Справа №2-716
РІШЕННЯ

Іменем   України

(заочне)

01
листопада 2007 року                                                                                                         м.  Косів

Косівський
районний суд,  Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Турянського І.Є.,
з секретарем Лазорик Л.В розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Черганівської с/Ради,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання незаконними рішень Черганівської с/Ради про
передачу земельних ділянок у приватну власність,  Державних актів на право приватної власності
на землю,  повернення земельної
ділянки,  зобов'язання приватизувати
земельну ділянку та стягнення моральної шкоди,

встановив:

Позивач
звернувся до відповідачів з позовом про визнання незаконними рішень сесії
Черганівської с/Ради від 19.05.2005 р. і 27.07.2005 р. про передачу у приватну
власність ОСОБА_2. і ОСОБА_3. земельних ділянок,  Державних актів на право приватної власності
на землю виданих на ім'я ОСОБА_2. і ОСОБА_3.,
повернення земельної ділянки,  яка
перебувала у постійному користуванні позивача,
зобов'язання Черганівської с/Ради приватизувати земельну ділянку та
стягнення моральної шкоди в сумі 2500 грн.

В
судовому засіданні позивач підтримав викладені у позові вимоги і пояснив,  що ухвалою №2 сесії Черганівської с/Ради від
17.11.1993 р. йому було передано у користування на території с Черганівка 0, 21
га земельної ділянки. Дана земельна ділянка була виділена йому в натурі і до
сьогоднішнього дня він її обробляє,
тобто вирощує сільгоспкультури. У липні 2006 р. він звернувся до
Черганівської с/Ради з заявою на приватизацію цієї земельної ділянки,  але йому повідомили,  що ця ділянка включена у приватизаційні
документи на землю ОСОБА_2. та ОСОБА_3.,
яким видано Державні акти. Вважає,
що цим самим Черганівською с/Радою грубо порушено його права,  як належного землекористувача,  оскільки у нього ніхто не вилучав земельну
ділянку,  а тому такими діями йому
заподіяно значну моральну шкоду,  яку він
оцінює у 2500 грн. Не заперечив,  що
відповідачок на своїй земельній ділянці не бачив і йому ніхто до даного часу не
перешкоджає обробляти його ділянку. Просить позов задовольнити.

Відповідачі
в судове засідання не з'явилися в друге,
хоча про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином,  про що свідчать повідомлення про вручення
судових повісток,  що знаходяться в
матеріалах справи. Причин неявки суду не повідомили.

Вислухавши
доводи позивача та вивчивши матеріали справи суд вважає,  що позов не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У
відповідності до  ст. 125 ЗК України
право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає
після одержання її власником або користувачем документа,  що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою,
та його державної реєстрації.

Будь-яких
доказів того,  що земельна ділянка,  яку оспорює позивач,  виділялася йому в натурі на місцевості в ході
з'ясування обставин справи не здобуто,  а
також у позивача відсутні будь-які документи,
зареєстровані у встановленому законом порядку,  які б підтверджували його право на постійне
користування земельною ділянкою. Посилання позивача на акт про наділення йому
присадибної ділянки з фондів Косівської м/Ради,
як на правову підставу правомірності користування ним спірною ділянкою,  який затверджено на засіданні виконкому
міської Ради 27.01.1993 р. є безпідставним,
оскільки земельна ділянка,  на яку
він претендує,  перебувала і перебуває у
віданні Черганівської с/Ради і,  в силу
ч.1  ст. 122 ЗК України та ЗУ «Про
місцеве

самоврядування
...» Косівська м/Рада,  не є правомочною
виділяти земельні ділянки,  що не
перебували у власності її територіальної громади.

Крім
того позивачем не представлено суду і не було предметом дослідження жодного
доказу того,  що земельна ділянка,  яку він обробляв,  дійсно включена у приватизаційні документи
відповідачок,  а тому судом дана
обставина розцінюється як домисел позивача,
так як в судовому засіданні ОСОБА_1. стверджував,  що обробляв і продовжує обробляти земельну
ділянку і відповідачок на цій ділянці не бачив.

З
урахуванням того,  що позовні вимоги не
знайшли свого підтвердження,  суд
вважає,  що не підлягають до задоволення
і вимоги позивача про стягнення моральної шкоди.

На
підставі  ст.  ст. 122, 125 ЗК України,   ст. 19 ЗУ
«Про місцеві Ради,  місцеве та регіональне
самоврядування в Україні» та керуючись
ст.  ст. 213 - 215, 226 ЦПК
України,  суд -

вирішив:

В позові
відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через
Косівський райсуд шляхом подачі,  в 10-ти
денний строк з моменту проголошення,
заяви про апеляційне оскарження і подання,  після цього в 20-ти денний строк,  апеляційної скарги з подачею її копій по
кількості учасників процесу,  або переглянуто
Косівським райсудом за письмовою заявою відповідача,  яка може бути подана протягом 10-ти днів з
дня отримання копії рішення.