Справа №2-8830 /2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада
2007 року Приморський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого -
судді Нікітіної С. Й.

при секретарі -
Віноградовій І.В.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності,  -

ВСТАНОВИВ:

В
районний суд звернувся ОСОБА_1
вказуючи,  що він є фактичним
власником не житлових будівель та споруд,
що складаються з приміщення складу,
загальною площею 660, 8 кв. м та приміщення складу,  загальною площею 442, 7 кв.м,  які розташовані на земельній ділянці,  площею 14337 кв. м АДРЕСА_1  що знаходиться у фактичному користуванні
позивача.

У
теперішній час позивач як власник не житлових будівель та споруд не може вільно
користуватися,  розпоряджатися та
володіти своїм нерухомим майном за причинами перебудови нерухомості та як
результат,  невідповідності
правовстановлюючих документів фактичним обставинам.

Позивач
просить суд визнати за ним право власності на не житлові будівлі та споруди,  що складаються з приміщення складу,  загальною площею 660, 8 кв. м та приміщення
складу,  загальною площею 442, 7 кв.м,  які розташовані на земельній ділянці,  площею 14337 кв. м що знаходиться у
фактичному користуванні позивача за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач
ОСОБА_2р у судовому засіданні пояснив,
що на забудованій території за адресою: АДРЕСА_1 на підставі
договору,  що укладений позивачем та
відповідачем,  позивачем були побудовані
складські приміщення,  загальною площею
1103, 5 кв. м,  згідно технічного
паспорту.

По своїй
суті побудовані склади є самочинним будівництвом,  оскільки таке будівництво не узгоджено із
органами державної влади. Незважаючи на це,
будівництво не зачіпає прав та законних інтересів сусіда позивача - ОСОБА_2,  який сам дав дозвіл на будівництво приміщень складів. На
підставі викладеного вище відповідач позов визнає повністю,  що викладено у відповідній заяві.

Вислухавши
пояснення позивача,  відповідача,  вивчивши матеріали справи,  заяву відповідача,  суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

У ході
судового засідання встановлено,  що
27.12.2006 року ОСОБА_2.  у якості
покупця та ВАТ „Фірмою „ВЗУТТЯ" у якості продавця був укладений договір
купівлі-продажу будівлі фірми за адресою:АДРЕСА_1,  зареєстрований приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. У відповідності до п.11. 1, 2
Договору Продавець передав,  а Покупець
прийняв у власність майно,   що
складаються з:  „А"- будівля

фірми,  „Д"- гараж-стоянка,  „К"- склад,  „Л"- зарядна,  „3"-трансформаторна будівля,  „Н"- вбиральня,  „И",
„М"-КПП,  І-мостіння,  ІІ - пожежний резервуар,  № 1-3-огорожа.

Сторони
сумлінно виконали свої зобов'язання за договором.  Ніяких претензій сторони одна до іншої не
мають.

Право
власності ОСОБА_2 було зареєстровано КП „ОМБТІ і РОН" за номером запису
1320 у книзі бОнеж-111 (номер витягу 13092631 від 28.12.2006 року,  реєстраційний номер 17329307).

ст.  328
ЦК України
передбачає,  що право власності
набувається з підстав,  що не заборонені
законом,  зокрема з правочинів
(наприклад,  договору купівлі-продажу).

Згідно  ст.
655 ЦК України,  за договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві),  а покупець
приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. На момент розгляду цивільної справи договір купівлі-продажу від
27.12.2006 року № 5296 є укладеним,
виконаним,  чинним,  ніким не оскарженим,  право власності відповідача на
нерухомість,  що є предметом
договору,  зареєстроване у КП "ОМБТІ
і РОН".

За
договором,  що укладений між позивачем та
відповідачем, ОСОБА_1. на території,  на
якій розташована нерухомість відповідача за адресою: АДРЕСА_1,  буди побудовані складські приміщення,  загальною площею 1103, 5 кв. м.

Однак
позивач не має доказів належності йому складських приміщень,  оскільки фактично вони є самочинним
будівництвом.

Згідно
ч.3  ст.
376 Цивільного кодексу України право власності на самочинне будівництво
може бути визнане за особою за рішенням суду.

Стаття
376 Цивільного кодексу України передбачає,
що на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно,  яке
самочинно збудоване на ній,  якщо це не
порушує права інших осіб. Жодних доказів претензій від суміжних
землекористувачів або інших осіб щодо збудованого приміщення до Позивача суду
не надано.

Згідно
ч. 1  ст.
95 Земельного кодексу України землекористувачі мають право споруджувати
жилі будинки,  виробничі та інші будівлі
і споруд.

Згідно  ст.  13
Конституції України,  власність
зобов'язує. Держава забезпечує захист прав всіх суб'єктів права власності.
Згідно  ст.  41 Конституції України,  держава гарантує правомірність
власності,  що набувалася у відповідності
із правилами,  встановленими законом.

Керуючись:  ст.
ст.  3-8,  10-14,
208,  209,  212-216,
218 ЦПК України,   ст.   ст.
13,  41,  ч.2
ст. 124 Конституції України,   ст.   ст.
328, 376,  655 ЦК України,  93,  95
Земельного кодексу України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на не житлові  будівлі  та споруди,
загальною площею 1103, 5
кв.м,  що складаються з'
приміщення складу,   загальною площею
660, 8 кв.  м та приміщення складу,  загальною площею 442, 7 кв.м,  які розташовані на земельній ділянці,  площею 14337 кв. м що знаходиться у
фактичному

користуванні
за адресою:АДРЕСА_1

Дане
рішення є підставою для державної реєстрації КП "Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" за ОСОБА_1
права власності на житлові будівлі та споруди,
загальною площею 1103, 5 кв. м,
що складаються з приміщення складу,
загальною площею 660, 8 кв. м та приміщення складу,  загальною площею 442, 7 кв.м,  які розташовані на земельній ділянці,  площею 14337 кв. м що знаходиться у
фактичному користуванні за адресою:АДРЕСА_1

Рішення
набирає законної чинності через 10 днів з доби,
наступної після його проголошення.

Рішення
може бути оскаржене у апеляційному порядку відповідачами,  іншими сторонами,  що брали участь у справі,  а також іншими зацікавленими сторонами,  якщо рішення стосується їх прав та
обов'язків,  шляхом подання заяви про
перегляд рішення в апеляційному порядку на протязі 10 діб з моменту його
проголошення,  а апеляційної скарги - на
протязі 20 діб після подання заяви про апеляційне оскарження,  до апеляційного суду Одеської області через
Приморський районний суд м.  Одеси.