Справа № 2 -198 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

« 01» листопада 2007 рік

Ямпільський районний суд Сумської області в складі судді
Філонової Ю.О. при секретарі Пархатській О.М.
за участю адвоката Менькова В.І.
,

розглянувши у відкритому судовому засіданні селища Ямпіль
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
«Свеський насосний завод» про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного
прогулу,  суд -

встановив:

У червні 2007 року ОСОБА_1.  звернувся до суду з позовом до Відкритого
акціонерного товариства «Свеський насосний завод» (далі ВАТ «СНЗ»),  про поновлення його на роботі майстра
ливарного виробництва дільниці підготовки 2-ї групи чавунно-ливарного цеху ВАТ
«СНЗ» та зобов»язати відповідача виплатити йому середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 10.05.2007 року,
мотивуючи тим ,  що його наказом №
698 н від 10.05.2007 було звільнено по п.7 ст:40 КЗпП України за появу на робочому
місці в нетверезому стані. Це звільнення він вважає незаконним.

Так ,  17.04.2007
року в с. Свеса /де він проживає,  був
поминальний день,  який був об»явлено
неробочим,  і він вживав спиртні напої на
цвинтарі,  а потім і ввечері. Вранці
18.04.2007 року він спиртні напої не вживав ,
однак після випитого вчора,
почувався погано,  тому вирішив
звернутися до начальника цеху з проханням надати йому відпустку без збереження
заробітної плати ,  проте,  коли начальник цеху побачив в якому стані
ОСОБА_1.  ,  то,  не
зважаючи на бажання останнього взяти відпустку без збереження заробітної плати
,  викликав начальника охорони ,  і його примусово повели до медпункту ,  де йому провели медичне освідування ,  та був зроблений висновок ,  що ОСОБА_1.
знаходиться в стані алкогольного сп»яніння. При цьому,  в порушення
ст. 149 КЗпП України ,  фіксуючи
порушення трудової дисципліни та застосовуючи дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з роботи ,  від ОСОБА_1.  ніхто не потребував письмового пояснення.

Також однією з причин звільнення він вважає неприязнені
відносини між ним та керівництвом ВАТ «СНЗ» ,
в зв»язку з його профспілковою діяльністю, як голови цехового комітету
профспілки «Солідарність».

Крім того ,  діюча
на заводі профспілкова організація «Солідарність»,  членом якої є позивач, при розгляді подання
про звільнення ОСОБА_1.  згоди на
звільнення не дала,  однак адміністрація
заводу не зважаючи на це ,  видала наказ
про його звільнення.

Крім того ,
позивач зазначав ,  що його з
29.07.2002 р. обрано на посаду голови цехового комітету ливарного комплексу ВАТ
«СНЗ» первинної профспілкової організації «Солідарність». Згідно ч.2 та
ч.3  ст. 252 КЗпП України ,  звільнення його з робити допускається лише за
попередньої згоди виборного органу,
членом якого він є ,  а також
вищестоящого органу цієї профспілки. В порушення цієї статті адміністрація
підприємства за згодою про звільнення позивача до цехкому ЧЛЦ не зверталася
,  та ігнорувала заяву членів цехкому
«Солідарність» про незгоду зі звільненням ОСОБА_1.  Таким чином ,
він вважає своє звільнення не законним.

Представники відповідача ,  діючі згідно довіреності № 16- 1809 та№
16-1810 від 06.06.2007 року позовні вимоги не визнали,  мотивуючи це тим , що дійсно ОСОБА_1.  18.04.2007 року вранці прийшов на роботу в
стані алкогольного сп»яніння,  В зв»язку
з чим ,  він був відсторонений від роботи
начальником цеху та було повідомлено про це відділ кадрів та службу безпеки .
Також проведене медичне освідування ОСОБА_1.
на стан алкогольного сп»яніння,
дало позитивний результат. Надавати письмові пояснення про факт такого
стану ОСОБА_1.  було запропоновано в
відділі кадрів ,  однак він категорично
відмовився в присутності свідків. Посилання позивача ОСОБА_1.  на неприязнь зі сторони керівництва ВАТ «СНЗ»
представник відповідача вважає надуманою,
бо наказ про звільнення ОСОБА_1.
з роботи підписував директор ОСОБА_2.,
який призначений на посаду лише 27.04.2007 року і не мав з позивачем
жодних відносин. Також ,  під час
застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з
роботи ,  керівництвом заводу було
детально вивчено та  враховано його
попередню роботу ,  зокрема

2

те
,  що у попередні
роки ОСОБА_1.  також допускав порушення
трудової дисципліни ,  а саме перебування
на роботі в нетверезому стані Л робота майстра
ливарного виробництва ,  яку виконував
ОСОБА_1.  по характеру покладених на
нього обов»язків та специфіки виконуваної роботи,  безпосередньо мав відношення до робіт
підвищеної небезпеки.

