УКРАЇНА ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОНИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 2 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 липня 2007 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.

при секретарі         Каланжовій Н.Ф.

за
участю: представника позивачів ОСОБА_8., представника відповідача Спільного
українсько-німецького підприємства «Ta.Ma..Ka..So.» Кравцової Н.І, представника
третьої особи Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської
міської ради Собітнюк Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2до Спільного українсько-німецького підприємства
«Ta.Ma..Ka..So.» та Одеської міської ради про зобов'язання надати житлові
приміщення та про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2006 рокуОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Спільного
українсько-німецького підприємства «Ta.Ma.Ka.So.», Одеської міської ради, третя
особа Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради
про надання житла у власність та про відшкодування моральної шкоди. Позивачка
просила суд винести рішення згідно з яким зобов'язати Одеську міську раду
надати її сім'ї складом 3 особи благоустроєне житлове приміщення згідно норм
житлового законодавства в розмірі 73 кв.м. загальної площі і стягнути з
Спільного українсько-німецького підприємства «Ta.Ma.Ka.So.» завдану моральну
шкоду у розмірі 120 000 грн.

На підставі статті 31 ЦПК України позові вимоги були
зміненні та 23 квітня 2007 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2звернулися до суду з
вимогами до Спільного українсько-німецького підприємства «Ta.Ma.Ka.So.»,
Одеської міської ради, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3, третя особа
на стороні відповідача Представництво по управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради про зобов'язання надати житлові приміщення та про
відшкодування моральної шкоди. Позивачі просили зобов'язати Одеську міську раду
надати кожному з позивачів благоустроєне житлове приміщення - однокімнатну
квартиру в Приморському районі м.Одеси згідно норм житлового законодавства за
рахунок Спільного українсько-німецького підприємства «Ta.Ma.Ka.So.» і стягнути
з останнього завдану моральну шкоду на кожного позивача по 60 000 грн. Свої
вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони мешкають і зареєстровані за
АДРЕСА_1аймаючи квартиру загальною площею 38,14 кв.м. 24 грудня 2002 р. Одеська
міська рада продала будинок, в якому знаходиться їх квартира, Спільному
українсько-німецькому підприємству «Ta.Ma.Ka.So.». Згідно з п.5.4.2 договору покупець зобов'язаний був до
01.06.2004 р. надати інше житло у власність 26 мешканцям будинку, які були
зареєстровані в даному будинку. В подальшому цей строк був продовжений до
01.06.2005 р. Оскільки позивачі були зареєстровані за вказаною вище адресою, то
відповідно з чим Спільне українсько-німецьке підприємство «Ta.Ma.Ka.So.»
зобов'язано було надати у власність житло згідно з нормами житлового
законодавства. В порушення вимог укладеного договору Спільне
українсько-німецьке підприємство «Ta.Ma.Ka.So.» до теперішнього часу так і не
надало їм житла. Просять надати їм житло у вигляді двох самостійних квартир
загальною площею не менш 31 кв.м.. Проживання в фактично зруйнованій квартирі
вважають позивачі завдало їм моральну шкоду. ОСОБА_2одружився, однак не має
можливості повноцінно проживати в квартирі з дружиною, сам він захворів на
туберкульоз.ОСОБА_1 впродовж тривалого часу знаходиться у зв'язку з даними
обставинами в напрузі, що привело до її захворювання псоріазом. Таким чином,
позивачі оцінюють завдану їм моральну шкоду з боку винних дій Спільного українсько-німецького
підприємства «Ta.Ma.Ka.So.», яке не виконало свої зобов'язань за договором, і
не надало їм самостійного житла у розмірі по 60 000 грн. кожному.

В судовому засіданні представник позивачів підтримала заявлені вимоги та
просила задовольнити позов в повному обсязі.

Представник Спільного українсько-німецького підприємства
«Ta.Ma.Ka.So.» позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивачі впродовж
тривалого часу за місцем реєстрації не проживають, а спірне житло було
службовим, на яке позивачі ніяких прав не мали. Згідно з рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2004 p.,
яке вступило в законну силу, позивачі були виселені з
квартири АДРЕСА_1без надання іншого житлового приміщення, а відтак позивачі не
мають ніяких прав на надання іншого житлового приміщення, яке випливає із
договору купівлі-продажу, укладеного між Одеською міською радою та Спільним
українсько-німецьким підприємством «Ta.Ma.Ka.So.» від 24 грудня 2002 р.

