ЦК України та
заповіту, посвідченого Станіславчицькою сільською радою Ставищенського району
Київської області, вона є спадкоємицею померлого за заповітом, яка прийняла
спадщину шляхом подачі 09.02.2007 року заяви до Ставищенської
райдержнотконтори.

Відповідно до статті 1241 ЦК
України особою, яка має право на обов'язкову частку у спадщині (непрацездатною
вдовою) є відповідач ОСОБА_2, інших спадкоємців, які б мали право на
обов'язкову частку у спадщині (малолітніх, неповнолітніх дітей, непрацездатних
батьків чи утриманців) немає. Проте її мама відмовилася від обов'язкової частки
у спадщині подавши до Ставищенської райдержнотконтори відповідну заяву.

Оскільки ОСОБА_3 за життя набув
права власності на частину вказаного житлового будинку, до дня смерті мав
можливість звернутися із відповідною заявою про отримання свідоцтва про право
власності та про державну реєстрацію цього права, вказаний будинок згідно
статті 1218 ЦК України має належати до складу його спадщини.

Відсутність правовстановлювального
документу на будинок та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно не
дає змоги оформити її права на будинок в Ставищенській районній державній
нотаріальній конторі.

Позивачка просить визнати рішення
№22 від 29 і рудня 1994 року виконавчого комітету Станіславчицької сільської
ради Ставищенського району Київської області частково недійсним в частині
визнання права власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за нею право на спадщину за
заповітом після смерті 01 вересня 2006 року батька ОСОБА_3 на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1,
вартістю 15599 гривень.

Визнати за
ОСОБА_2 право власності на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1, вартістю 15599
гривень.

Під час розгляду в судовому засіданні сторони уклали
мирову угоду, яку просять визнати, а справу провадженням закрити.

Суд, розглянувши матеріали справи, письмову мирову угоду,
вважає за можливе визнати укладену сторонами мирову угоду, оскільки  вона не суперечить закону і не порушує прав,
свобод і інтересів інших осіб.

Відповідно до п. 4 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана
судом.

Провадження у справі слід закрити на підставі ст. 205 п.
4 ЦПК України, наслідки закриття справи передбачені ст. 206 ЦПК України
сторонам роз'яснено.

Керуючись
ст.ст.  174, 175, 205 п. 4, 206
ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати по справі за позовом ОСОБА_1 до
Станіславчицької  сільської ради та
ОСОБА_2, мирову угоду, згідно якої визнати рішення №22 від 29 грудня 1994 року
виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Ставищенського району
Київської області частково недійсним в частині визнання права власності за
ОСОБА_3 на  &frac12; частину  житлового будинку АДРЕСА_1.

За ОСОБА_1 визнається право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1, вартістю 31198 (тридцять одна тисяча сто дев'яносто вісім) гривень.

ОСОБА_2 до
підписання мирової угоди отримала від ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості &frac12; частини житлового будинку АДРЕСА_1 по ціні за домовленістю.

Судові витрати по
справі  ОСОБА_1 бере на себе

Закрити провадження по даній справі у зв'язку з тим, що
сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Заява про Апеляційне оскарження ухвали суду може бути
подано протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу
суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя