Справа №2-1314/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

30 травня 2007 року Центрально-Міський районний суд міста Горлівки Донецької
області в складі: головуючого судді Федько С.П.,

при секретарі Ковальовій О.Г.,

за участю позивачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3   про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим приміщенням,

В С ТА Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким,
що втратив право користування жилим приміщенням, в якому вказали
на наступне. У 1979 році на склад родини 4 особи ОСОБА_4, яка являлась матір'ю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а такожОСОБА_1, її дочці - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була надана АДРЕСА_1. Квартира складається з двох ізольованих кімнат, загальною площею 45.94 кв.м. Наймачем квартири
являється ОСОБА_4, яка померла у 2003 році. Квартира не
була приватизована. На цей час в квартирі також зареєстрована неповнолітня ОСОБА_5, дочка ОСОБА_2 На початку 2003 року відповідач забрав своїх речі і не став мешкати у
квартирі, попередивши що не має наміру жити в спірній квартирі. З
цього часу в квартирі не проживав. Ключі від квартири у нього були, його речей в квартирі не залишилось. Замки у вхідних дверей не
мінялися, перешкод для проживання відповідачу
не створювали. Відповідач не несе витрати за комунальні послуги. Вважають, що він втратив право користування житловою
площею, оскільки не мешкає в ній більш ніж
три роки. Просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердили свої позовні вимоги, мотивуючи їх аналогічно викладеним в
позовній заяві. ОСОБА_1 також пояснила, що ОСОБА_3, її брат, не проживає в спірній квартирі з 1999 року. З
цього ж часу їх мати була паралізована. Провідувати її не приходив, приходила
тільки його дружина ОСОБА_6, з якою він потім
розлучився. Вона також деякий час приймала участь в витратах за комунальні
послуги. ОСОБА_3 з сім'єю та дітьми переїхав в інший будинок по вул. Пятівська, а потім, після розірвання шлюбу, в
Калінінський район міста Горлівки, де зараз
проживає. Замки в квартирі поміняли 4 роки тому, оскільки діти ОСОБА_3а
постійно губили ключі. Відповідач залишив
частину своїх старих непотрібних речей в квартирі: шифонер, ліжко, шубу. Все вона викинула, оскільки ними не можна було
користуватися. В квартирі за свої кошти зробила
ремонт після смерті матері. Позов подала в зв'язку з тим, що відповідач на приймає участь в витратах за комунальні
послуги, а також в ремонті квартири. Крім того, їй необхідно оформити субсидію.
Для стягненням витрат за комунальні послуги з ОСОБА_3а нікуди
не зверталась.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував, посилаючись на те, що не
проживав в спірній квартирі з 2002 року з поважної причини - в двокімнатній
квартирі мешкало семеро осіб: позивачі, їх мати, він з дружиною ОСОБА_6 та їх
двоє дітей. Змушені були виїхати в жилий будинок
по АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_7 Там він проживав до 2005 року, до
моменту розірвання шлюбу з ОСОБА_3ою, після чого переїхав на
вул. 40 років України, 13, кв. 17, хазяйкою якої являється його співмешканка.
Квартира складається з одної кімнати, там також проживає син співмешканки. Не заперечує сплатити свою частку в
витратах за комунальні послуги. Раніше не
платив, оскільки ніде не працював, не міг знайти роботу. Зараз його матеріальне
становище поліпшилось, працює водієм
таксі. Не бажає виписуватись з квартири, оскільки

2 іншого,
крім спірної квартири, житла не має. Декілька разів приходив в квартиру, але
його ніхто не пустив, ключів від квартири не має.

Представник третьої особи КП «Зеніт» в судове засідання не з'явився, до
суду надіслано листа за підписом директора ОСОБА_8, в
якому він просить розглянути справу за відсутності представника КП «Зеніт».

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_3 її колишній чоловік, з яким шлюб було розірвано в
2005 року. Спочатку вона з ним та дітьми проживали по
АДРЕСА_3 протягом 10-11 років. Але потім, через скрутні
житлові умови, змушені були оселитися в жилому АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_7 Після припинення сімейних стосунків чоловік
переїхав до іншої жінки на вул. 40 років України. Деякий час з її заробітної
плати робились відрахування по сплаті за комунальні
послуги за користування спірною квартирою.

Суд , заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги
позивачів не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з довідкою КП «Центральний», на балансі якого до 1
жовтня 2006 року

знаходився АДРЕСА_2, в квартирі зареєстровані п'ятеро
осіб, в тому

числі : позивачі, відповідач, неповнолітня дочка позивача
ОСОБА_2, мати позивача

ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3а Б.А. - ОСОБА_4 Наймачем
квартири являється

ОСОБА_4, яка померла 7 травня 2003 року, що
підтверджується копією особистого

рахунку,
довідкою     КП     «Центральний»,      копією     свідоцтва     про
смерть.

Відповідач ОСОБА_3 підтвердив, що
він дійсно не проживає в спірній квартирі понад шести місяців.

В судовому засіданні встановлено, що причинами, з яких він не проживає в
АДРЕСА_1 є : несприятливі житлові умови спірної квартири з житловою площею
45.94 кв.м , в якій тривалий час мешкало сім осіб; відсутність у відповідача ключів від квартири; небажання позивачів , щоб
відповідач проживав разом з ними з причини
несприятливих стосунків між ними, які виникли внаслідок того, що відповідач не приймав участь у витратах за комунальні послуги та
на ремонт, не провідував хвору матір. Перелічене
суд розцінює як поважні причини не проживання відповідача в
спірній квартирі.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року з подальшими змінами «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»

«У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив
право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад встановлені
строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують
догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк».

Несплата відповідачем за комунальні послуги та за ремонт квартири, на що посилаються позивачі, не може розцінюватися судом як
підстава визнання його таким, що втратив право на житло, оскільки
відповідач пояснив, що через відсутність у нього роботи, не мав матеріальної можливості нести ці витрати. Зараз не заперечує
сплатити свою частку в витратах. Позивачі не зверталися в
суд для стягнення в примусовому порядку коштів на ці витрати.

За таких обставин, суд вважає, що
доводи позивачів не ґрунтуються на законі, тому в позові
необхідно відмовити.

На підставі вищенаведеного, ст. 71 ЖК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року з подальшими змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України», керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 213, 214, 218,223 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

3

В    позовних
вимогах    ОСОБА_1,    ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, якщо після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження (десяти днів з дня проголошення рішення) заяву
про апеляційне оскарження не буде подано або якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк встановлений ст. 294 ЦПК України (протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження).

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через
Центрально-Міський районний суд міста Горлівки шляхом подання заяви про
оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.