Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 листопада 2007 року                                                                  м.
Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в
складі:

головуючого судді                                                   Лизенко І.В.,

при секретарі судового засідання                           Паршиковій Н.А.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 жовтня
1990 року Гвардійською селищною радою Сімферопольського району, Кримської
області, актовий запис № 180, посилаючись на те, що подружні стосунки з
відповідачем були припинені 23 лютого 2007 року, сім`я фактично розпалася,
відновлення подружніх стосунків він не бажає, від спільного подружнього життя сторони
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач
у попередньому судовому засіданні позов підтримав повністю, просив шлюб
розірвати, на примирення не згоден, бо збереження сім'ї неможливо.

Відповідач
у попередньому судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не
заперечувала, на примирення не згодна, пояснивши, що подружні стосунки
припинені 23.02.2007 року через відсутність взаєморозуміння, збереження сім'ї
неможливе.

Відповідач
попереджена про наслідки визнання позову.

Відповідно до ч.
4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами
справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 13 жовтня
1990 року Гвардійською селищною радою Сімферопольського району, Кримської
області, актовий запис № 180, подружні стосунки були припинені 23 лютого 2007
року, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків сторони не
бажають, від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд
вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує
права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. 112 СК України підстави для
розірвання шлюбу, тому визнання позову відповідачем слід прийняти.

На
підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України, керуючись
ст. ст.10, 11, 130, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Прийняти
визнання позову ОСОБА_2.

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб,
зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13 жовтня 1990 року Гвардійською селищною
радою Сімферопольського району, Кримської області, актовий запис № 180,
розірвати.

Під
час видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у сумі 17 (сімнадцять) гривень.

ОСОБА_2
від сплати судового збору звільнити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до
Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів
з дня його проголошення або подання апеляційної скарги у той самий строк.
Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду Луганської області.

Суддя: