Справа №2-7043/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

27 квітня 2007 року Приморський районний суд міста Одеси
У складі:

головуючого судді Деруса А.В.

при секретарі            Брус
Н.П.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на підсобні приміщення,  про усунення перешкод у користуванні
власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до
відповідача про визнання права власності на нежиле підвальне приміщення,  що розташоване АДРЕСА_1та про усунення
перешкод у користуванні власністю обґрунтовуючи це тим,  що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 У
будинку,  де розташована належна
позивачці квартира,  розташовано
нежитлове приміщення підвалу площею 19, 9 кв.м.

Відповідно до заяв власників
квартир - співвласників будинку АДРЕСА_1
ними було здійснено поступку своїх прав спільної власності на нежиле
підвальне приміщення загальною площею 19, 9 кв. м.  на користь позивачки.

Однак,  не зважаючи на вищевикладене,  відповідач спричиняє дії,  що обмежують права власності позивачки на
нежиле підвальне приміщення,  що
розташовано у АДРЕСА_1

Таким чином,  позивачка вимушена звернутись до суду за
захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів шляхом визнання
їх права власності на вказане приміщення у відповідності до  ст.  16
ЦК України.

В судовому засіданні позивачка
підтримали свої позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач заявив про свою згоду з
позовом ОСОБА_1. Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивачки,
суд вважає,  що позов
обгрунтований і підлягає задоволенню.

Як встановлено в судовому
засіданні,  позивачка є власницею
квартири АДРЕСА_1  що підтверджується
договором купівлі-проодажу від 14 грудня 2001 року,  посвідченого приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу 14 грудня 2001 року,  зареєстрованого в КП МБТІ та РОН 8 січня 2002
року під № 2039 в кн. № 361 пр. стор. 113. У будинку,  де розташована належна позивачу квартира,  розташовано нежитлове приміщення підвалу
площею 19, 9 кв.м.

Згідно з Рішенням Конституційного
суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 р.
у справі за конституційним зверненням ОСОБА_3 та інших громадян про офіційне
тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних
депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1,  10 цього Закону (справа про права співвласників
на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) співвласники
багатоквартирного будинку є співвласниками його допоміжних приміщень
(горища,  підвалу та ін.). П. 1.1.
резолютивної частини даного рішення проголошує,
що "допоміжні приміщення (підвали,
сараї,  комори,  горища,
колясочні тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян
одночасно з приватизацією (набуття права власності) ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує здійснення будь-яких додаткових дій.
Також,  згідно із п. 1.2. вказаного
рішення власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є
співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками
приватизованих квартир.

Відповідно до п. 2  ст.
382 ЦК України
власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на
праві спільної сумісної власності приміщення загального користування,  опорні конструкції будинку,  механічне,
електричне,  сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині квартири,
яке обслуговує більше однієї квартири,
а також споруди,  будівлі,  які призначені для забезпечення потреб усіх
власників квартир,  а також власників
нежитлових приміщень,  які розташовані у
житловому будинку.

Згідно Рішення Конституційного суду
України № 1-2/2004 від 02.03.2004 р. момент виникнення права власності на
квартиру є й моментом виникнення права спільної власності на допоміжні
приміщення.

Треба зазначити,  що згідно XII розділу
Конституції України рішення з тлумачення нормативних актів України
Конституційного суду України носять офіційний характер,  тобто є джерелом права України та мають
найвищу законну силу. Рішення з офіційного тлумачення Конституції України та
законів України Конституційним Судом України,
є обов'язковими до виконання на території України,  остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно
до заяв власників квартир - співвласниківАДРЕСА_1 ними було здійснено поступку
своїх прав сумісної власності на нежиле підвальне приміщення загальною площею
19, 9 кв.м. ,  що розташоване у АДРЕСА_1

Отримавши
заяву сусідів на поступку спільної сумісної власності на нежиле підвальне
приміщення,  позивачка вступила у
власність і користування спільним приміщенням.

Однак,  не зважаючи на вищевикладене,  відповідач спричиняє дії,  що обмежують права власності позивачки на
нежиле підвальне приміщення,  що
розташовано у АДРЕСА_1

ОСОБА_2,  який є власником АДРЕСА_1 в усному порядку
відмовляється від своєї заяви про поступку свого права власності на нежиле
підвальне приміщення та створює перешкоди у здійсненні позивачкою її прав
користування та володіння вказаним підсобним приміщенням АДРЕСА_1 у вигляді
погроз та постійних сварок.

Відповідно  ст.
328 ЦК України
право власності набувається на підставах,
що не заборонені законом,  зокрема
з правочинів. Згідно з тією ж статтею право власності вважається набутим
правомірно,  якщо інше прямо не випливає
з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До того
ж  ст.
509 ЦК України
встановлює,  що зобов'язанням є правовідношення,  в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,  виконати роботу,  надати послугу,  сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії,  а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Треба
відмітити,  що згідно  ст.
214 ЦК України
особа,  яка вчинила односторонній
правочин,  має право відмовитися від
нього,  якщо інше не встановлене законом.  Якщо такою відмовою від правочину порушено
права іншої особи,  ці права підлягають
захисту. Відмова від правочину вчинюється у такій самій формі,  в якій було вчинено правочин. Одностороння
відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов,  відповідно до
ст.  525 ЦК України,  не допускається,  якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно
ч. 2  ст.
48 Закону України "Про власність" власник може вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно  ст.
392 ЦК України
власник може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою. Судовий захист цивільних прав та інтересів шляхом визнання
відповідного права передбачений  ст.  16 ЦК
України.

Виходячи
з вищенаведеного,  керуючись  ст. 10 ч.2 Закону України « Про приватизацію
державного житлового фонду»,  рішенням
Конституційного Суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 p.,
ст. 10, 11, 209,
212, 214-215, 218 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Визнати
право власності ОСОБА_1 на нежиле підвальне приміщення,  загальною площею !9, 9 кв.м. ,  що розташоване у АДРЕСА_1

Зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 свого права власності на
нежиле підвальне приміщення,  загальною
площею 19, 9 кв.м. ,  що розташоване у
АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду одеської області через Приморський
районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги,  з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4
ст.  295 ЦПК України.