Справа №2-2348/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ              УКРАЇНИ

14
грудня 2007 року                                                                місто
Лозова

Лозівський
міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням
-судді Жмуд Н.М. ,  за участю секретаря
судових засідань - Клименко
О.В.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Лозова
Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа - ОСОБА_3 "про стягнення
аліментів на повнолітню дитину",

ВСТАНОВИВ:

23
листопада 2007 року,  ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 "про стягнення аліментів на повнолітню
дитину",  посилаючись на те,  що з відповідачем вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу,
в них є донька - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Після розірвання шлюбу,  донька проживає з позивачем,  знаходиться на її утриманні повністю. До її
повноліття відповідач сплачував аліменти. Однак,  після досягнення нею повноліття,  відповідач припинив надавати допомогу на її
утримання. Позивач вказала,  що,  з 2006 року ОСОБА_3  навчається в Харківському державному
медичному університеті на денній формі навчання,  яке платне. Донька стипендії не отримує,  проживає в гуртожитку,  користування яким повністю оплачує позивач.
Позивач оплачує навчання за доньку,  забезпечує
її всім необхідним,  одягом,  харчуванням,
несе витрати на придбання речей,
підручників,  транспортні витрати.
Позивач проживає в комунальному житлі,
сплачує комунальні платежі,  вона
не працює,  перебувала на обліку в
Лозівському міськрайонному центрі зайнятості населення. Сім"я фактично
живе за рахунок підсобного господарства. На даний час донька потребує
матеріально допомоги від свого батька. Відповідач ОСОБА_2 отримує пенсію,  бо є інвалідом по зору,  але працювати може,  має підробіток. Аліменти з нього на утримання
інших осіб не стягуються.

На
підставі викладеного позивач прохає суд стягнути на її користь з відповідача
аліменти на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  в
розмірі 1А частини всіх видів його заробітку (пенсії,  доходів від оренди землі) щомісячно,  починаючи з дня подання позову до суду і до
11 грудня 2011.

Ухвалою суду від
26 листопада 2007 року відкрито провадження по даній цивільній справі.

У судовому
засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та наполягала на їх
задоволенні.

Відповідач
позов позивача визнав,  про що надав суду
відзив на позовну заяву від 06 грудня 2007 року,  в якому зазначив,  що стягнень за виконавчими листами з нього не
проводиться; ін­ших осіб на утриманні в нього не має; він є інвалідом другої
групи по зору і отримує пенсію у розмірі 453 грн.,  однак не працює і на обліку в центрі
зайнятості не перебуває,  в підтвердження
чого надав до суду довідки.

Третя
особа: ОСОБА_3 у судове засідання не з»явилася,
однак,  на адресу суду від її імені
подано заяву від 07 грудня 2007 року,
яку зареєстровано в журналі вхідної ко­респонденції Лозівського
міськрайонного суду Харківської області під номером 32891. В даній заяві третя
особа: ОСОБА_3  зазначила,  що позов позивача підтримує і прохає суд слухати
справу за її відсутності,  бо оскільки
вона навчається на денній формі навчання в учбовому закладі,  то не має можливості прибути до суду на
розгляд справи.

У судовому
зсіданні встановлені такі акти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно
до ксерокопії паспорту на ОСОБА_1,  (а.с.
№4-5),  вбачається,  що позивач зареєст­рована за адресою:
АДРЕСА_1

З огляду
на ксерокопію свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. №12) встановлено,  що відповідач та позивач по справі,  31 січня 1995 року розірвали шлюб,  про що відділом реєстрації актів гро­мадянського
стану м.  Лозова Харківської
області,  вчинено актовий запис №37.

У своєму
позові (а.с. №2-3) та у своїх поясненнях 06 грудня 2007 року,  14 грудня 2007 року позивач посилається на
те,  що коли вони з відповідачем
перебували у зареєстрованому шлюбі,  у
них народилася донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Да­ну обставину підтвердив у судовому засіданні
і сам відповідач. Крім того,  з огляду на
ксероко­пію свідоцтва про народження на ОСОБА_3 (а.с. №7) вбачається,  що в графі «Батько» вказано - ОСОБА_2,  а в графі «Мати» - ОСОБА_1».