Щодо звільнення ОСОБА_1.
без згоди на те профспілкового комітету «Солідарність» ,  та без згоди цехового комітету ливарного
комплексу ВАТ «СНЗ» то представник відповідача зазначає ,  що цеховий комітет ливарного комплексу ВАТ
«СНЗ»,  головою якого обраний
ОСОБА_1.  входить до складу первинної
профспілкової організації «Солідарність»,
яка і розглядала подання щодо звільнення ОСОБА_1.  Відмова профспілкового органу була не
обгрунтована нормами чинного законодавства і не спростовувала сам факт
перебування порушника трудової дисципліни на робочому місці у нетверезому
стані,  керуючись положеннями  ст. 43 КЗпП України,  адміністрація ВАТ «СНЗ» ,  з метою профілактики та недопущення подібних
порушень трудової дисципліни ,  прийняла
рішення про звільнення ОСОБА_1.  з роботи
без такої згоди.

Суд ,  заслухавши
сторони,  свідків та дослідивши матеріали
справи прийшов до наступного.

Так,  згідно наказу
635к від 12.03.2002 року ОСОБА_1.
перебував у трудових відносинах з ВАТ «СНЗ» і працював на посаді майстра
ливарного виробництва дільниці підготовки 2-ї групи ЧЛЦ (а.с.  5)

Згідно наказу №698к від 10.05.2007р (а.с.  11) ОСОБА_1.
було звільнено з 10.05.2007 року за появу на робочому місці в стані
алкогольного сп»яніння 18.04.2007 року у відповідності з п.7  ст. 40 КЗпП України. Підставою звільнення
зазначені : доповідна записка начальника ливарного комплексу ОСОБА_3.,  акт про знаходження працівника на робочому
місці в стані алкогольного сп»янінння,
довідка про медичне освідування.

Згідно даних роз»яснень в судовому засіданні спеціаліста
- лікаря нарколога Ямпільської ЦРЛ ОСОБА_4. щодо порядку ,  умов та документування стану людини з ознаками
алкогольного сп»яніння ,  основним
письмовим доказом щодо перебування людини в стані алкогольного сп»яніння є акт
медичного освідування ,  який проведений
та складений у відповідній установі - ЦРЛ . Медична довідка від 18.04.2007 року
,  на яку , як на один з видів доказів
посилаються представники відповідача ,  з
зазначеним в ній способом освідування та результатом ,  не відповідає законним вимогам . Тому
відповідно до ч.1  ст. 59 ЦПК України
,  суд не бере до уваги докази ,  які одержані з порушенням порядку ,  встановлено законом .

Відповідно до роз»яснень п.25 Постанови Пленуму
Верховного Суду від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових
спорів » нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп»яніння можуть
бути підтверджені як медичним висновком ,
так і іншими видами доказів ,
яким суд має дати відповідну оцінку.

Тому суд виключає медичну довідку від 18.04.2007 року з
числа доказів і вирішує справу на підставі інших доказів .

Так , допитаний в судовому засідання в якості свідка
ОСОБА_3. пояснив , він працює начальником цеху,
і вранці 18.04.2007 року ,  при
проведенні наради з майстрами заводу він звернув увагу на ОСОБА_1. ,  який також знаходився на нараді і був в стані
алкогольного сп»яніння. Це було видно по його зовнішньому вигляду,  поведінці та від нього був характерний запах.
Він запросив ОСОБА_1.  до свого кабінету
для пояснень,  відсторонив його від роботи
, та повідомив про такий стан ОСОБА_1.
керівництво ,  відділ кадрів та
службу охорони та написав відповідну доповідну записку. При цьому ОСОБА_1.  пояснив ,
що він вранці не пив спиртне ,  це
залишився запах після «вчорашнього» і попрохав надати йому відпустку ,  бо він себе погано почуває. Потім до кабінету
були запрошені працівники охорони ,  які
і доставили ОСОБА_1.  до здравпункту заводу. Також доповнив ,
що раніше з боку ОСОБА_1.  також
допускалися випадки появи на робочому місці в стані алкогольного сп»яніння
,  за що до нього застосовувалися
дисциплінарні стягнення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5. підтвердив ,  що 18.04.2007р.
вранці він був запрошений до кабінету начальника цеху разом з працівниками
служби безпеки заводу ,  там знаходився
ОСОБА_1.  По зовнішньому вигляду якого
було видно ,  що він знаходиться в стані
алкогольного сп»яніння. ОСОБА_1.  вони
доставили до відділу кадрів ,  де йому
було

