Справа № 2-268/07
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007
року Дніпровський районний суд м. Херсона в складі

головуючої                                                                                                       Полив'яного В.М.,

при секретареві                                                                                                Агафоновій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, про визнання угоди недійсною, -

встановив:

Позивач
звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що їй на праві власності в
порядку спадкування належала двокімнатна квартира АДРЕСА_1. Наприкінці 1998р.
вона виїхала на роботу за кордон. Стверджує, що повернувшись додому, в м.
Херсон, на початку 2006р. їй стало відомо, що за час її відсутності, на
підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.02.2004р. її
вище зазначена квартира перейшла у власність відповідача. Вказує, що коли вона
стала вимагати у відповідача повернути зазначену квартиру у її власність,
ОСОБА_2 проти цього не заперечувала і проявила готовність піти до нотаріуса, та
переоформити право власності на це житло на ОСОБА_1, шляхом укладання договору купівлі-продажу між ними. На
підставі цього договору від 21.02.2006р. власником квартириАДРЕСА_1знову стала
позивач.

Просить суд
визнати недійсним договір купівлі-продажу укладений між сторонами 21.02.2006р.
як удаваний, на підставі ст. 235 ЦК
України. Вважає, що такими діями відповідача їй спричинено моральну шкоду,
оскільки за її твердженням, ОСОБА_2 незаконно заволоділа її квартирою, тому
просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 150
000грн.

В судовому
засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі посилаючись на
обставини викладені в позовної заяві.

Представник
позивачаОСОБА_3 позов
підтримала і пояснила суду, що цей договір купівлі-продажу від 21.02.2006р.
фактично прикривав собою повернення незаконно отриманої ОСОБА_2. квартири у власність законного власника - ОСОБА_1Представник
відповідача - ОСОБА_4 позов не визнав і пояснив, що визнання цієї угоди
недійсною, в порядку ст. 235 ЦК
України, цивільне законодавство України не передбачає. Вимагав від позивача
та її представника визначитись, якщо цей правочин вони вважають удаваним, тобто
вчинений для приховування іншого правочину, то який же правочин сторони
насправді вчинили.

Заслухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, суд
вважає що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом
встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від
11.02.2004р. визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між
сторонами 25.06.1998р. дійсним, та заОСОБА_2 визнано право власності на вказану
квартиру.

На підставі
ухвали апеляційного суду Херсонської області від 07.11.2006р. рішення
Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.02.2004р. було скасовано. В суді
апеляційної інстанції ОСОБА_1.
пояснила, що спірну квартиру отримала в порядку спадкування.

2

Згідно договору
купівлі-продажу від 21.02.2006р. ОСОБА_2. продала ОСОБА_1. квартиру АДРЕСА_1.
Цей договір посвідчено нотаріусом, вважати зазначений договір недійсним, в
порядку ст. 235 ЦК України,
у суду немає підстав.

ОСОБА_2 володіла
віще зазначеною квартирою на законних підставах, на момент укладення договору
купівлі-продажу від 21.02.2006р., рішення Дніпровського районного суду м.
Херсона від 11.02.2004р. було чинним. Тому твердження представника позивача про
те, що цей договір купівлі-продажу від 21.02.2006р. фактично прикривав собою
повернення незаконно отриманоїОСОБА_2 квартири у власність законного власника -
ОСОБА_1., суд вважає безпідставними.

Судом не
встановлено що правочин, тобто договір купівлі-продажу від 21.02.2006р. був
вчинений сторонами для приховування іншого правочину.

На підставі ст.
203 ч.5 ЦК України
правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків що
обумовлені ним. Фактично за цим договором, ОСОБА_2. позбавилась права власності,
а ОСОБА_1. придбала
право власності на вище зазначену квартиру.

На підставі
викладеного, суд вважає можливим відмовити ОСОБА_1. у задоволенні позову щодо
визнання угоди недійсною та стягнення з ОСОБА_2моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 61, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст. 203, 208, 209, 210 ЦК України, суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_1- відмовити.

Рішення суду
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської обл. через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 2 95
ЦПК України.