РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 червня 2007 року

Лисичанський міський суд Луганської
області в складі:

головуючого судді                                                          Фастовця В.М.,

при секретарі                                                               Бандуровій В.І.,

з участю представників
позивача-відповідача         ОСОБА_1, ОСОБА_2.,

адвоката                                                           ОСОБА_3.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вилучення
майна із незаконного користування, визнання права власності на спадкове майно і
встановлення порядку користування власністю, та зустрічний
позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спадкового майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач-відповідач
звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому просив витребувати з
незаконного володіння відповідачки-позивачки належне йому майно, що залишилося у спадковій квартирі і гаражі - килим
розміром 2x3 метра, килим розміром 1,5x2,3 метра, швейна електрична
машинка, швейна машинка ніжна, електрична дриль з набором свердел, за ціною, набір ключів (головки),
зарядний пристрой, набір для балансування коліс, протиугінний пристрой, чотири алюмінієві двадцятилітрові каністри,
усього на 1920 грн.. Також просив
провести поділ спадкового майна, яке залишилося у квартирі та гаражі -
електрична пила, електричне точило з двома дисками, токарні тиски,
машинка шліфувальна, ручна дриль, компресор,
п'ять автомобільних шин б/у, велосипед чоловічий б/у, чотири сорокалітрових алюмінієвих бідона, дві десятилітрові металеві
каністри, спальний гарнітур, за ціною 2500 грн.; холодильник двокамерний
„Бірюса", магнітофон „Дніпро", телевізор кольоровий „ИМ-54",
радіотелефон „SANYO", сервіз чайний на 12 осіб, сервіз кавовий на 12 осіб, кришталева
ваза „Ладдя", дві кришталеві вази для фруктів, усього на 6030 грн..

Просить виділити
за ним в натурі спадкове майно у вигляді спального гарнітура, магнітофона „Дніпро", сервізу кавового на 12
осіб, а всього на загальну суму 3050 грн.

Відповідачка-позивачка
звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила провести поділ успадкованого майна в натурі,
виділити їй на праві власності квартируАДРЕСА_1, а успадкований автомобіль залишити у власності позивача-відповідача.

У судовому засіданні представник позивача-відповідача ОСОБА_2. первісний позов визнала,
зустрічний позов не визнала, суду пояснила, що у гаражі та квартирі, що
залишилися після смертіОСОБА_6., залишилося
спадкове майно, перелічене у позові та майно, що належить позивачу на праві приватної власності. Зустрічний позов не визнає,
оскільки позивач планує повернутися до м. Привілля,
окрім цієї квартири у нього немає житла, тому на виділ відповідачці-позивачці
квартири він не згоден.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_1. первинний позов підтримав,
зустрічний позов не визнав, суду дав
пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зустрічний позов не визнав з тих
самих причин, що й представник ОСОБА_2.

Судом досліджені наступні докази: лист відповідачки-позивачки
позивачу-відповідачу; свідоцтва про народження, одруження
і смерть; свідоцтва про спадщину; відповідь МРЕВ у м. Лисичанську; довідка про належність
нерухомого майна; довідки ЖЕК №7; технічний паспорт на квартиру; ощадна
книжка; розписка; довідки паспортної служби.

2

Суд, вислухавши пояснення представників позивача-відповідача,
відповідачки-позивачки; показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає
позови такими, що підлягають частковому задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6спадщину прийняли син померлого - позивач-відповідач та
дружина померлого -відповідачка-позивачка.

На підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 15 березня 2006
року позивач-відповідач став власником 1/2
частини квартириАДРЕСА_1 та 1/2 частини автомобіля „ВАЗ-21013" 1983 р. випуску,
державний номер НОМЕР_1, шасі №4227408, кузов №4227408.

На підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 21 грудня 2005
року право власності на другу 1/2 частину
вказаного майна отримала відповідачка-позивачка.

