Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22
листопада 2007 р.                                                                                                          м.  Київ

Солом'янський
районний суд м.  Києва у складі:

головуючого
судді    Українця В.В.

при
секретарі                    Клімовських
С. А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  треті
особи: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м.  Києві державної адміністрації,  Головне управління юстиції у м.  Києві про визнання права власності,

встановив:

13 червня
2007 року ОСОБА_1. в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2.,  опікуном якої являється,  звернулася в суд з позовом до відповідачки
про визнання за ОСОБА_2. права власності на 1/2 будинку,  земельної ділянки ,  гаража,
сараю в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4.

Свої
вимоги мотивувала тим,  що 29 червня 2004
року ОСОБА_4. склала заповіт,
посвідчений нотаріально,  яким все
своє майно,  де б воно не було і з чого б
воно не складалося і взагалі все те,
на,  що вона мала право за
законом,  заповіла ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1року
ОСОБА_4. померла.

У
шестимісячний строк вона звернулася до Дев'ятої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2. за заповітом.

На
підставі заяви була заведена спадкова справа,
проте Дев'ята Київська державна нотаріальна контора відмовила їй у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
посилаючись на те,  що
правовстановлюючий документ на будинок,
який є спадковим майном,  виданий
на ім'я чоловіка ОСОБА_4. - ОСОБА_5.

Оскільки
спадкове майно придбане в період шлюбу ОСОБА_4та ОСОБА_5.,  просила визнати за ОСОБА_4. право на 1/2
частину майна,  як набутого в період
шлюбу з ОСОБА_5. та визнати за ОСОБА_2. право на це майно в порядку спадкування
за заповітом померлої ОСОБА_4.

23 липня
2007 року представник позивачки доповнив позовні вимоги вимогою про виділ
частки майна,  що належить ОСОБА_2. в
натурі (а.с. 18).

16
жовтня 2007 року представник позивачки подав заяву про уточнення та доповнення
позовних вимог (а.с.  55). З уточненням
позовних вимог просив постановити рішення,
яким визнати за ОСОБА_4. право власності на 1/2 частину спадкового
майна,  яке складається з будинку №
АДРЕСА_1,  земельної ділянки,  гаражу та сараю й інших господарських споруд
та будівель та визнати за ОСОБА_2,  право
власності на це майно в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4.

22
листопада 2007 року представник позивача зменшив розмір позовних вимог,  подавши до суду письмову заяву,  в якій просив визнати за ОСОБА_2. право
власності на 1/2 частину спадкового майна,
яким є жилий будинок,  сарай,  гараж та вбиральня по АДРЕСА_1,  з урахуванням того,  що земельна ділянка не приватизована.

Відповідач
та її представник в судове засідання не з'явилися,  про час та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Суд за згодою представників
позивача ухвалив постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 4  ст.
169 ЦПК України.

Треті
особи до суду не з'явилися,  про час та
місце розгляду справи судом повідомлялися. Головне управління юстиції у м.  Києві подало до суду заяву про розгляд справи
без їх участі (а.с.  16).

Заслухавши
пояснення представників позивача,
дослідивши матеріали справи,  суд
приходить до наступного.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1. призначена
опікуном ОСОБА_2. Розпорядженням № 594 від 08 червня 2001 року (а.с.  48).

29
червня 2004 року ОСОБА_4. склала заповіт,
яким все своє майно заповіла ОСОБА_2.

Заповіт
посвідчено державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної
контори (а.с.  4-а,  45).

ІНФОРМАЦІЯ_1року
ОСОБА_4. померла,  що підтверджується
наданою суду копією свідоцтва про смерть (а с.
64).

23
серпня 2005 року ОСОБА_1. звернулася з заявою до Дев'ятої Київської державної
нотаріальної контори в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2. про видачу їй
свідоцтва про право власності на 1/2 частину майна померлої ОСОБА_4. за
заповітом останньої та з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на
обов'язкову долю в майні ОСОБА_4.,
оскільки вона є інвалідом дитинства та перебувала на утриманні матері.
На підставі поданих заяв була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4.

Листом
за № 473 від 05 лютого 2007 року Дев'ята Київська державна нотаріальна контора
відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2.,  так як спадкове майно складається з жилого
будинку,  правовстановлюючий документ на
який видано на ім'я чоловіка померлої - ОСОБА_5(а.с.  6).

Представники
позивача в судовому засіданні позов підтримали та пояснили суду,  що спадковим майном,  яке залишилося після смерті ОСОБА_4. є 1/2
частина будинку,  сараю,  гаражу та уборної,  які знаходяться по АДРЕСА_1 та зареєстровані
на ім'я ОСОБА_5.,  з яким померла
ОСОБА_4. перебувала в шлюбі з 06 лютого 1952 року по день своєї смерті. Спірний
будинок з допоміжними будівлями був побудований в період шлюбу ОСОБА_5.3
ОСОБА_4.,  є їх спільною сумісною
власністю і ОСОБА_4. мала право на Уг частину цього майна,  як набутого в період шлюбу.

