АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року грудня місяця 11 дня колегія суддів судової палати по цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії в складі:

Головуючого,
судді: - Моісеєнко Т.І.

Суддів: -
Мамасуєвої Л.О., Іщенка В.І.

при
секретарі: - Брежнєвій O.K.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи - ОП БТІ м. Керчі, ОГІРФЛ Ленінського РОУ МВС України в АР
Крим, про визнання угоди недійсною, усунення перешкод у користуванні майном,
виселення і зняття з реєстрації, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 18 травня 2007 року,
-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить: визнати договір дарування жилого будинку
по АДРЕСА_1, укладений між відповідачами від 22 грудня 2004 року, недійсним;
повернути сторони в первинний стан, зобов'язавши ОСОБА_2 повернути їй вказаний
будинок; зобов'язати ОП БТІ скасувати державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно; усунути перешкоди у користуванні майном, шляхом виселення
відповідачів; зобов'язати ОГІРФЛ Ленінського РОУ МВС України в АР Крим
скасувати реєстрацію відповідачів по даному будинку; зобов'язати відповідачів
повернути їй будинкову книгу і технічний паспорт на будинок; визнати недійсним
договір дарування земельної ділянки, розміром 0, 11 га, на якій розташований
спірний будинок;укладений між відповідачами 22.12.2004 року, витребувати у
відповідачки державний акт на спірну земельну ділянку.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що її мати - ОСОБА_4 була власником будинку по АДРЕСА_1.
У 2004 році через погіршення стану здоров'я матері, вона забрала її по своєму
місцю проживання - до Єкатеринбургу РФ.
За будинком залишились доглядати відповідачі. ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла.
Для оформлення спадщини позивачка видала ОСОБА_2 довіреність, передата свідоцтво про
право на спадщину, будинкову книгу та технічний паспорт. Однак відповідачі, вже
після смерті ОСОБА_4 скористувавшись довіреністю, раніше виданою нею, уклали
спірні договори дарування на житловий будинок та земельну ділянку на своє ім'я.

Справа №
22-ц-1854- ф/2007

Головуючий
в першій інстанції                                         суддя
Зверев Г.С.

суддя-доповідач
Мамасусва Л. О.

2

Вищевказані
дії відповідачів позивачка вважає за порушення своїх прав, оскільки вона є
єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_4 .

Рішенням
Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 18 травня 2007 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який ставить
питання про його скасування з ухваленням нового рішення по справі про
задоволення її позовних вимог.

В
обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування
обставин, які мають значення для справи.

Колегія
суддів перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши
доповідь судді - доповідача, відповідачку та її представника, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно
до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції

Відповідно
до вимог пп. 1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи та порушення норм матеріального права.

Відмовляючи
позивачці у задоволенні її позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того,
що відповідачі, укладаючи між собою 22.12.2004 року договори дарування
житлового будинку та земельної ділянки, виділеної для обслуговування спірного
домоволодіння, діяли на підставі довіреності, наданої їм померлою ОСОБА_4
06.08.2004 року і яку вона до дня своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 не
скасувала. Про смерть ОСОБА_4 відповідачам стало відомо тільки у лютому 2005
року, тому оспорюванні договорі дарування є правомірними і відповідними закону.

Проте с такими
висновками суду першої інстанції не може погодитися колегія суддів.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право на
спадщину від 15.04.1998 року була власником будинку АДРЕСА_1. На її ім'я також
був оформлений державний акт на землю.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 померла у м. Єкатерінбурзі РФ.

Позивачка,
яка мешкає за межами України і зайнята на роботі, доручила займатися
оформленням спадкового майна після смерті матері, відповідачці ОСОБА_2, котрій
залишала будинкову книгу, свідоцтво про право на спадщину, технічний паспорт та
інші документи на будинок і земельну ділянку. В зв'язку з тим, що відповідачкою
був пропущений строк на прийняття спадку, ОСОБА_1 відізвала свою довіреність і
зажадала від відповідачів виселення зі спірного будинку.

Оскільки
відповідачі зі спірного дому дотепер не виселилися, і позивачці стало відомо
про існування договорів дарування, вона звернулася до суду із зазначеними
вимогами, вважая порушеними свої права.

Колегія
суддів вважає, що дії відповідачів не відповідають вимогам чинного цивільного
законодавства України.

Так,
відповідно до вимог ч.4 ст. 25 ЦК
України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її
смерті.

Відповідно
до вимог п.6 ч.1 ст. 248 ЦК
України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка
видала довіреність.

З
викладеного витікає, що довіреність видана померлою ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_3
06.08.2004 року припинила свою дію разом із смертю ОСОБА_4

3

Таким
чином, ОСОБА_2,3 не мали права
22.12.2004 року укладати договори дарування спірного домоволодіння і
земельної ділянки на підставі довіреності ОСОБА_4, оскільки остання померла
23.11.2004 року.

Колегія
суддів не може погодитися з посиланням суду першої інстанції на вимоги СТ. .249
ЦК України, щодо не
доведення до відома відповідачів про смерть ОСОБА_4, оскільки це відповідачами
не підтверджено.

Колегія
суддів вважає, що при визнанні договорів дарування спірного будинку і спірної
земельної ділянки недійсними при зазначених обставинах, необхідно повернути
сторони у первісний стан і скасувати державну реєстрацію права власності
відповідачки на нерухоме майне, якими є спірні будинок і земельна ділянка, а
також поновити державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно
за померлою ОСОБА_4.

Колегія
суддів вважає, що таке право у ОСОБА_2 не виникло, тому що договори дарування і
реєстрація прав власності на нерухоме майно було здійснено в порушення вимог
чинного цивільного законодавства.

Отже,
колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині не можна
визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позовних вимог позивачки.

Між тим
колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови позивачці у її
позовних вимогах щодо повернення спірного житлового будинку з надвірними
прибудовами і спорудами, та земельної ділянки , усунення перешкод в
користуванні майном шляхом виселення відповідачів, скасування реєстрації
відповідачів по спірному житловому будинку, повернення технічного паспорту на
будинок і державного акту на земельну ділянку є обґрунтованим і відповідним
закону, оскільки позивачка ще не набула права власності на спірне нерухоме
майно, а саме: будинок з прибудовами і надвірними спорудами і земельну ділянку,
розташовані за адресою АДРЕСА_1, не отримала на них відповідних правових
документів.

Відповідно
до вимог ст. 387 ЦК України лише
власник має право витребувати своє майно від особи , яка незаконно, без
відповідної правової підстави заволоділа ним.

З огляду
на наведене колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частини підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, пп.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
колегія суддів судової палати по цивільних справах Апеляційного суду АР Крим у
м. Феодосії.

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду АР Крим від 18 травня 2007 року скасувати.

Ухвалити
по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати
недійсним договір дарування домоволодіння АДРЕСА_1 та договір дарування
земельної ділянки, площею 0,11 га, розташованої за вказаною адресою, укладені
22 грудня 2004 року між ОСОБА_3, що діяв на підставі доручення від ОСОБА_4, та
ОСОБА_2.

Сторони
повернути у первісний стан.

Зобов'язати
ОП БТІ м. Керчі скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно
- домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,11 га, розташовану за
вказаною адресою, за ОСОБА_2.

4

Зобов'язати
ОП БТІ м. Керчі поновити державну реєстрацію права власності на зазначене
нерухоме майно за ОСОБА_4.

Зобов'язати
ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 будинкову книгу на домоволодіння АДРЕСА_1.

В іншій частині
позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення,
може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.