Справа № 2-770 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

01 червня 2007 року                                                                        Рівненський     районний     суд

Рівненської області в особі:

судді
Красовського О. при секретарі Рижко О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Рівне (попередній розгляд) справу за позовом
ОСОБА_1 до ВАТ „Бурштин" Рівненського району Рівненської області про
визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

встановив:

Позивач зазначає, що після смерті мами залишилося спадкове майно. Позивач у
визначений строк прийняв спадщину. Проте не може оформити спадкові права через
відсутність у спадкодавця державного акту на право приватної власності на
землю. Такі документи нікому з осіб, які мали право на земельну частку (пай),
не видавалися. Тому позивач звернувся до суду з позовом, просить позов
задоволити.

Відповідач,
згідно заяви, позов визнав, просить справу слухати у його відсутність.

Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі
наявних доказів.

Позивач не заперечує проти такого вирішення справи, ухвалення судового
рішення при попередньому розгляді справи.

Суд вважає, що
позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1
статті 11 ЦГЖ
України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач є
спадкоємцем за законом після смерті мами, яка померла в 2002 році. Після
смерті мами позивач прийняв спадщину у визначений законодавством строк.
Розпаювання підприємства ВАТ „Бурштин" розпочалося в 2000 році, і станом
на 19.12.00 р. були
складені списки членів господарства, які мали право на отримання земельної
частки (паю). В дані списки був включений і спадкодавець. За життя спадкодавець
не виготовив документацію щодо права власності на земельну частку (пай).

Цивільний Кодекс України у ст. 328
визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається

набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Згідно ст. 1216
ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Цивільний Кодекс України у ст.1261 визначає, що у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя
спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив,
та батьки.

Цивільний Кодекс України у ст. 1268
визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти
спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив
про відмову від неї.

Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про власність»,
громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному
виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів
у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане
внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» від 08.08.95
р. № 720, право на
земельну частку (пай) мають ч.1ени колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського
акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому
і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства,
відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної
власності на землю.

Згідно ст. 529 чинного
на той час Цивільного кодексу України, позивач був спадкоємцем першої черги, і
вправі був успадкувати право на земельну частку (пай) дружини. Інші спадкоємці
не зверталися за оформленням спадкових прав на земельну частку (пай).

Відповідно до статті 1
Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право особи на
земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

На підставі наведеного вище, та ст.ст. 328, 1216, 1220, 1222, 1261, 1268, 1296 ЦК України,
частини 2 статті 12 Закону України
«Про власність», суд вважає, що позов є доведеним.

Керуючись ст.ст. 10,
11, 60, 61; ч.1, ч.4 ст. 130;
ст.ст. 212, 213,
214, 215, 217, 218 ЦПК України; ст. 529
Цивільного кодексу України 1963
p.; ст.ст. 328, 1216, 1220, 1222, 1261, 1268,
1296 ЦК України 2003
р.; ч.2 статті 12
Закону України «Про власність»; Указом Президента України «Про порядок
паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським
підприємствам і організаціям», ст. 1
Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", суд,-

вирішив:

Позов
задоволити.

Визнати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1.н.,
уродженця с. Макотерти Рівненського
району Рівненської області) власником земельної частки (паю) розміром 4, 83 га, що на
території Верхівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, в
тому числі:

·
ріллі -
4,43 га (масив № 24, ділянка № 31);

·
сіножатей -
0,19 га (масив № 38, ділянка № 47);

·
пасовищ -
0,21 га (масив № 44, ділянка № 5),

в порядку спадкування за законом після смерті мами ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання
копії заочного рішення.

Рішення набирає законної сили через 10
днів з дня проголошення, якщо його не буде оскаржено в апеляційному
порядку. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може
бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення.

Рішення може бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне
оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження у
10-денний строк
рішення набуває законної сили після закінчення цього строку. Якщо буде подано
заяву про апеляційне оскарження, але не подано в подальшому апеляційну скаргу в
20-денний строк, то рішення набирає законну силу.