Справа № 2-2779/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
вересня 2007року        Святошинський
районний судм.  Києва

у
складі: головуючого судді          Троян Н.М.

при
секретарях :                             ЧірковійММ.
,  Бондаренко С В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління
взаємодії з засобами масової інформації та зв"язків з громадськістю
Київської міської державної адміністрації,
3-я особа - начальник Головного управління з питань взаємодії з засобами
масової інформації та зв"язків з громадськістю Київської міської державної
адміністрації,  ОСОБА_2,  про поновлення на роботі,  стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В червні
2007 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом,  та просив визнати незаконним наказ № 58-к від
03 травня 2007 року,  виданий начальником
Головного управління з питань взаємодії з засобами масової інформації та
зв"язків з громадськістю Київської міської державної адміністрації про звільнення
його з роботи та поновити його на посаді начальника управління з питань
взаємодії з засобами масової інформації та зв"язків з громадськістю
Київської міської державної адміністрації,
стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу,  та відшкодувати йому моральну шкоду,  завдану незаконним звільненням з роботи,  посилаючись на те,  що 03 травня 2007 року його було звільнено з
посади,  згідно з п. 4 cm. 40
КЗпП України - за прогул без поважних причин. Але,  він вважає,
що його звільнення відбулося з порушенням вимог діючого
законодавства,  а причиною звільнення є
особисте негативне ставлення до нього начальника Головного управління -
ОСОБА_2.  Вважає,  що його відсутність на робочому місці 03
травня 2007 року протягом трьох годин не можна вважати відсутністю без поважних
причин,  оскільки він змушений був
покинути місце робот у зв"язку з необхідністю термінової госпіталізації
його хворого батька,  та своєю
відсутністю на роботі в цей день він на завдав відповідачу будь-якої шкоди.

Позивач
в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі , посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві. Пояснив,
що 03 травня 2007року він вчасно з"явився на роботі,  але ,
приблизно об 11 год.30 хвилин змушений був покинути місце роботи у
зв"язку з необхідністю термінової госпіталізації його батька,  у якого різко погіршився стан здоров"я.
О 14 годині 30 хвилин він повернувся на роботу,
та до кінця робочого дня знаходився на робочому місці. В цей день
пояснення про причини відсутності на робочому місці у нього ніхто не
вимагав,  на засідання профспілкового
комітету його не запрошували,  з наказом
про звільнення не знайомили. 04 травня 2007 року його без будь-яких пояснень не
допустили в приміщення управління. Всі його подальші спроби попасти на робоче
місце закінчувались безрезультатно,  а 16
травня 2007 року йому на домашню адресу надійшло поштове повідомлення про
те,  що його звільнено з роботи
відповідно до п.4 cm.
40 КЗпП України. Вважає,  що
незаконне звільнення з роботи призвело до порушення його законних прав,  моральних страждань,  втрати нормальних життєвих зв"язків , що
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір завданої
моральної шкоди оцінює в 10 000 гривень.

Представник
відповідача та третя особа проти заявлених вимог заперечували вважають,  що звільнення позивача відбулося без
порушення вимог чинного законодавства .Пояснили,  що 03 травня 2007року ОСОБА_1  без дозволу покинув робоче місце,  та був відсутній на роботі з 9 години 15
хвилин до 12 години 35 хвилин,  про що
було складено акт. Дати пояснення з приводу відсутності на роботі
відмовився,  про що також було складено
акт. В той же день начальник Головного управління ОСОБА_2  звернулась з листом до голови первинної
профспілкової організації з проханням надати згоду на звільнення ОСОБА_1  за прогул. ОСОБА_1  було запрошено на засідання виборного органу
первинної профспілкової організації,  але
він відмовився

бути присутнім
на ньому. 03 травня 2007 року виборний орган первинної профспілкової
організації надав згоду на звільнення ОСОБА_1
03 травня 2007 року наказом начальника Головного управління № 58-к,  ОСОБА_1
було звільнено з посади згідно з п.4 cm. 40 КЗпП України
- за прогул. Ознайомитись з наказом ОСОБА_1
відмовився,  у зв"язку з чим,  07 травня 2007 року йому було направлено
копію наказу про звільнення цінним листом.
Вважають,  що обраний щодо ОСОБА_1  захід дисциплінарного стягнення відповідає
обставинам,  при яких було скоєно
прогул,  та особі звільненого,  який і раніше допускав порушення трудової
дисципліни. На їх думку,  ОСОБА_1  не надав достатніх доказів того,  що скоїв прогул з поважних причин,  а зазначена ним в позові причина відсутності
на роботі,  - надумана. Крім того
вважають,  що ОСОБА_1  пропустив передбачений законом строк
звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Суд
.вислухавши пояснення сторін та їх представників,  дослідивши матеріали по справі,  вважає встановленими наступні обставини по
справі.

