Справа № 22-1695 2007 р.                               Головуючий
у 1 інстанції: Мікула О.І.
Доповідач: Петричка П.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
листопада 5 дня Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Львівської" області в складі:

Головуючого:
Петричка П.Ф.

Суддів:
Павлишина О.Ф., Шашкіної С.А.

При секретарі:
Терземан Б.В.

З участю:
позивачів ОСОБА_1,

ОСОБА_2, їх
представника ОСОБА_3,

Відповідачів
ОСОБА_4, ОСОБА_5.

розглянувши в
судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Франківського районного
суду м. Львова від 5 лютого 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення без надання іншого
житла, -

встановила:

Оскаржуваним
рішенням відмовлено в задоволенні позову.

Вважаючи рішення
суду незаконним і необґрунтованим, в апеляційній скарзі позивачі послались на
обставини справи, поведінку відповідачів, яка унеможливлює спільне проживання в
квартиріАДРЕСА_1. Суд не прийняв до уваги неодноразові притягнення відповідачів
до відповідальності за протиправну поведінку і внаслідок якої створено загрозу
здоров'ю і життю. Суд безпідставно послався на рішення Франківського районного
суду за 2004 p.,
оскільки наведені в позові факти стосуються наступних років.

Суд дав
неправильну оцінку показанням свідків, попередженням відповідачів за вчинення
насильства в сім'ї. Суд не врахував негативного впливу поведінки відповідачів
на стан здоров'я неповносправного ОСОБА_9 -інваліда дитинства 1-ої групи, а
також норм конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Просили
скасувати рішення суду, ухвалити нове яким задоволити їх позовні вимоги.

Заслухавши
доповідача, пояснення позивачів і їх представника в підтримання скарги,
заперечення відповідачів, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

2

Стаття 47 Конституції
України гарантує, що кожен має право на житло і ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Цю
конституційну норму розвиває ст.9 ЖК України, визначаючи права громадян на
житло.

Розглядаючи
спір, ухвалюючи рішення і відмовляючи в задоволенні позову суд підставно
виходив із встановлених і перевірених обставин проживання сторін у квартирі,
врахувавши взаємну поведінку сторін та створення несприятливих ситуацій для
взаємного нормального співжиття та дотримання норм суспільної моралі відносно
сусідів, що обставини пов'язані з взаємною особистою неприязню і неповагою між
членами сім'ї і з одного боку (позивачі) колишньою дружиною і матір'ю та
дочками, а з другого боку (відповідачі) - колишнього чоловіка і батька та сина
і брата. Суд взяв до уваги взаємне невжиття заходів для належного санітарного
утримання помешкання сторонами.

Колегія суддів
враховує, що відповідач ОСОБА_4 є потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС 1-ої категорії та встановлений факт незацікавленості сторін розміном
квартири.

Висновок суду не
суперечить роз'ясненням п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від
12.04.1985 р. з наступними змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу України" його рішення відповідає
вимогам ст.ст.10, 11, 57, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.9, 116 ЖК України,
доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому підстав для скасування
рішення нема.

Керуючись
ст.ст.30, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення
Франківського районного суду м. Львова від 5 лютого 2007 р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскарженою в касаційному
порядку протягом двох місяців, подачею касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України.