Оскільки згода позивача-відповідача на компенсацію вартості його частки у
спільній частковій власності - квартирі,
відсутня, підстави для визнання права власності на цю квартиру за
відповідачкою-позивачкою відсутні.

Виходячи з того,
що виділ в натурі частки майна у спільній частковій власності -автомобілі неможливий, позов
відповідачки-позивачки про стягнення на її користь компенсації вартості
її частки в автомобілі підлягає задоволенню.

У зв'язку з відсутністю домовленості між сторонами про порядок користування
належною їм квартирою, вимоги
позивача-відповідача про виділення йому у користування кімнати №2 площею 14,2 кв.м. і залишення допоміжних приміщень у загальному
користуванні підлягають задоволенню.

Після смерті
ОСОБА_6у належних йому квартирі та гаражі залишилося
наступне спадкове майно - швейна електрична машинка, швейна машинка ніжна, електрична
пила, електричне точило, токарні диски, машинка шліфувальна, компресор, автомобільні шин б/у, велосипед чоловічий б/у, два
сорокалітрових алюмінієвих бідона, дві десятилітрові
металеві каністри, спальний гарнітур; кришталева ваза „Ладья", дві
кришталеві вази для фруктів,
радіотелефон „SANYO", телевізор кольоровий, електрична дриль з набором свердел,
набір ключів (головки).

Також в квартирі та гаражі залишилося майно, яке належить
позивачу-відповідачу на праві приватної власності - зарядний
пристрой, протиугінний пристрой, дві алюмінієві двадцятилітрові каністри,
килим розміром 2x3 метра, килим розміром 1,5x2,3 метра.

Позовні вимоги про поділ вказаного спадкового майна та позовні вимоги про
витребування майна, яке є приватною власністю
позивача-відповідача задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю.

І.Частково задовольняючи первинний
позов, суд виходить з наступного.

1.Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень.

У судовому засіданні представниками первісного позивача не були надані
докази вартості спадкового майна, поділу якого
просив первісний позивач, документи на майно відсутні. Представники позивача-відповідача письмово відмовилися від проведення у
справі експертизи з метою оцінки його вартості.

Відповідачка-позивачка не згодна з вказаною в уточненій позовній заяві
оцінкою майна, яка нічим не підтверджена та не визнає ці вимоги.

Таким чином, суд позбавлений можливості визначити вартість спадкового майна
та майна, що належить позивачу-відповідачу, внаслідок чого також неможливо
визначити частки кожної сторони у спадковому майні для його
поділу, стягненню компенсації уразі відсутності майна і т.д..

Встановлюючи майно, яке є спадковим, та майно, яке є власністю
позивача-відповідача, його кількість, суд виходить з показань свідків.

Так, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9. пояснили, що магнітофон "Дніпро" померлий
віддав іншій особі.

3

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 пояснили, що у
гаражі було два 40-ка літрові бідони.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що під час похорон
холодильника у квартирі не було, ОСОБА_8, що холодильник згорів, а
ОСОБА_10 у день похорон бачив холодильник середніх розмірів.

Також свідки пояснили, що вказане позивачем-відповідачем майно, яке нібито
належить йому на праві приватної власності,
насправді належало покійному - електрична дриль, набір для балансування коліс (ОСОБА_7); електрична швейна машинка,
електрична пила (ОСОБА_8), швейні машинки придбав померлий з
першою дружиною (ОСОБА_9.), набір ключів (головки) померлий
возив у машині (Проскура).

2.Відповідно до ст.358 ч.3 ЦК України кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Оскільки між сторонами у справі порядок використання належною їм спільною
частковою власністю у добровільному порядку не
встановлений, згідно плану кімната, яку просить виділити йому в користування позивач-відповідач є ізольованою, її площа менша, ніж
та, що залишається у користуванні відповідачки-позивачки,
суд вважає, що позовні вимоги про виділ у користування кімнати №2 площею 14,2 м.кв. та залишення у загальному користуванні
допоміжних приміщень підлягає задоволенню.