На
підтвердження своїх доводів надали суду копію паспорта ОСОБА_4. з відміткою про
реєстрацію шлюбу (а.с.  9),  договір від 05 липня 1955 року про надання
ОСОБА_5. під забудову земельної ділянки (а.с.
7),  на якій побудований спірний
будинок,  з реєстраційним написом на
правовстановлювальному документі про те,
що жилий будинок АДРЕСА_1зареєстрований на праві власності в Київському
міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна 11 вересня 2003 року на ім'я ОСОБА_5.

Відповідно
до  ст.
22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (1969 p.),
яка діяла на час реєстрації будинку,  майно,
нажите подружжям за час шлюбу,  є
його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права
володіння,  користування і розпорядження
цим майном.

Аналогічне
положення містяться і в  ст.  17 Закону України "Про власність".

З
урахуванням вимог закону,  суд приходить
до висновку,  що ОСОБА_4. належала 1/2
частина будинку,  гаража,  сараю та уборної по АДРЕСА_1,  оскільки будинок та допоміжні приміщення були
побудовані в період шлюбу ОСОБА_4. та ОСОБА_5.3 є їх спільною сумісною
власністю,  як подружжя.

Відповідно
до  ст.
1233 ЦПК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

З
наданого суду заповіту вбачається,  що
все своє майно,  де б воно не було і з
чого б воно не складалося і взагалі все те,
на,  що вона мала право за
законом,  ОСОБА_4. заповіла ОСОБА_2.

Згідно  ст.
1241 ЦК України,  неповнолітні,
повнолітні непрацездатні діти спадкодавця,  непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту

заповіту,  половину частки,  яка належала б кожному з них у разі
спадкування за законом (обов'язкова частка).

Судом
встановлено,  що на обов'язкову частку в
спадщині після смерті ОСОБА_4. мав її чоловік ОСОБА_5. - непрацездатний вдівець
та донька ОСОБА_1.,  яка на час смерті
ОСОБА_4. була інвалідом другої групи та звернулася в шестимісячний строк в
нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини у вигляді обов'язкової
частки за законом,  як повнолітня
непрацездатна дитина спадкодавця.

Суд не
приймає до уваги заяву ОСОБА_6. про відмову від обов'язкової частки на користь
ОСОБА_7.,  оскільки згідно з ч. 5  ст.
1269 ЦК України,  особа,
яка подала заяву про прийняття спадщини,
може відкликати її протягом строку,
встановленого для прийняття спадщини.

З такою
заявою ОСОБА_1. в шестимісячний строк,
передбачений законом для прийняття спадщини,  до нотаріальної контори не звернулася.

Таким
чином,  оцінивши зібрані по справі докази
в їх сукупності,  суд приходить до
висновку,  що спадковим майном після
смерті ОСОБА_4. є 1/2 частина будинку,
гаражу,  сараю та уборної по
АДРЕСА_1.

Судом
встановлено,  що спадкоємцями першої
черги за законом після смерті ОСОБА_4. є ОСОБА_5.,  ОСОБА_1. та ОСОБА_3.,  які б мали право на 1/3 частину кожний від
спадкового майна,  яким є 1/2 частина
будинку,  сараю,  гаражу та уборної.

Оскільки
є заповіт,  то право на обов'язкову
частку за законом мають ОСОБА_1. та ОСОБА_5. і частка кожного становить
половину від того,  щоб кожен з них мав
за законом,  тобто половину від 1/3 або
по 1/6 частині від спадкового майна.

Відповідно
за ОСОБА_2. слід визнати право на спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4. на 4/12 (1/3) частини будинку,
сараю,  гаражу,  вбиральні.

З
урахуванням задоволених позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача ЗО гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Крім
того,  з огляду на визначену вартість
будинку (а.с.  22),  стягненню з відповідача на користь держави
підлягає судовий збір в розмірі 135 гривень 95 копійок.

Керуючись
статтями 1233, 1241,  ч. 5  ст.
1269 ЦК України,   ст.
22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (1969 р.),
ст.  17 Закону
України "Про власність",
статтями 3,  4,  10,
11,  57-60,  88, 169, 209, 212-215, 218, 223, 226 ЦПК
України,  суд,  -

вирішив:

Позов
ОСОБА_1задоволити частково.

Визнати
за ОСОБА_2 право власності на 4/12 (1/3) частини будинку,  сараю,
гаражу,  вбиральні за адресою:
АДРЕСА_1в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3 від 29 червня 2004
року,  посвідченим державним нотаріусом
Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори,  зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за№
5-1328.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30 гривень витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 135 гривень 95 копійок.

Заочне
рішення може бути переглянуто судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача.

Заяву
про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції
шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом
двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.