Справа   №2-4074/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

5 листопада 2007
року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого   судді
Рахманкулової І.П.

при
секретарі                                                      Кравченко
В.В.,

за
участю представника позивача - ОСОБА_2,
представників: відповідача - Савченка Г.В., Тарана С.І., співвідповідача -
Шапоренко С.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом
ОСОБА_1до Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції, співвідповідач Головне управління державного
казначейства України в Чернігівській області про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

встановив:

У червні
2007 року позивач звернулася до суду з позовом до Деснянського відділу
державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про
відшкодування матеріальної шкоди в сумі 361 грн. 50 коп. та моральної шкоди в
розмірі 5000 грн. У попередньому судовому засіданні у якості співвідповідача
судом було залучено Головне управління державного казначейства України в
Чернігівській області.

Представник
позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, заявлені позивачем і
просив їх задовільнити. При цьому пояснив, що позивачу відповідачем завдана
шкода в сумі 361 грн. 50 коп., оскільки позивач вимушений був давати оголошення
в пресі про виклик до суду третьої особи - ОСОБА_2по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1до Деснянського відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,
за результатами розгляду якої Деснянським районним судом м. Чернігова
11.04.2007 року винесено рішення на користь позивача.

Моральну
шкоду згідно позовної заяви та пояснень представника позивача обґрунтовано тим,
що, внаслідок накладення відповідачем арешту на майно, позивач через постійне
напруження і хвилювання потрапила в неврологічне відділення лікарні на
стаціонарне лікування, а також більшу частину вільного часу позивач вимушена
була витрачати на невластиві їй функції: надавати пояснення, отримувати
довідки, відвідувати суд.

Представники
відповідача та співвідповідача заперечували проти позову, надали суду письмові
пояснення.

Заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить
підстав для задоволення позову.

Рішенням
Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2007 року у справі №
2-688/2007, задоволено позов ОСОБА_1до Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського МУЮ, скасовано постанову державного виконавця
і звільнено з-під арешту АДРЕСА_1, що належить позивачу.

Під час
розгляду цивільної справи №2-688/2007 ОСОБА_1подавала оголошення в редакцію
газети «Хрещатик» про виклик в судове засідання третьої особи - ОСОБА_3, у
зв»язку з чим понесла витрати в сумі 361 грн. 50 коп.

Відповідно
до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат,
пов»язаних з розглядом справи. Статтею 88 ЦПК України передбачено порядок
розподілу судових витрат між сторонами в залежності від того, на чию користь
судом ухвалено рішення.

Таким
чином, грошові кошти в сумі 361 грн. 50 коп. є судовими витратами, а не шкодою
в розумінні ст. 1166 ЦК України,
і порядок вирішення питання про судові витрати, якщо це питання не було
вирішено при ухваленні рішення, передбачено ст. 220 ЦПК України шляхом постановления додаткового
рішення.

Не
підлягає задоволенню і вимога позивача щодо стягнення з відповідачів моральної
шкоди.

Відповідно
до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. №4, під
моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних
чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи
юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Із змісту
ст. 1167 ЦК України
вбачається необхідність існування причинного зв»язку між моральною шкодою і
протиправною поведінкою заподіювана шкоди та вини, як однієї із підстав
відповідальності за завдану моральну шкоду.

Відповідно
до вимог п.2 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У
зв»язку із винесенням державним виконавцем постанови про накладення арешту на
квартиру позивача, знищення чи пошкодження майна позивача не відбулося.

Згідно
виписки-епікризу №1070, ОСОБА_1, 1948, знаходилась на лікуванні в
неврологічному відділенні Чернігівської міської лікарні №2 з 23.01.07 по
02.02.07 року з діагнозом- поширений остеохондроз, виразкова хвороба шлунку, захворювання
очей.

Позивачем
та його представником не доведено існування причинного зв»язку між
захворюванням позивача та винесенням державним виконавцем постанови про
накладення арешту на належну їй квартиру.

Згідно
ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем
та його представником не надано суду доказів на підтвердження заподіяної
моральної шкоди та її розміру внаслідок винесення державним виконавцем
постанови про накладення арешту на квартиру позивача.

Керуючись
ст.ст. 88, 209, 213, 215 ЦПК України, ст. 1166, 1167 ЦК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні
позову ОСОБА_1відмовити.

Рішення  може
бути  оскаржене  до
апеляційного   суду  Чернігівської області.

Заяву про
апеляційне оскарження    рішення суду
може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.