ІІ.Частково задовольняючи
зустрічний позов, суд виходить з наступного.

1.Відповідно до ст.321 ЦК України ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні
лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у
спільному майні може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників, якщо:

1)
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2)
річ є неподільною;

3)
спільне володіння і користування
майном є неможливим;

4)
таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд
постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за

умови
попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок
суду.

Успадкована сторонами квартира є неподільною річчю, частки сторін у праві
власності на неї є рівними,
відповідачкою-позивачкою не доведена неможливість спільного володіння та
користування цією квартирою, цим рішенням порядок такого користування
встановлений.

Відповідно до законодавства для припинення права власності особи на частку
у спільному майні можливе тільки за наявності усіх передбачених ним умов, що у
судовому засіданні не встановлено, представники позивача проти позову
заперечують.

Також з наданою відповідачкою-позивачкою ощадної книжки вбачається, що
наявних у неї грошей недостатньо для сплати позивачу-відповідачу вартості його
частки.

Таким чином,
підстав для задоволення вказаних позовних вимог немає.

2.Відповідно до ст.358 ч.3 ЦК України кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників,
які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Згідно ст.364
ч.1 та ч.2 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки
із спільного майна не допускається
згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу),
співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

4

Представник позивача-відповідача пояснила, що автомобіль, який є спільною
частковою власністю сторін, вона поставила на збереження. Данні про те, що
відповідачка-позивачка має право керування транспортним
засобом у справі відсутні, виділ частки відповідачки-позивачки та
користування нею своєю часткою є неможливим.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення на користь
відповідачки-позивачки компенсації вартості її
частки у спільній частковій власності - автомобілі підлягають задоволенню,
виходячи з вартості автомобіля згідно останнього товарознавчого дослідження
відповідно до свідоцтва про право на спадщину - 4752 грн. (а.с.13), з яких
частка відповідачки-позивачки складає 1/2 - 2376 грн.

Ш.Відповідно до
ст.88 ЩІК України на користь ОСОБА_4. з ОСОБА_5. підлягають стягненню витрати по сплаті державного мита у розмірі 8,5
грн. та 7,5 грн. сплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
за задоволені вимоги про встановлення порядку користування власністю, а всього
16 грн.. У свою чергу з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_5. підлягають стягненню 30
грн. оплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи за
задоволенні позовні вимоги про стягнення компенсації з вартості частки у спільному майна. З урахуванням зустрічних
зобов'язань по сплаті судових витрат з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_5. стягненню підлягає 14 грн. судових витрат.

На користь держави з ОСОБА_4. підлягає стягненню державне мито у розмірі 51
грн., оскільки воно не було сплачене ОСОБА_5.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.358, 364, 365 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позовуОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вилучення
майна із незаконного користування, визнання права власності на спадкове
майно відмовити.

ПозовОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про встановлення порядку користування власністю задовольнити - визнати
за ОСОБА_4 право користування кімнатою №2
площею 14,2 кв.м., за ОСОБА_5 - кімнатою №.6 площею 17,4 кв.м., коридор
№1, кухню №3, ванну кімнату №4, туалет №6 залишити у загальному
користуванніОСОБА_4 і ОСОБА_5.

Зустрічний позов ОСОБА_5 доОСОБА_4 про поділ спадкового майна
задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 вартість її
частки у спільній частковій власності 2376 (дві тисячі триста сімдесят шість)
грн., судові витрати 14 (чотирнадцять) грн., а всього
2390 (дві тисячі триста дев'яносто) грн., визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль марки „ВАЗ-21013" 1983 р. випуску, державний номер НОМЕР_1, шасі №4227408,
кузов №4227408.

У визнанні права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1
відмовити.

Стягнути зОСОБА_4 на користь держави державне мито у розмірі 51
(п'ятдесят одна) грн.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,

встановлений
для подання такої заяви.

.