Справа №2-1041
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

5
листопада 2007р. Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді:                                                                                    Кривов"яза
А.П.

при
секретарях:                                                                                           Глущенко
Т.В.,

Журибеді
О.М.  розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу,  суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу,  посилаючись на те,  що 18.11.2006 року з відповідачкою укладено
договір про співробітництво відповідно до якого відповідачка зобов»язувалась
провести з нею розрахунок під час оформлення договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1. Відповідно до попереднього договору від 18.11.2006р. відповідачка
повинна отримати від покупця винагороду у вигляді комісійних у розмірі 4%
вартості квартири та сплатити їй 16 412 грн.,
що складає 2, 5% від вартості зазначеної квартири. Оскільки відповідачка
вказану суму не повернула та в добровільному порядку відмовляється виконати
своє зобов'язання,  позивачка просила
стягнути з відповідачки 16 412 грн.,  а
також понесені судові витрати у розмірі 194, 12грн.

В
судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві.

Представник
відповідачки в судовому засіданні стосовно задоволення позову заперечував,  посилаючись на його безпідставність та
необґрунтованість.

Суд,  вислухавши пояснення сторін,  допитавши свідка,  дослідивши матеріали справи,  вважає,
що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі,  виходячи з наступного.

Згідно
зі  ст.
526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Судом
встановлено,  що 18.11.2006р. укладено
попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між продавцем ОСОБА_3 і
покупцем ОСОБА_4,  зазначений договір не був посвідчений нотаріально,  (а.с. 7)

Як
вбачається зі змісту вказаного попереднього договору,  права та обов»язки виникли між продавцем та
покупцем квартири,  а не між позивачкою і
відповідачкою,  які не були сторонами
зазначеного договору.

Згідно з
вимогами  ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу квартири укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню. Відповідно до п.4 ч.1  ст.
635 ЦК України,  попередній договір укладається у формі,  встановленій для основного договору.

Тобто,  у судовому засіданні встановлено,  що попередній договір про купівлю-продаж
квартири від 18.11.2006р. також підлягав нотаріальному посвідченню,  що сторонами здійснено не було.

Крім
цього,  на думку суду,  не може бути підставою для задоволення
позовних вимог надана позивачкою угода про співробітництво сторін від
18.12.2006р.,  оскільки,  як вбачається із її змісту ОСОБА_2 зобов»язується
виплатити ОСОБА_1 суму 2, 5 % грн.,  що
явно не відповідає розміру позовних вимог,
(а.с. 6)

Таким
чином,  зазначена угода датована місяцем
пізніше ніж укладено попередній договір купівлі-продажу квартири і не містить
вказівки на те,  від якої суми повинні
сплачуватись 2, 5 %.

Відповідно
до  ст. 60 ЦПК України,  кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини,  на які вона посилається як
підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Оцінюючи
зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні,  суд приходить до висновку про необхідність
відмови у задоволенні позову як необгрунтованого та такого,  що не підтверджується будь-якими належними та
допустимими доказами,  а ґрунтується лише
виключно на припущеннях позивачки.

На
підставі зазначеного,  суд приходить до
висновку,  щодо необґрунтованості
позовних вимог та необхідності у їх задоволенні відмовити у повному обсязі.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  84,  88,
209,  212-215 ЦПК України,   ст.
ст.  526,  635,
657 ЦК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду м.
Києва через районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційного скарги
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.