Справа
№ 2-2265/2007 p.
26   листопада 2007 року                                                            місто
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в
складі: головуючого судовим засіданням-судді Жмуд Н.М. ,  за участю секретаря судових засідань - Клименко О.В.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського
міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про розірвання шлюбу",
06 листопада 2007 року,
ОСОБА_1,  звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
посилаючись на те,  що з останнім
вона знаходиться в шлюбі з 02 квітня 1992 року. Даний шлюб зареєстровано
міським відділом ЗАГС міста Павлоград,
Дніпропетровської області,  про що
вчинено актовий запис № 203. Шлюб,  як у
відповідача так і позивача повторний. Від даного шлюбу,  неповнолітніх дітей вони не мають. Підставою
для розірвання шлюбу з відповідачем,
позивач вказала,  що вони з 1993
року проживають окремо,  сімейні
відносини не підтримують тому подальше збереження сім"ї,  неможливе. Суперечок про розподіл майна не
мають. На підставі викладеного позивач прохає суд розірвати шлюб між нею та
В судовому засіданні,
26 листопада 2007 року,  позивач
підтримала позовні вимоги,  прохала
розірвати шлюб з відповідачем по справі,
пояснила,  що збереження сім'ї вже
неможливе і буде суперечити інтересам кожного з них,  оскільки вони не проживають однією сім»єю з
1993 року і подружніх стосунків не підтримують,
та спільного господарства не ведуть,
а строку для примирення їм не потрібно,
оскільки вони з відповідачем виявилися людьми з різними поглядами на
життя та життєві цінності. Спору про розподіл сумісно нажитого майна між нею та
відповідачем не має,  дане питання вирішено.
Також позивач вказала,  що шлюб у неї та
у відповідача - повторний. Відносно понесених нею при зверненні до суду судових
витрат,  позивач подала до суду письмову
заяву,  якою прохала їх не стягувати з
відповідача,  а відносно державного
мита,  при отриманні свідоцтва про
розірвання шлюбу,  позивач також прохала
покласти їх саме на неї.
Відповідач ні у попереднє судове засідання ні в основне
судове засідання 23 листопада 2007 року,
не з»явився і про причини своєї неявки суду не повідомив,  про день,
час та місце розгляду справи,
судом повідомлений своєчасно та належним чином,  про що свідчить наявна в матеріалах справи
розписка про отримання ним судової повістки,
яку йому було вручено позивачем,
за її клопотанням,  в порядку  ст. 74 ЦПК України.
листопада 2007 року,  відповідачем на
адресу суду подано письмову заяву від 22 листопада 2007 року,  яка зареєстрована за номером вхідної
заперечує проти слухання справи за його відсутності.
Згідно до положення ч.2
ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи,  які беруть участь у справі,  зобов'язані повідомляти суд про причини неявки
у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки
вважається,  що сторони та інші
особи,  які беруть участь у справі,  не з'явилися в судове засідання без поважних
ст. 169 ЦПК України,  якщо суд не
має відомостей про причину неявки відповідачів,
повідомлених належним чином,  або
причину буде визнано неповажною,  суд
вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
У судовому засіданні позивач прохала суд постановити
заочний розгляд по справі у зв»язку з тим,
що відповідач повідомлений своєчасно та належним чином про день та час
слухання справи.
Виходячи з викладеного,
зі згоди позивача,  суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,  що
відповідає положенням  ст.  224 ЦПК України.

У судовому зсіданні встановлені такі факти та відповідні
їм правовідносини.

В судовому засіданні встановленого,  що сторони,
з 02 квітня 1992 року знаходяться в

зареєстрованому шлюбі,
про що міським відділом ЗАГС міста Павлоград Дніпропетровської

області вчинено актовий запис № 203 (а.с.  №4).

З огляду на свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. №4)
встановлено,  що у позивача,  даний

шлюб з відповідачем повторний.

Позивач пояснила,
що неповнолітніх дітей від даного шлюбу,
вони з відповідачем не мають.

