справа №2-460
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ    УКРАЇНИ

08 лютого 2007
року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого                    - судді      Чернявської Л.М.

при секретарі                   -                 Лещенко О.Д.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу

за позовом  ОСОБА_1 до Одеської міської ради,  Одеської регіональної

філії Державного
підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному

комітеті України
по земельним ресурсам"    про
визнання права власності на земельну

ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради,  Одеської регіональної філії Державного
підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті
України по земельним ресурсам",  в
якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1000
кв.м.  яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських
будівель та споруд і зобов'язати Одеську регіональну філію Державного
підприємства „Центр державного земельного кадастру при державному комітеті
України по земельним ресурсам" зареєструвати та видати державний акт на
право власності на зазначену земельну ділянку.

В
ообгрунтування своїх позовних вимог позивача посилається на те,  що їй на підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 17 липня 2006 року належить 1/2 частки окремої
будівлі цілісного майнового комплексу літ „Д",  загальною площею 550.9 кв.м. ,  розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Бажаючи
збудувати жилий будинок для особисто мешкання на вищезазначеній ділянці і
користуючись своїм правом,
передбаченим  ст.  ст.
116,  118 ЗК України,  позивачка звернулася до Одеської міської ради
з клопотанням про передачу їй земельної ділянки площею 1000 кв.м.  у власність,
але отримала відмову. Позивачка вважає,
що її порушене право підлягає поновленню у судовому порядку,  а її вимоги задоволенню на підставі  ст.
ст.  79,  116,
118,  120,  121,
125,  126,  158 ЗК України.

У
Судовому засіданні представник позивачки підтримав вимоги позову і просив суд
їх задовольнити.

Представник
Одеської міської ради позов не визнав з підстав зазначених у письмових
запереченнях і просив суд у задоволені позову відмовити.

Представник
Одеської регіональної філії Державного підприємства „Центр Державного
земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам"
просив вирішити спір на розсуд суду посилаючись на те,  що Одеська регіональна філія державного
підприємства „Центр державного земельного кадастру при

державному комітеті України
по земельним ресурсам" не є власником спірної земельної ділянки,  а є лише органом реєстрації,  у зв'язку з чим не має права розпоряджатися
цією земельної ділянкою.

Дослідивши
матеріали справи,  вислухавши пояснення
сторін,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У
судовому засіданні встановлено,  що
позивачці на праві приватної спільної часткової власності згідно нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу від 17.07.2006 року належить 1/2 частки
окремої будівлі цілісного майнового комплексу літ „Д",  загальною площею 550.9 кв.м. ,  розташованого на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1.

11.08.2006
року Державним підприємством „Одеська регіональна філія Центр державного
земельного кадастру" складений план розподілу земельної ділянки,  розташованої за адресою: АДРЕСА_1,  між землекористувачами.

21.08.2006
року Державним підприємством „Одеська регіональна філія Центр державного
земельного кадастру" складений індексно-кадастровий план земельної ділянки
площею 0.1000 га /кадастровий номер :51:003:0286/,  розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_1,  згідно якого встановлений порядок
користування вищезазначеною земельною ділянкою.

Таким
чином,  згідно вказаних планів в
користуванні ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка площею 0.1000 га,  розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Надалі,  бажаючи реалізувати своє право,  у відповідності до  ст. хт. 116,
118,  121 Земельного Кодексу
України,  на безкоштовне отримання у
власність визначеної планом земельної ділянки,
загальною площею 0.1000 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування
жилого будинку і господарських будівель та споруд,  04.09.2006 року позивачка звернулася до
Одеської міської ради,  але листом за
№37-ко-6892 від 12.09.2006 року їй було відмовлено.

Між
тім,  на підставі  ст.
ст.  116,  118 ЗК України позивачка,  як громадянка України має право на безоплатне
отримання у власність земельних ділянок у межах норм,  встановлених Земельним Кодексом України один
раз по кожному виду цільового використання.

Згідно  ст. 121 Земельного Кодексу України в межах
міст кожний громадянин України має право на отримання у власність для
будівництва і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не більше 0.10
гектара.

Згідно
п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 „Про
практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних
справ" захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється згідно з ч.3  ст. 152 ЗК
України шляхом,  в тому числі: визнання
прав; запобігання вчиненню дій,  що
порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом
способів. Зокрема,  при оскарженні рішень
органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування; з питань
віднесених до їх компетенції (наприклад,
про відмову в передачі у власність чи в продаж земельної ділянки або
розміщення об'єкта),  суд у разі
задоволення позову визнає рішення цих органів недійсними і зобов'язує їх,  залежно від характеру спору,  виконати певні дії на захист порушеного права
чи сам визнає це право за позивачем.

Крім
того,  в процесі розгляду справи судом
також встановлено,  що у 2001 і 2002
роках Одеською міською радою змінено цільове призначення земельних ділянок
загальною площею 0.804 га і 0.4804 га /землі рекреаційного призначення/ ,  розташованих за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилих

будинків
і господарських будівель /землі житлової та громадської забудови міста/ з
передачею їх у безоплатну власність громадян,
що підтверджується рішенням Одеської міської ради №2477-ХХ111 від
04.07.2001 року „Про затвердження проектів відведення,  зміну цільового призначення та передачу у приватну
власність громадянам України земельних ділянок,
загальною площею 0.804 га за адресою: АДРЕСА_1,  для будівництва та обслуговування житлових
будинків і господарських будівель" і рішенням Одеської міської ради №486 -
XXIV від 15.10.2002 року „Про зміну цільового
призначення,  затвердження проектів
відведення та передачу у приватну власність громадянам України земельних
ділянок,  загальною площею 0.4804 га за
адресою: АДРЕСА_1,  для будівництва та
обслуговування житлових будинків і господарських будівель".

При
цьому як вбачається з тексту вищеназваних рішень,  рішення приймалися на підставі висновків
управління архітектури та містобудування,
міської санітарно-епідеміологічної станції,  управлінь екологічної безпеки,  охорони об'єктів культурної спадщини,  управління земельних ресурсів.

З огляду
на вищенаведене суд прийшов до висновку,
що встановивши у позивачки наявність права на відповідну земельну
ділянку,  суд має визначити порядок і
спосіб захисту порушеного (невизнаного) права,
задовольнивши позов про визнання права власності за позивачкою на
відповідну земельну ділянку та зобов'язання державний орган видати їй
правовстановлюючі документи.

На
підставі наведеного і керуючись  ст.  ст.
79,  116,  118,
120,  121,  125,
126,  152,  158,
п.12 розділу X Перехідних положень Земельного Кодексу України,   ст.
ст. 16,  355,  358,
377 ЦК України,   ст.
ст. 2,  4,  48 Закону України „Про власність",   ст. 7 Закону України „Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень",  Наказу Державного комітету України по
земельних ресурсах від 02.07.2003 року за №174 „Про затвердження Тимчасового
порядку ведення державного реєстру земель",   ст.
ст.  10,  11,
212-215 ЦПК України,  п.7
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 „Про практику
застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних
справ",  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до Одеської міської ради,
Одеської регіональної філії Державного підприємства „Центр державного
земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам"
про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. ,  яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,  для будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель та споруд.

Зобов'язати
Одеську регіональну філію Державного підприємства „Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам"
зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м.
,  яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1,  для будівництва та
обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд та видати
державний акт на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1000 кв.м.
,  яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,  для будівництва та обслуговування жилого будинку
і господарських будівель та споруд.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Приморський
районний суд міста Одеси шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  або шляхом

подачі
апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду у
порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.