Справа № 2-428-2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 лютого 2007 року Першотравенський міський суд
Дніпропетровської області в скла­ді:

головуючої судді Кривошеї С.С.

при секретарі Міщенко А.Г.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську
цивільну спра­ву за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціа­льного страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенську про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 заявив позов до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
стра­хування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в місті Пешотравенську про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в трудових
відносинах з шахтою «Степова» він знаходився з
ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно акту розсліду­вання хронічного професійного захворювання
від ІНФОРМАЦІЯ_2 йому встановлено ос­новний діагноз : двосторонній
плече-лопатковий периартроз ПФС - 2ст., деф узорний артоз ліктьових ПФС 1 ст. та колінних суглобів ПФ - 2ст., стійкий больовий
синдром, хронічне обструктивне захворювання легень 1
ст.( пиловий бронхіт 1 ст., емфізема легень 1 ст.), нейросенсорна
приглухуватість 1 ст. з легким зниженням слуху.

Згідно довідки МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_3 йому встановлена третя група інвалідно­

сті та 45% втрати професійної працездатності
безстроково, рекомендовано медикаментозне

та санаторно-курортне лікування.

Після проходження МСЕК він звернувся до Фонду соціального страхування, який
ви­платив йому страхові відшкодування по втраті працездатності, проте йому
моральна шкода не відшкодована. Він втратив 45%
працездатності, втратив можливість повністю реалізову­вати свої здібності, якими володів до професійного захворювання. З цієї
причини він виму­шений змінити свій звичний спосіб
життя. Постійний дискомфорт і відчуття болю в області грудей, ниття та біль в суглобах. Для того щоб припинити відчуття болю він
змушений по­стійно приймати знеболююче. Крім
того, його стан здоров'я продовжує погіршуватись у зв'я­зку з чим він змушений витрачати велику частину грошових коштів на
підтримуюче ліку­вання, що ставить його в скрутне
матеріальне становище та ще більше доставляє дискомфор­ту постійне прийняття ліків. В зв'язку з цим він став дратівливим і не
врівноваженим, по­стійно свої емоції викладає на близьких та рідних.

Свою моральну шкоду оцінює в 80000 гривен, які й прохає суд стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги у повному
обсязі, про­хав суд їх задовольнити.

Представник відповідача ВВД ФССНВУ в місті Першотравенську позов ОСОБА_1 не визнала повністю, пояснивши суду, що позивачу
призначені, виплачені та виплачуються належні йому
страхові виплати в зв'язку одержаним ним захворюванням на виробництві.

Моральна шкода позивачу не призначалась і не виплачувалась , поскільки згідно п.З ст.4 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування
від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які спричинили втрату працездатнос­ті» моральна шкода Фондом відшкодовується в випадку, якщо
умовами виробництва не спричинена потерпілому втрата
професійної працездатності по заяві потерпілого та при на­явності
відповідного висновку медичних органів (МСЕК).

Позивач про виплату йому моральної шкоди до ВВД ФССНВУ в місті Першотравен­ську не звертався, не навів доказів спричинення йому
моральної шкоди, в чому вона виявля­ється, не навів доказів порушення трудового
законодавства зі сторони роботодавця та робо­чих органів ФССНВУ, що призвели до спричинення моральної шкоди.

Вимоги позивача обґрунтовуються тільки симптомами ушкодження здоров'я та
фактом встановлення у зв'язку з цим стійкої
втрати професійної працездатності. Позивач втратив професійну працездатність у
професії, яка призвела до професійного захворювання, але не втратив здатності вести звичний спосіб життя, що
підтверджується висновком ЛКК про на­явність
протипоказань, які види робіт позивач не може виконувати, а наявність протипока­зань
в роботі ніяк не можуть позбавити позивача можливості реалізації його звичок та
ба­жань.

Позивач не вказав у чому саме полягає вина ВВД ФССНВУ в М.Першотравенську у
за­подіянні йому моральної шкоди, а також немає
причинного зв'язку між шкодою та неправо­мірними діями
відділення, не зазначено за яких обставин чи якими діями ця шкода заподіяна.

Крім того, згідно п.22 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України
на 2007
рік» зупинено дію абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди за­страхованим і членам їх сімей),підпункту «є» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове дер­жавне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захво­рювання, які спричинили втрату
працездатності»,тому вважає..що підстав для задоволення позову немає.
Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає
встановленими слідуючі обставини.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року в аспекті консти­туційного звернення положення частини третьої статті 34 Закону України « Про загально­обов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та про­фесійних
захворювань ,які спричинили втрату працездатності» слід розуміти як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом
соціального страхування від нещас­них випадків моральної (немайнової)
шкоди, спричиненої умовами виробництва, в окремо­му випадку-тільки в випадку відсутності втрати потерпілим професійної
працездатності.

Вказане положення не виключає обов'язку Фонду
відшкодовувати моральну шкоду,

спричинену умовами виробництва, в інших випадках ,коли
здійснення права застрахованих

на відшкодування моральної(немайнової) шкоди, спричиненої
умовами виробництва, пови­

нно забезпечуватись Фондом на підставі ст.ст. 1,5,6,13,21 та частини третьої ст.28 цього За­

кону всім потерпілим, в тому числі в випадку тимчасової,
стійкої або повної втрати профе­

сійної
працездатності.