Представник Представництва по управлінню комунальною
власністю не визнала позовні вимоги та пояснила, що на підставі рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2004 p., яке вступило в законну
силу позивачі були виселені з квартири АДРЕСА_1без надання іншого житлового
приміщення, а значить у них відсутні правові підстави для надання їм іншого
житлового приміщення, яке випливає із договору купівлі-продажу, укладеного між
Одеською міською радою та Спільним українсько-німецьким підприємством
«Ta.Ma.Ka.So.» від 24 грудня 2002 p..

Представник Одеської міської ради в судове засідання не
з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Про причини неявки суд не повідомили.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3. в судове
засідання не з'явився. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, в газеті
„Чорноморські новини" від 23.06.2007р. № 67-68 було опубліковане
оголошення про його виклик в судове засідання.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи
і оцінивши досліджені докази, представлені сторонами і наявними у справі, на
підставі всебічного, повного та об'єктивного принципів розгляду справи, суд
вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 24 грудня 2002 року
між Одеською міською радою та Спільним українсько-німецьким підприємством
«Ta.Ma.Ka.So.» був укладений договір купівлі-продажу № 217, який був
зареєстрований Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської
міської ради за № 997 від 23.01.2003 р. (ах. 10-11)

Згідно з п.1.1 договору Одеська міська рада продала, а
Спільне українсько-німецьке підприємство «Ta.Ma.Ka.So.» купило двоповерхову
будівлю заАДРЕСА_1 яка знаходиться в даному будинку.

У відповідності з п.5.4.3 договору Спільне
українсько-німецьке підприємство «Ta.Ma.Ka.So.» придбало дану будівлю, яка
знаходилася аварійному стані, для її зносу та будівництва нової будівлі.

Мешканцям, які були зареєстровані і проживали в даному
будинку в кількості 26 осіб, Спільне українсько-німецьке  підприємство
«Ta.Ma.Ka.So.»  зобов'язано
було  на підставі  п.5.4.2 договору до 01.06.2004         p.,
але не пізніше послідуючого відчуження об'єкту
купівлі-продажу, надати житло у власність.

Дані особи були визначені згідно з довідками-виписками
домової книги про склад сім'ї станом на 04.12.2002 p.,
виданими РЕП-2. Площа та склад житла, що надається не
повинна бути меншою, ніж передбачено нормами чинного житлового законодавства
України.

В даний список були включені мешканці квартириНОМЕР_1в
кількості 6 осіб, зокрема, позивачі - ОСОБА_1та її син ОСОБА_2, ОСОБА_3колишній
чоловікОСОБА_1, а також ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що підтверджується довідкою
(випискою із домової книги про склад сім'ї і прописку) від 04.12.2002 року та
09.06.2003 року, наданою житлово-експлуатаційною організацією.

Згідно з додатковою угодою від 03.02.2004 р. до
вищевказаного договору купівлі-продажу був продовжений строк надання мешканцям
будинкуАДРЕСА_1житла у власність до 01.06.2005        р.
(а.с.12).

10 квітня 2003 р. між Спільним українсько-німецьким
підприємством «Ta.Ma.Ka.So.» та ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6. був укладений
договір дарування згідно з яким Спільним українсько-німецьким підприємством
«Ta.Ma.Ka.So.» було передано в дар в рівних частках кожному вищевказаним особам
46 210 грн. на придбання ними в рівних частках ізольованої квартири АДРЕСА_1на
виконання п.5.4.2 умов договору купівлі-продажу № 217 від 24.12.2002 p., укладеного між
Одеською міською радою та Спільним українсько-німецьким підприємством
«Ta.Ma.Ka.So.» (а.с. 74).

Того ж дня ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6. купили в рівних
частках кожний ізольовану квартиру АДРЕСА_1загальною площею 54 кв.м. на
виконання п.5.4.2 умов договору купівлі-продажу № 217 від 24.12.2002 p., укладеного між
Одеською міською радою та Спільним українсько-німецьким підприємством
«Ta.Ma.Ka.So.» (а.с.75)

Відповідно актів дільниці № 2 КП ДЕЗ «Жовтневий» від 19
лютого, 15 липня, 12 листопада 2004 року, 12 липня та 19 листопада 2006 року,
21 березня 2007 року в квартиріНОМЕР_1за АДРЕСА_1 ОСОБА_3.,ОСОБА_1 та ОСОБА_2не
проживають.