3

запропоновано дати пояснення ,  однак він відмовився , а потім його доставили
до медичного пункту заводу ,  де в нього
була взята проба на алкоголь. Освідування підтвердило ,  що він знаходився в стані алкогольного
сп»яніння.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6,  що працює у відділі кадрів ,  підтвердила ,
що вранці 18.04.2007 року працівники охорони заводу завели до її
кабінету ОСОБА_1. ,  який знаходився в
стані алкогольного сп»яніння. Він спочатку прохав ,  щоб вона підписала його заяву про відпустку
на один день,  але йому було відмовлено
,  оскільки заява не була підписана
безпосереднім керівником підрозділу . А потім йому було запропоновано дати
пояснення щодо знаходження його на робочому місці в стані алкогольного
сп»яніння ,  на що Шиян відмовився . І в
зв»язку з цим був складений акт ,  який
був підписаний безпосередньо ОСОБА_7.,
ОСОБА_8. та ОСОБА_9

Допитана в якості свідка ОСОБА_10.,  що працює завідуючою медичного комплексу ВАТ
«СНЗ» підтвердила ,  що вранці 18.04.2007
року до її кабінету,  служба охорони
заводу завела ОСОБА_1,  по зовнішньому
вигляду якого було видно ,  що він
знаходиться в стані алкогольного сп»яніння. І коли був проведений огляд на стан
сп»яніння шляхом подвійної проби Раппопорта ,  то вона виявилася позитивною
,  що підтвердило факт алкогольного
сп»яніння ОСОБА_1.  ,

Також суд бере до уваги і пояснення голови профспілки
«Солідарність» ОСОБА_11.,  допитаного в
ході судового засідання ,  який пояснив
,  що при розгляді питання на засідання
профкому 26.04.07 ,  щодо звільнення
ОСОБА_1. , члени профспілки не заперечували сам факт появи ОСОБА_1 на робочому
місці в стані алкогольного сп»яніння,
однак вирішили дати йому ще один шанс виправитися. Та зазначив ,  що це не вперше розглядалося питання , на
засіданні профспілки ,  щодо появи
ОСОБА_1.  на робочому місці в стані
алкогольного сп»яніння. Особисто ОСОБА_11. також бачив ОСОБА_1.  18.04.2007 року вранці на робочому місці в
стані алкогольного сп»яніння.

Позивач ОСОБА_1.  в
судовому засіданні пояснив ,  що він
нього був запах спиртного ,  бо він
напередодні ввечері вживав спиртні напої ,
і в зв»язку з цим і почувався погано та хотів взяти відпустку за свій
рахунок на цей день. А безпосередньо вранці 18.04.2007 року він спиртне не вживав
І на роботу прийшов тверезим.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 підтвердила ,  що спілкувалася вранці 18.04.2007 року з
ОСОБА_1. і по зовнішньому вигляду та по запаху від нього вона зрозуміла ,  що він вживав спиртні напої.

Вказані обставини також підтверджуються доповідною
запискою начальника цеху ОСОБА_3. (а.с 20) про перебування ОСОБА_1.  18.04.2007 р. на робочому місці в стані
алкогольного сп»яніння,  актом про факт
перебування працівника заводу на робочому місці в нетверезому стані (а.с.  21 ) підписаного працівниками безпеки заводу
та головою профспілки ,  актом про
відмову дачі пояснень (а.с.  23) , згідно
якого ОСОБА_1.  відмовився давати
пояснення по питанню його знаходження на робочому місці в стані алкогольного
сп»яніння.

