Справа № 22ц-1591/2007р.                            Головуючий
в 1 інстанції Тимченко С.О.
19                                                         Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007р.
лютий 26 дня. Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі: Головуючого - Рудь В.В. Суддів - Можелянської З.М., Ремеза В.
А. при секретарі - Худолій Н.А. розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 01.12.2006р. за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2006р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді про стягнення
страхової виплати за моральну шкоду, і просив стягнути на його користь
48750грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв'язку з втратою 65%
професійної працездатності.

Рішенням суду з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді на користь ОСОБА_1 стягнуто в рахунок відшкодування
страхової виплати за моральну шкоду 25000грн.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді просить рішення суду скасувати, посилаючись на те,
рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням
нового рішення відповідно до п.4 ч. 1 СТ.309 ЦПК України, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 1982р. по
1998р. знаходився у трудових відносинах з Шахтобудівельним управлінням №2 комбінату
"Дніпрошахтобуд", а з 1998р. по травень 2006р. з шахтою
"Павлоградська" ВАТ "Павлоградвугілля".

За час роботи в зазначених підприємствах у 1990р. ОСОБА_1
отримав виробничу травму, а у 2006р. у нього були встановлені професійні
захворювання, у зв'язку з чим висновком МСЕК від 05.06.2006р. йому було
встановлено 65% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої
групи з 25.05.2006р. /а.с.7-11/.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того,
що згідно висновку МСЕК від 05.06.2006р. позивачу встановлено 65 % втрати
професійної працездатності і 3 групу інвалідності безстроково, а також що, ст.
21, та ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої умовами виробництва покладений саме
на Фонди соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України за наявності заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Разом з цим, вказаний висновок суду не відповідає
обставинам справи, оскільки виробничу травму позивач отримав у 1990р., і на той
час діючим законодавством не було передбачено відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з виниклими правовідносинами, а що стосується висновку суду про
необхідність відшкодування моральної шкоди у зв'язку з отриманими професійними
захворюваннями, то вказаний висновок судом зроблено передчасно

і без
врахування положень ч. 1 ст. 58 Конституції України про незворотність дії в
часі законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи. З цього виходить, що у
випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється
дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин повинен
застосовуватись закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Оскільки на момент встановлення висновком МСЕК від
05.06.2006р. втрати у ОСОБА_1 професійної працездатності вже діяв Закон України
"Про державний бюджет на 2006 рік", пунктом 27 статті 77 якого дія
абзацу 4 статті 1 в частиш відшкодування моральної шкоди, підпункту „є" п.
1 частини першої ст. 21, частини третьої ст. 28 та ч.3 ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату
працездатності" була призупинена, суд першої інстанції повинен був
керуватись саме положеннями Закону України "Про державний бюджет на 2006
рік".

Однак при винесені рішення суд, не врахував вказані норми Закону, а тому
рішення суду першої інстанції з врахуванням викладеного, та ч.І ст. 17 Закону
України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду
з прав людини" підлягає скасуванню як передчасно ухвалене на підставі ст.
309 ЦПК України, з постановою по справі нового рішення про відмову ОСОБА_1 в
задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст.
304, 307, ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
01.12.2006р. скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді про стягнення страхової виплати за моральну
шкоду відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двох місяців.