25 жовтня 2004 р. Приморським районним судом м.Одеси було
прийнято рішення за позовом Спільного українсько-німецького підприємства
«Ta.Ma.Ka.So.» до ОСОБА_1, ОСОБА_2та ОСОБА_3 про виселення. Згідно з рішенням
суду «ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3були виселені з

квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення та зобов'язаний відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Приморського РВ ОМУ УМВС України в
Одеській області зняти з реєстрації ОСОБА_1, ОСОБА_2та ОСОБА_3 за адресою
кв.НОМЕР_1будинку АДРЕСА_1». Це рішення набрало законної сили та ухвалою суду
від 10 квітня 2007 року відстрочено його виконання до ухвалення та набрання
законної сили судового рішення по цій справі, (а.с.76-77, 171)

Згідно з цим рішенням суду було встановлено, що «квартира НОМЕР_1 яка
складається з двох кімнат, визнана службовим житловим приміщенням, що
підтверджується довідкою дільниці № 2 КП ДЕЗ «Жовтневий» від 31.03.2004р..

В 1997році в зв 'язку з трудовими відносинами була надана ОСОБА_4. на склад
сім "і із двох осіб (вона і її мати ОСОБА_5.).

Відповідачам ця
квартира у встановленому законом порядку не надавалась.

ОСОБА_3. - колишній чоловік ОСОБА_4., був зареєстрований в даній квартирі в
1998 p.,
а потім була зареєстрована його нова дружина -ОСОБА_1 і її неповнолітній
син ОСОБА_2, котрі не є членами сім "і наймача.

ОСОБА_3.,ОСОБА_1 і ОСОБА_2в трудових відносинах з житлово-експлуатаційною
організацією не були та не є, впродовж тривалого часу в квартирі не мешкають, а
тільки значаться прописаними, їх право на житлову площу повторно і випливає з
права на житло основного квартиронаймача.

ОСОБА_4. і ОСОБА_5. в порядку відселення, відповідно вимог cm. 126 ч.1 ЖК
України надана 2-х кімнатна квартира, отже договір найму розірваний.

У відповідності зі cm. 123 ЖК України
члени сім "і наймача службового житлового приміщення не мають право
укладати з ними окремого договору і вони користуються правом проживання на
службовій житловій площі до того часу, поки таким правом користується та особа,
якому воно надано.

Оскільки, ОСОБА_3.,ОСОБА_1 і ОСОБА_2членами сім'ї
ОСОБА_4. не являються, права на надання житла у зв 'язку з відселенням не
мають, їх право користування житловою площею в квартирі по-друге і випливає із
права основного квартиронаймача і на підставі чого вони підлягають виселенню із
службового житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення.»

Згідно з п.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили,
не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 жовтня 2004 р.
вступило в законну силу то відповідно зі ст.61 п.3 ЦПК України обставини, які
були встановлені в даному рішенні суду, не потребують доказуванню і мають
юридичну силу при розгляді даної справи.

У відповідності з ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

На підставі викладеного позовні вимогиОСОБА_1 і ОСОБА_2до Спільного
українсько -німецького підприємства «Ta.Ma.Ka.So.», Одеської міської
ради про зобов'язання Одеської міської ради надати їй благоустроєне житлове
приміщення - однокімнатну квартиру в Приморському районі м.Одеси згідно норм
житлового законодавства за рахунок СП
«Ta.Ma.Ka.So.» є необгрунтованими та не підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає, що заявленіОСОБА_1 та ОСОБА_2вимоги до Спільного
українсько -німецького підприємства «Ta.Ma.Ka.So.» про стягнення моральної шкоди
у розмірі 60 000 гривень кожному позивачу не підлягають задоволенню.

Пунктом 2 частини 2 статті 23 ЦК
України відшкодування моральної шкоди полягає у у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів
її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно
від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації,
ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні  розміру
відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.5 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними
згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001р. «Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд
повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, я якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а
також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, оскільки позивачіОСОБА_1 та ОСОБА_2не надали суду доказів
того, що діями Спільного українсько - німецького підприємства «Ta.Ma.Ka.So.» їм
була завдана моральна шкода, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2до Спільного українсько - німецького
підприємства «Ta.Ma.Ka.So.» про відшкодування
в місячний термін моральної шкоди в розмірі 60 000 гривень кожному
позивачу.

З урахуванням викладеного і керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 6,
7, 8, 10, 11, 14, 60, 61, 208 - 215, 225 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2до Спільного
українсько - німецького підприємства «Ta.Ma.Ka.So.», Одеської міської
ради, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3, третьої особи на стороні
відповідача Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської
ради про зобов'язання Одеської міської ради надати їй благоустроєне житлове
приміщення - однокімнатну квартиру в Приморському районі м.Одеси згідно норм
житлового законодавства за рахунок СП «Ta.Ma.Ka.So.» та про
зобов'язання СП «Ta.Ma.Ka.So.» в місячний
термін відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 60 000 грн. - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через
Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі заяви про його апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення і подачі апеляційної
скарги, протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження,
або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.