Справа
№2-1100/2007 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 квітня 2007 року

Ялтинський
міський суд Автономної Республіки Крим у складі:

судді -
Романенко В.В.,

при секретарі -
Кириловій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Ялти цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства
друкарні видавництва «Таврида», Державного підприємства «Видавництво та
друкарня «Таврида», Ліквідаційної комісії Державного підприємства друкарні
видавництва «Таврида», 3-я особа: Державний комітет телебачення і радіомовлення
України, про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги,
компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И
В :

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з Державного
підприємства друкарні видавництва «Таврида»
на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 859,41
гривен, вихідну допомогу у розмірі 1938,64 гривен, компенсацію за невикористану
відпустку у розмірі 2501,32 гривен,
середню заробітну плату за час затримки по 30 січня 2007 року у розмірі
4526,24 гривен та провести перерахунок цієї суми по день фактичного розрахунку.
Також просить стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.

Вимоги
мотивовані тим, що він працював у відповідача друкарем офсетного друку, але при
звільнені заробітна плата не була виплачена у повному обсязі. Це привело до
моральних страждань, так як він не міг належно організовувати своє життя.

Представник  Державного підприємства друкарні видавництва
«Таврида» заборгованість по повному розрахунку перед позивачем визнав.

Представник
Державного підприємства «Видавництво та друкарня «Таврида» позов не визнав,
зазначив, що Державне підприємство друкарні видавництва «Таврида» самостійно
відповідає перед  своїми кредиторами.

Представник
Ліквідаційної комісії Державного підприємства друкарні видавництва
«Таврида»  просить суд ухвалити рішення
на свій розсуд.

3-я
особа в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи
сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Вислухавши
сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до
висновку щодо часткової обґрунтованості вимог позивача.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з Держаним
підприємством друкарні видавництва «Таврида»
на посаді друкаря офсетного друку з 01 серпня 1986 року  відповідно до наказу №58 - к. Наказом №22-к
від 21 листопада 2006 року був звільнений згідно з п.1 ст.40 КЗпП України у
зв'язку з ліквідацією підприємства.

Відповідно ст.47 КЗпП
України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення
видати робітнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок
в строк, встановлений ст.116 КЗпП України.

У відповідності
зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать
йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день
звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунок.
Про нарахування суми, що належить працівникові при звільненні, власник
зобов'язаний письмово повідомити працівника перед виплатою суми.

Відповідно до
розрахунку заборгованість Державного підприємства друкарні видавництва
«Таврида» перед ОСОБА_1 при звільненні складається з:  заборгованості по заробітній платі у розмірі
859,41 гривен, вихідної допомоги у розмірі 1938,64 гривен, компенсації за
невикористану відпустку у розмірі 2501, 32 гривен, а усього 5299,37
гривен.

Судом
встановлено, що розрахунок з ОСОБА_1 при звільненні проведений не був з вини
власника підприємства.

Згідно ст.117
КЗпП України, у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого їм органу
належної звільненому працівнику суми у строки, установлені ст.116 КЗпП України,
при відсутності суперечки про їхній розмір підприємство повинне виплатити
працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного
звільнення. При наявності суперечки про розміри належної звільненому працівнику
суми власник повинен виплатити зазначене відшкодування в тому випадку, якщо
суперечка вирішена на користь працівника.

Таким чином, на
користь ОСОБА_1 також підлягає стягненню заробітна плата за час затримки
розрахунку при звільненні.

Ні позивач, ні
суд не може визначити суму, яка підлягає сплаті на день фактичного розрахунку,
так як невідомо, коли він відбудеться, і у цій частині задовольняє матеріальні
вимоги частково на момент винесення рішення,
т.б. за період з 21 листопада 2006 року по 20 квітня 2007 року  із розрахунку
середнього заробітку на місяць у розмірі
2268, 12 гривень, у розмірі
11340,60 гривень.

Вимоги позивача в частині
відшкодування моральної шкоди також засновані на законі і підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Особа має право
на відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй внаслідок порушення  прав, що передбачено ст.23 ЦК України.

У чинність ч.2
ст.1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі  неправомірними діями, відшкодовується особою,
що її заподіяла, при наявності  провини.

Під моральною
шкодою, як слідує з Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня
1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної шкоди»,
варто розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних
страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними
діями інших осіб».

Для
стягнення моральної шкоди необхідна наявність наступних підстав: наявність
моральної шкоди, протиправна поведінка причинителя шкоди,  причинний зв'язок між шкодою й протиправним
поводженням причинителя, провина.

Як вбачається з пояснень позивача, йому заподіяна моральна шкода, яка
виразилася в щиросердечних стражданнях, випробуваних у зв'язку з порушенням
трудового законодавства відносно нього. Позивач був позбавлена конституційного
права на працю через що зазнав душевні страждання та хвилювання. Складне
матеріальне становище вимагало додаткових зусиль для організації життя.

Неправомірність дій відповідача по несвоєчасному розрахунку встановлена в
судовому засіданні.

Між неправомірними діями відповідача й моральною шкодою, заподіяною
позивачу, існує  причинно-наслідковий
зв'язок. Якби відповідач  своєчасно  провів розрахунок з позивачем, то  для
позивача  не  наступили б
шкідливі наслідки  морального
характеру.

Визначаючи
розмір моральної шкоди, суд враховує суть позовних вимог позивача, характер
діянь відповідача, що неправомірно порушив права позивача, моральні страждання
позивача, глибину, ступінь і тривалість
щиросердечних страждань,
погіршення  її  життєвих
можливостей, а так само  вимоги
розумності та справедливості. З урахуванням усіх обставин у справі, суд вважає
за можливе визначити розмір моральної шкоди в розмірі 1000 гривень і
стягнути  на користь позивача.

При цьому
належним відповідачем у справі є Державне підприємство друкарня видавництва
«Таврида» як орган, з яким була укладено трудова угода, оскільки підприємство є
самостійною юридичною особою, діючою на підставі статуту, належним чином
зареєстрованою, яка самостійно несе відповідальність по своїм зобов'язанням
перед кредиторами.

Однак, у зв'язку
з тим, що Державним підприємством «Видавництво та друкарня «Таврида» зі згоди
Державного комітету телебачення та радіомовлення України було прийнято рішення
про ліквідацію ДП друкарні видавництва «Таврида» і створена ліквідаційна
комісія, то належним відповідачем по справі є Ліквідаційна комісія Державного
підприємства друкарні видавництва «Таврида».

Суд
дослідивши  всебічно, повно,
безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність,
допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності,
вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними, підлягаючими частковому
задоволенню.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 60, 208, 209, 212, 214, 215  ЦПК України, ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП
України, ст. 23, 1167 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Стягнути з
Ліквідаційної комісії Державного підприємства друкарні видавництва «Таврида» на
користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі при звільненні у
розмірі  16639,97 гривен та моральну
шкоду у розмірі 1000 гривень, а усього 17639,97 гривень.

У іншій частині
позовних вимог  про стягнення моральної
шкоди відмовити.

Стягнути з
Ліквідаційної комісії Державного підприємства друкарні видавництва «Таврида» на
користь держави судові витрати у розмірі 81 гривні.

Рішення може
бути  оскаржене  в апеляційному порядку до  Апеляційного
суду  АР Крим  через
Ялтинський  міський  суд шляхом подачі в  десятиденний строк  з
дня  проголошення  рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього  протягом  двадцяти днів апеляційної скарги.

Рішення суду
набуває чинності після закінчення строку представлення заяви про апеляційне
оскарження, якщо заява про апеляційне оскарження не була представлена.

Суддя: