Справа № 2-2484/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2007 р.                                                                                                              м.  Київ

Солом'янський районний суд
м.  Києва у складі:

головуючого судді    Українця В.В.

при секретарі                   Клімовських
С
А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  який діє в свої
інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5,  ОСОБА_6 про
вселення в жиле приміщення та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні
жилим приміщенням,

встановив:

У червні 2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,  який діє в свої інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 звернулися в суд з зазначеним позовом.

Свої вимоги мотивують тим,  що вони зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1та
разом з відповідачами є її співвласниками.

Незважаючи на це відповідачі не визнають їх право
власності на цю квартиру,  не дозволяють
в ній проживати та чинять перешкоди у користуванні житлом,  ключів від квартири у них немає,  вони змушені проживати АДРЕСА_2.

Просять суд вселити їх у зазначену квартиру та
зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні нею.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 заявлений
позов підтримали. Зазначили,  що у 2004
року відповідачі змінили двері в квартирі,
але надати їм ключі відмовляються.

ПозивачОСОБА_2 до суду не з'явився,  направив заяву,  в якій заявлений позов підтримав та просив
справу розглядати без його участі.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилася,  про
час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

ОСОБА_5 позов не визнала,
зазначила,  що позивачі не мають
права користуватися квартирою,  оскільки
у них є житло АДРЕСА_2,  вони постійно
там проживають. Вказала,  що в квартирі
АДРЕСА_1вона проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_6 та членами її сім'ї. У
випадку вселення позивачів,  які мають
право власності на 5/7 частини зазначеної квартири вона з ОСОБА_6 будуть
позбавлені можливості мати у своєму користуванні хоча б одну окрему кімнату.
Вважає,  що позивачі заберуть у неї з
донькою всю квартиру.

Заслухавши пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1
ст.  383 ЦК України власник житлового будинку,  квартири має право використовувати помешкання
для власного проживання,  проживання
членів своєї сім'ї.

Судом встановлено,
що спірне жиле приміщення - приватизована ізольована квартира жилою
площею 41,  6 кв. метри. Квартира в
складається з трьох кімнат площею 14,
9,  17, 1,  та 9,
6 кв. метри.

Рішенням Солом'янського районного суду м.  Києва від 11 грудня 2006 року (а.с.  32-35) відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 про визнання ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3,  який діє в свої
інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 такими,  що втратили право користування жилий
приміщенням.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2007
року (а.с.  7,  8) апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено,  а
рішення Солом'янського районного суду м.
Києва від 11 грудня 2006 року залишено без змін.

Згідно зч.3
ст.  61 ЦПК України
обставини,  встановлені судовим рішенням
у цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили,  не доказуються при
розгляді інших справ,  у яких беруть
участь ті самі особи або особа,  щодо
якої встановлено ці обставини.

У зазначеному рішенні Солом'янського районного суду
м.  Києва від 11 грудня 2006 року судом
встановлено і сторонами не оспорюється,
що вони є співвласниками спірної квартири.

Позивачі є власниками 5/7 частин квартири АДРЕСА_1.

Відповідачі є власниками
2/7 частин цієї квартири.

Відповідно до
ст.  155 ЖК України жилі будинки
(квартири),  що є у приватній власності
громадян,  не може бути в них
вилучено,  власника не може бути
позбавлено права користування жилим будинком (квартирою),  крім випадків,  установлених законодавством.

Згідно зі  ст.  391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_5 не оспорює того,
що вони з ОСОБА_6 не впускають позивачів в квартиру,  оскільки вважають,  що вони не вправі там проживати. Ключів від
вхідних дверей позивачі не мають,
добровільно надати ключі від квартири відповідачі відмовилися,  що свідчить про те,  що вони чинять перешкоди позивачам у
користуванні квартирою.

З огляду на наведене,
вимоги позивачів про вселення та зобов'язання не чинити їм перешкод у
користуванні житлом грунтуються на законі,
а порушене право підлягає захисту.

Оцінивши зібрані по справі докази,  суд приходить до висновку,  що вимоги позивачів знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.  155 ЖК України,  статтями 383,
391 ЦК
України,  статтями
3,  4,
10,  11,  57-60,
88, 209, 212-215,  218, 223 ЦПК
України,  суд,  -

вирішив:

Позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3,  який діє в свої
інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 задоволити.

Вселити ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3,  ОСОБА_4 в
квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_1,ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста
Києва через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може
бути подана без попереднього подання заяви протягом десяти днів з дня
проголошення рішення або протягом двадцяти днів з дня подання заяви про
апеляційне оскарження.