Позивач вказала,
що вона не працює,  а перебуває з
28 березня 2007 року по теперішній час,
на

обліку в центрі зайнятості. Викладене позивачем
підтверджується довідкою (а.с. №22).

Відносно відповідача позивач зазначила,  що він не працює і на обліку в центрі
зайнятості не

перебуває,  у
зв»зку з вище викладеним нею і подано заяву про покладення саме на неї сплати

державного мита при отриманні в органах РАЦСу свідоцтва
про розірвання шлюбу.

Відповідно до пояснень,
які надано позивачем у судовому засіданні 26 листопада 2007 року,

судом було достовірно встановлено,  що сторони створити міцної сім'ї за час
спільного

проживання не змогли,
внаслідок чого шлюб фактично розпався з 1993 року,     подружні

стосунки припинились,
спільне господарство не ведеться і подальше життя і збереження

шлюбу буде суперечити їхнім інтересам

Відповідно до ч. 2
ст.  112 Сімейного Кодексу України
шлюб припиняється в наслідок його

розірвання.

Відповідно до ч.
2  ст.    112 Сімейного Кодексу України суд
постановляє рішення про

розірвання
шлюбу,   якщо  буде
встановлено,   що  подальше
спільне  життя  подружжя
і

збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з
них,  що має істотне значення.

Таким чином,
оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає,  що шлюб між

сторонами слід розірвати,
оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо,  а подальше

спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити
їхнім інтересам.

В судовому засіданні позивач подала до суду свою письмову
заяву (а.с. №21) якою прохала

суд,  покласти саме
на неї державне мито при отримання в органах РАЦС свідоцтва про

розірвання шлюбу не дивлячись на те,  що вона не працює і перебуває на обліку в
центрі

зайнятості. Позивач вказала,  що це пов»язано з тим,  що відповідач не працює і на обліку в

центрі зайнятості не перебуває.

З огляду на викладене,
суд вважає можливим задовольнити заяву позивача і витрати по оплаті

державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах
РАЦС покласти на позивача

згідно її письмової заяви (а.с.  № 21),
а відповідача від вказаних витрат - звільнити.

Згідно до п. 6 ч.1
ст.  214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові
витрати.

Статтею 79 ЦПК України встановлено,  що судові витрати складаються з судового
збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено,  що до набрання чинності законом,  який регулює прядок сплати

і розміри судового збору,
судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і
розмірах,  встановлених законодавством
для державного мита.

З огляду на матеріалами
справи,  судом встановлено,  що позивачем при зверненні до суду

було сплачено витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с. №1) та
судовий збір (державне мито) на суму в 17
грн. 00 коп. (а.с. №2).

У судовому засіданні
позивач подала до суду письмову заяву,
якою прохає суд,  дані витрати з
відповідача не стягувати (а.с. №21).

Положенням ч. 1  ст.  11
ЦПК України встановлено,  що суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб,  поданим відповідно до цього
Кодексу,  в межах заявлених ними позовних
вимог,  і на підставі доказів сторін та
інших осіб,  які беруть участь у справі.

Керуючись  ст. ст.10,
11,  57,  60,
79,   ст. 88,  174,
213-215,  218,  224-226 ЦПК України,    ст.
ст.  110,  112 Сімейного Кодексу України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про розірвання
шлюбу" - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1)
ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  уродженкою с Павлівка-2,  Лозівського району,  Харківської області і ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,  уродженцем міста Прокопьєвськ,  Кемеровської області,  Російської Федерації,  зареєстрований 02 квітня 1992 року міським
відділом ЗАГС міста Павлоград Дніпропетровської області,  про що вчинено актовий запис № 203.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави державне мито у розмірі 25 гривень 00 копійок,  а ОСОБА_2 від сплати державного мита -
звільнити.

Судові витрати: судовий збір (державне мито) у розмірі 17
грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у
розмірі 07 грн.50 коп.3а заявою позивача з відповідача - не стягувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через
Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4
ст.  295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження,  але
апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений  ст.  294 цього Кодексу,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,  який його ухвалив,  за письмовою заявою відповідача. Заяву про
перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до
загального порядку,  встановленому цим
Кодексом.