Справа № 22-Ц-3205/2007                                         Головуючий у 1 інстанції    Кириченко
Категорія                                                                     Доповідач
у 2 інстанції       Голуб
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
грудня 2007 року   колегія суддів   судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого                                   Мережко М. В.

суддів:                                              Голуб
С. А.,  Коцюрби О.П.

при
секретарі                                   Колесник Н.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від
7серпня 2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  Стайківської сільської
ради Кагарлицького району Київської області,
3-я особа без самостійних вимог: Ржищівська міська державна нотаріальна
контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки і
державного акту на право приватної власності на землю,

ВСТАНОВИЛА:

В січні
2007 року позивачка пред»явила в суді названий позов посилаючись на те,  що 17 травня 2003 року її чоловік ОСОБА_2. продав ОСОБА_3.
земельну ділянку площею 0, 2501 га для обслуговування житлового будинку та
господарських будівель,  яка розташована
на АДРЕСА_1 Позивачка вважала,  що
ОСОБА_2. не мав права продавати земельну ділянку без її згоди на продаж,  оскільки вона була спільною сумісною
власністю подружжя.

Просила
суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки та Державний
акт на право власності на земельну ділянку,
виданий ОСОБА_3.

Рішенням
Кагарлицького районного суду від 7 серпня 2007 року відмовлено в задоволенні   позову.

Позивачка
оскаржила рішення суду в апеляційному порядку з підстав неправильного
застосування судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема
зазначає,  що суд безпідставно відмовив в
задоволенні позову у зв»язку зі спливом позовної давності. Позивачка не була -
стороною в угоді,  а тому не знала про її
укладення до 2006 року. Просять рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення,  яким задовольнити позовні
вимоги.

2

Судова
колегія,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги й обговоривши доводи апелянта вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в
задоволенні позову,  суд першої інстанції
виходив з

того,
що продана    відповідачем ОСОБА_2.3емельна ділянка
була

спільною
сумісною власністю подружжя,  оскільки
була набута подружжям в

період шлюбу.
Разом з тим,  суд прийшов до
висновку,  що право позивачки

не підлягає
захисту у зв»язку зі спливом позовної давності.

Судова колегія
не погоджується із зазначеними судом першої інстанції підставами для відмови у
задоволенні позову,  оскільки судом
першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права.

Відповідно до
Державного акту на право приватної власності на землю І-КВ № 016206 виданого 23
вересня 1998 року Стайківською сільською радою,
ОСОБА_2. передана
у приватну власність земельна ділянка площею 0, 2501 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_1

Як
вбачається із матеріалів справи,
позивачкою не оскаржувались рішення сільської ради № 7 від 21 серпня
1998 року про передачу у приватну власність ОСОБА_2. вказаної земельної ділянки
та названий вище Державний акт на право приватної власності на землю.

Виходячи
із наведеного,  судова колегія
вважає,  що оскільки земельна ділянка
передана у приватну власність відповідача ОСОБА_2.
у процесі її безоплатної приватизації,
то застосування судом  ст.  22 КпШС України і визначення статусу спірної
земельної ділянки як спільної сумісної власності подружжя є помилковим.

Враховуючи,  що земельна ділянка не була у спільній
сумісній власності подружжя,  право
позивачки не було порушене тим,  що ОСОБА_2. продав
земельну ділянку без її згоди.

Відповідно
до  ст.
257 ЦК України
загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно
до ч.4  ст.  267 ЦК
України сплив позовної давності,  про
застосування якої заявлено стороною у спорі,
є підставою для відмови у позові.

З огляду
на зміст статей 267,  ч.4  ст.
267 ЦК України
їх положення про правові наслідки спливу строку позовної давності можуть
застосовуватися лише у тих випадках,
коли буде доведено існування самого суб»єктивного цивільного права і
факт його порушення або оспорювання. Судова колегія вважає,  що у позивачки немає суб»єктивного
права,  про захист якого вона
просить,   а тому суд першої інстанції
повинен  був

3

відмовити в
позові не через сплив позовної давності,
а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Відповідно
до п.4 ч.1  ст.  309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є
порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального
права.

Частиною
2  ст. 309 ЦПК України встановлено,  що норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно ,
застосованими,  якщо застосовано
закон,  який не поширюється на ці
правовідносини,  або не застосовано
закон,  який підлягав застосуванню.

Судова
колегія прийшла до висновку,  що судом
першої інстанції неправильно застосована
ст.  22 КпШС України,  яка не поширюється на правовідносини сторін
щодо земельної ділянки,  а тому рішення
суду підлягає скасуванню з винесенням нового рішення,  яким в позові ОСОБА_1.  необхідно відмовити з підстав його  недоведеності.

Керуючись     ст.
ст.  303,  307,
309 ЦПК України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу      ОСОБА_1                                                                       задовольнити

частково.

Рішення
Кагарлицького районного суду Київської області від 7 серпня 2007 року   скасувати і винести нове рішення.

В позові
ОСОБА_1до ОСОБА_2,  Стайківської сільської ради Кагарлицького
району Київської області,  ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки і Державного акта на право
приватної власності на землю на ім»я ОСОБА_3. недійсними та про примушення до
вчинення дій відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту   його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом

двох місяців шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду

України.