Позивач
вказала,  що коли вони з відповідачем
реєстрували шлюб,  то вона взяла прізвище
від­повідача - ІНФОРМАЦІЯ_4,  але при
розлученні,  вона взяла собі своє
прізвище - «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Позивач
вказала,  що зараз їх донька
ОСОБА_3,  вже досягла повнолітня,  що підтверджується ксе­рокопією паспорту на
її ім»я (а.с. №8-10),  і навчається у в
Харківському державному медичному університеті на денній формі навчання,  яке платне. Донька стипендії не отримує,  проживає в гуртожитку,  за проживання в якому,  повністю сплачує позивач. Позивач вказала,  що вона по­вністю утримує доньку та
матеріально забезпечує її всім необхідним для навчання. Для навчан­ня
доньки,  було отримано пільговий цільовий
кредит. Тому саме на цій підставі,  в
порядку  ст. 199 СК України,  вона й звернулася до суду з даним позовом до
відповідача.

Дійсно,  з огляду на ксерокопію Угоди №606 про
надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти від
19 грудня 2006 року,  який укладено між
Харківським державним медичним університетом та ОСОБА_3,  згідно до п.1 да­ної угоди (а.с.
№14-15),  навчальний заклад надав
ОСОБА_3  цільовий пільговий кредит для
здобуття у Навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів бюджету.
Відповідно до ксерокопії Договору №060628 від 30 серпня 2006 року (а.с. №13)
пункту №1 встановлено,  що Університет
взяв на себе зобов»язання за рахунок коштів Замовника здійснити навчання студента
- ОСОБА_3.  В розділі №4 «Вартість
навчання» даного Договору (а.с. №13) вказано,
що розмір платні за весь строк навчання складає 47250 грн. Строк
навчання даним договором пунктом 1.2. Розділу №1 «Предмет договору» (а.с. №13)
визначено в шість років.

В
довідці №5234 від 07 вересня 2007 року (а.с. №20),  виданої Харківським державним медичним
університетом,  зазначено,  що ОСОБА_3
є студенткою 2 курсу 16 групи на контрактній формі навчання.

З огляду
на довідку №123 (а.с. №19),  вбачається
що ОСОБА_3 ,  мешкає за адресою:
АДРЕСА_2. До матеріалів справи,
позивачем додано ксерокопію квитанції №873697П від 11 вересня 2007 року
про сплату за ко­ристування в гуртожитку на суму в 456 грн. 78 коп.

Позивачем
до матеріалів справи додано довідку про доходи №4080 на ОСОБА_3,  видану Харківським державним медичним
університетом,  в якій зазначено,  що ОСОБА_3
сти­пендію не призначено.

Позивач
посилалася на те,  що вона раніше
перебувала на обліку в центрі зайнятості до 20 серп­ня 2007 року,  про що надала довідку (а.с. №17). З огляду на
довідку №584 від 12 грудня 2007 року (а.с. №40),  вбачається,
що позивач на час розгляду даної справи,
на обліку в Лозівському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває і
допомоги не одержує. Із довідки про доходи (а.с. №41) вбачається,  що позивач працює в СФГ «ЗІГ» на сільського
господарських роботах і працює різноробочою та отримує заробітку плату в 48
грн. 00 коп.

Відповідач
у судових засіданнях 06 грудня 2007 року,
14 грудня 2007 року та у своєму відзиві на позов (а.с. № 26)
вказав,  що не дивлячись на те,  що він є інвалідом другої групи по зору,  позов позивача він визнає,  оскільки ОСОБА_3 - це їх спільна з позивачем
донька і він як батько,  бажає надавати
їй матеріальну допомогу на її навчання до досягнення нею 23 років. Крім
того,  відповідач вказав,  що на утриманні в нього інших осіб не має і
стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться; відносно самопочуття за
здоров»ям,  то воно є задовільним.