Поясненнями сторін, матеріалами справи встановлено, що позивач тривалий час
про­працював на шахті «Степова» ВАТ «Павлоградвугілля»
в якості кріпильника, ГРОВ, підзем­ний майстер вибухівник.

За час роботи отримав професійне захворювання двосторонній плечолопатковий
пері-артроз ПФС - 2ст., дефартроз ліктьових ПФС 1 ст. та колінних суглобів ПФ - 2ст., стійкий больовий синдром, нейросенсорна
приглухуватість 1 ст. з легким зниженням слуху, згідно
акту розслідування професійного захворювання від ІНФОРМАЦІЯ_2. За висновком МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_3 йому було встановлено 45% стійкої втрати професійної пра­цездатності.

Оскільки він є застрахованою особою відповідно до Закону
України»Про загально­

обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та про­

фесійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності»,згідно із ст.21 п.1 «є» 28 ч.З

вказаного Закону в обов'язки відповідача входить
своєчасне та в повному обсязі відшкоду­

вання шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження
його здоров» я в вигляді стра­

хової виплати в відшкодування моральної шкоди за
наявності факту заподіяння цієї шкоди

потерпілому.

Суд вважає, що факт заподіяння позивачеві моральної шкоди наявний,
оскільки: він частково на 45% втратив професійну працездатність в працездатному віці, в
нього постійні болі, задишка, зниження слуху що
спричиняє йому фізичні та моральні страждання, він від-

чуває незручності в повсякденному житті ,змушений
терпіти фізичні болі та моральні страждання ,відчувати себе неповноцінною
людиною як вдома так і перед сторонніми лю­дьми.

Всі вказані ним факти та обставини призводять до значних моральних
страждань та переживань, значним чином змінили
ритм та порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв'язки , для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля
для продовження свого життя.

Обговорюючи розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди суд враховує ха­рактер
та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного на
виробниц­тві професійного захворювання,
тривалості лікування, втрату можливості його повної тру­дової та соціальної
реабілітації ,що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації
свого життя і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 16000 гривен. При цьому суд враховує ,що мак­симальний розмір в відшкодування моральної шкоди в
розмірі 200 мінімальних заробітних плат при умові відсутності стійкої втрати
працездатності на день постановления рішення су­ду (в відповідності з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4
від 31 березня 1995 року « Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шко­ди» в випадках ,коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в
кратній відпові­дності з мінімальним розміром заробітної плати чи
неоподаткованого мінімуму доходів гро­мадян, суд при вирішенні цього питання
повинен виходити із такого мінімального розміру заробітної плати чи
неоподаткованого мінімуму доходів громадян, які діють на момент роз­гляду
справи, максимальний розмір відшкодування дорівнює 80000 грн. (400 грн. х200)
400 грн. мінімальна заробітна плата х 200 ) = 80000
грн. З врахуванням вказаних позивачем та встановлених
судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходя­чи з міркувань розумності, виваженості та справедливості
суд вважає необхідним стягнути на його користь за 45% втрати
професійної працездатності 16000 гривен в решті позовних вимог необхідно
відмовити.

Суд вважає також безпідставним посилання представника відповідача як на
підставу в відмові позову на п.22 ст.71 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік»,оскільки як вказано в п.22
ст.71 вказаного Закону зупинено дію абзацу четвертого стат­ті 1 (в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),підпункту «є» пункту 1 частини першої статті 21,частини третьої
статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатно­сті» - в частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від настання
страхового випадку, тому що на момент звернення ОСОБА_1 до суду 01 грудня 2006 року за захистом своїх прав він мав право на
відшкодування моральної шкоди, так як встановлення професійного
захворювання , яке й спричинило позивачу моральну шкоду, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання ,
відбулося 05 гру­дня 2005 року, тобто до змін в законодавстві України.

Ст.22 Конституції України передбачає, що при прийнятті нових законів або
внесення змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З врахуванням викладених обставин суд вбачає наявність спричинення позивачу
мора­льної шкоди незалежно від наявності чи відсутності
з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен
відшкодувати позивачу відповідач як одну із передбачених Законом України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності»
страхових виплат.

Обговорюючи питання про сплату судового збору суд вважає за необхідне
витрати по його сплаті необхідно віднести за рахунок держави.

В іншій частині позову відмовити.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.,10,11,209,212,214-215
ЦПК України, ст.ст. 1,5,6,13,21,ч.З ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, що спри­чинили
втрату працездатності»,суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещас­ного випадку на виробництві та професійних
захворювань України в місті Першотравенську на користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди 16000 (шістна­дцять тисяч)
гривен.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Витрати по сплаті судового збору необхідно віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеля­ційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду в апеляційний суд
Дніпропетровської області може бути подано через Першотравенський міський суд
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через Першотравенський
міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.