Щодо показів допитаного в судового засіданні свідка
ОСОБА_13 ,  який зазначив ,  що бачив та спілкувався з ОСОБА_1  вранці 18.04.2007 року ,  і він був тверезим та від нього не було чути
запаху алкоголю ,  суд вважає надуманими
та неправдивими ,  оскільки вони
суперечать показам самого позивача ,
який зазначав ,  що ввечері
17.04.2007 року вживав спиртне і від нього вранці 18.04.2007 р. був запах
алкоголю.

Таком
чином ,  суд вважає
,  що факт знаходження ОСОБА_1.  на робочому місці 18.04.2007 року в стані
алкогольного сп»яніння. повністю підтвердився в судовому засіданні і позивача
було звільнено на законний підставах ,
оскільки закон чітко визначає випадки для звільнення працівника з
ініціативи адміністрації ,  в тому числі
за появу на роботі в нетверезому стані,
що в даному випадку підтверджується зазначеними вище доказами.

Посилання позивача ОСОБА_1.  та його адвоката на наявність конфліктів з
керівництвом ,  та знаходження в
неприязнених стосунках з адміністрацією заводу є надуманою та не підтверджується
жодними доказами,  оскільки керівник
заводу ОСОБА_2.,  який підписав наказ про
звільнення ОСОБА_1.  з роботи,  був призначений на посаду 27.04.2007 року і
не мав ніяких відносин з позивачем.

Щодо посилань позивача на те,  що він є головою цехового комітету ливарного

4

комплексу
СНЗ ,  а тому при вирішенні питання про його звільнення необхідна попередня
згода того органу членом якого він є ,
тобто згода членів цехового комітету чавунно-ливарного цеху СНЗ,  є безпідставні. Згідно ч.3 та ч.3  ст. 252 КЗпПУ ,  такі гарантій та умови передбачені лише для
працівників підприємств ,  установ,  організацій обраних до профспілкових органів.
В даному випадку профспілковим органам в СНЗ є первинна профспілкова
організація «Солідарність» , до складу якої і входить цеховий комітет чавунно-ливарного
цеху .

Крім того ,  суд
вважає ,  що при розірванні трудового
договору за п.7  ст. 40 КзпП України з
боку адміністрації не були порушені вимоги
ст. 43 КзпП України. Згідно п.7
ст. 43 КзпП України рішення виборного органу первш ної профспілкової
організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору
повинно бути обгрунтованим.  У разі,  якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в
наданні згоди на розірвання трудового договору ,  власник або уповноважений ним орган має право
звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової
організації.

Також суд вважає ,
що відмова профкому на засіданні від 26.04.2007 року в наданні згоди на
звільнення є необгрунтованою,  оскільки з
боку профспілкового органу не спростовується факт перебування позивача на
робочому місці в стані алкогольного сп»яніння,
а посилання при цьому на інші обставини,
а саме наявність дітей,  позитивна
характеристика ,  які покладені в основу
відмови,  не можна вважати переконливими
і обгрунтованими в розумінні цієї статті,
а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість відмови профкому
в наданні згоди на звільнення .

Заслуговує на увагу і та обставина,  що раніше з боку позивача ОСОБА_1.  також допускалися випадки появи на робочому
місці в нетверезому стані.

Крім того,  суд
також приймає до уваги пояснення відповідача ,
що у відповідності до п. 10.4.1. Правил улаштування та безпечної
експлуатації вантажопідйомних кранів ,
майстер ОСОБА_1.  Наказом по
заводу № 42 від 20.02.2007 р. був призначений відповідальною особою за безпечне
виконання робіт по переміщенню вантажів кранами по ливарному комплексу (роботи
підвищеної небезпеки ),  а тому по
характеру покладених на нього обов»язків та специфіки виконуваної роботи
безпосередньо мав відношення до робіт підвищеної небезпеки і неправомірна
поведінка позивача ,  пов»язана з появою
на роботі в стані алкогольного сп»яніння може привести до негативних наслідків.

Таким чином ,
зібрані та досліджені в судовому засіданні докази та їх належна оцінка,  вказують на відсутність підстав для
задоволення позову.

На підставі викладеного те керуючись  ст.
ст.  10,  62,
212, 213 ,  214,  215 ЦПК України ,   ст. 40 п.7 ,   ст. 43 п.7 КзпП України ,  .п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду від
06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів »,  суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
«Свеський насосний завод» про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного
прогулу відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Сумського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги ,  з подачею її копії до апеляційної інстанції.