Відповідно
до позовних вимог позивача необхідно зазначити,
що частиною 3  ст.  199 Сімейно­го Кодексу України
встановлено,  що право на звернення до
суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків,  з ким проживає дочка,  син,  а
також самі дочка,  син,  які продовжують навчання.

На
підставі  ст.   ст.
182,  200 Сімейного кодексу
України та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року
№ 3 при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка,
дружини,  ба­тьків,  дочки,
сина; інших обставин,  що мають
істотне значення,  при умові,  що розмір аліментів на одну дитину не може
бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відпо­відного віку.

Виходячи
з викладеного,  суд вважає за можливе
позов позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на навчання доньки -
задовольнити.

На
підставі п.1 ч.1  ст. 367 ЦПК
України,  суд допускає негайне виконання
рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно
до п. 6 ч.1  ст.  214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд
вирішує питання як роз­поділити між сторонами судові витрати.

Статтею
79 ЦПК України встановлено,  що судові
витрати складаються з судового збору та ви­трат пов»язаних з розглядом справи.

Частиною
5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального
Кодексу України встановлено,  що до
набрання чинності законом,  який регулює
прядок сплати і розміри судового збору,
судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і
розмірах,  встановлених законодавством
для державного мита.

На
підставі ч. 2  ст.  88 ЦПК України якщо сторону,  на користь якої ухвалено рішення,  звільнено від оплати судових витрат,  з другої сторони стягуються судові витрати на
користь осіб,  що їх понесли,  пропорційно до задоволеної чи відхиленої
частини вимог. Якщо обидві сторони звіль­ненні від оплати судових витрат,  вони компенсуються за рахунок держави у
порядку,  встанов­леному Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно
до  ст.
4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року № 7-93 «Про дер­жавне
мито» з подальшими змінами,  від сплати
держмита звільняються громадяни,  які є
інвалі­дами 1,  2 групи. Матеріалами
справи встановлено,  що відповідач по
справі,  ОСОБА_2,  згідно посвідчення НОМЕР_2 (а.с. №27) є
інвалідом другої групи по зору. Згід­но до довідки від 06 грудня 2007 року
(а.с. №42) відповідач отримує пенсію по інвалідності в

розмірі
453 грн. 97 коп. Виходячи
з викладеного,  відповідача слід
звільнити від сплати судово­го збору.

На
підставі положення  ст.  ст.
79,  81 ЦПК України стягнути з
ОСОБА_2 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи у судах у розмірі 07 грн. 50 коп.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
57,  60,  79,
88,  174,  214-215,
218,  367 ЦПК України,   ст.
182,  191,  198,
199,  200,  Сімейного кодексу України,   ст.  4
Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року № 7-93 «Про державне
мито» з подальшими змінами,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя осо­ба:
ОСОБА_3 "про стягнення аліментів на повнолітню дитину" - задово­льнити.

Стягнути
з ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,  уродженця село Садове Близнюківського району
Харківської області,  зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1,  не працюючого,  інваліда другої групи - аліменти на користь
ОСОБА_1,  на утримання ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження у розмірі 1/4 частини
всіх видів доходів,  але не менш 30 %
прожиткового мінімуму для відпо­відної вікової категорії щомісячно,  починаючи з дня звернення до суду - 23
листопада 2007 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання,  але не далі як до досяг­нення останньою 23
років.

Допустити
негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Звільнити
ОСОБА_2 від сплати судового збору.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати на інформа­ційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 07 грн. 50 коп. перерахува­вши:
Одержувач коштів: УДК у Лозівському
районі,  м.  Лозова; ; МФО 851011;
розрахунковий рахунок 0015.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним спра­вам
Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.
4  ст.
295 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  встановлений  ст.  294
цього Кодексу,  рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.