В
судовому засіданні встановлено , що наказом №42-к від 14 травня 2005 року по
Головному управлінню з питань взаємодії з засобами масової інформації та зв
"зків з громадськістю КМДА ОСОБА_1
призначено на посаду начальника управління з питань взаємодії з засобами
масової інформації Головного управління з питань взаємодії з засобами масової
інформації та зв"язків з громадськістю Київської міської державної
адміністрації

Наказом
№58-к від 03 травня 2007 року,  виданим
начальником Головного управління ОСОБА_2 ,
ОСОБА_1  було звільнено із
займаної посади з 03 травня 2007 року за прогул без поважних причин,  на підставі cm. 40 п.4 КЗпП
України. В наказі зазначено,  що
підставою для звільнення є акт від 03.05.2007року про відсутність ОСОБА_1  на робочому місці; наказ №57-к від
03.05.2007року „ Про надання письмових пояснень ОСОБА_1; акт від 03.05. 07 про
відмову ОСОБА_1  ставити підпис про
ознайомлення з наказом № 57-к „ Про надання письмових пояснень " та акт
від 03.05.07 про відмову у наданні письмових пояснень ОСОБА_1

Згідно з
актом без номера та без дати,  підписаним
начальником Головного Управління ОСОБА_2
та двома працівниками відділу організаційно-кадрової роботи,  ОСОБА_1
був відсутній на робочому місці 03 травня 2007року у робочий час з 9
годин 15 хвилин до 12 годин 35 хвилин,
разом - 3 години 20 хвилин.

Згідно
довідки № 052-1728 від 07.09.07 року середній заробіток ОСОБА_1  на час звільнення становив 2593 грн.05 коп.

Згідно з
довідкою Київської міської клінічної лікарні №7, позивач 03 травня 2007 року
знаходився в приймальному відділенні лікарні у зв"язку з необхідністю
госпіталізації його батька ОСОБА_3. Крім того,
згідно з довідкою тієї ж лікарні,
ОСОБА_3- батько позивача,
знаходився на стаціонарному лікуванні у зв"язку з загостренням
хронічного обструктивного захворювання легень з 03 травня по 15 травня 2007
року. Довідка містить в собі посилання на номер історії хвороби. Довідки
підписані лікарем та завірені штампами та печатками лікаря та клінічної лікарні
№7 м.  Києва.

Відповідно
до вимог cm.
40 п.4 КЗпП України,  трудовий
договір,  укладений на невизначений
строк,  може бути розірваний
власником,  або уповноваженим ним органом
у випадку прогулу працівника (в тому числі відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно з
вимогами cm.
147 КЗпП України,  звільнення є
крайнім заходом дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни.
Саме так суд оцінює факт звільнення ОСОБА_1
за прогул за наказом №58-к від 03 травня 2007року.

Відповідно
до правил cm.
149 КЗпП України,  при обранні виду
стягнення власник,  або уповноважений ним
орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду,  обставини,  за яких вчинено проступок,  і попередню роботу працівника.

Враховуючи
ті обставини ,  що ОСОБА_1  до звільнення не притягувався до дисциплінарної
відповідальності за порушення трудової дисципліни,  а відповідач не надав доказів про те,  що відсутністю останнього на роботі було
заподіяно будь-яку шкоду організації,  чи
окремим особам,  а також;,  враховуючи ступінь тяжкості вчиненого проступку
та обставини,  за яких його було
вчинено,  суд приходить до висновку,  що застосоване до ОСОБА_1  стягнення не відповідає тяжкості проступку та
особі ОСОБА_1

При
цьому суд не може прийняти до уваги надані представником відповідача численні
акти про запізнення ОСОБА_1  на
роботу,  оскільки відсутність на цих
актах дат їх складання,

ознак реєстрації
в журналах службової кореспонденції,
підпису на них самого ОСОБА_1 ,  а
також: відсутність доказів того,  що
ОСОБА_1  був з ними ознайомлений та в нього
вимагались пояснення з приводу обставин,
зазначених в цих актах,
відсутність будь-яких заходів реагування на обставини,  викладені в актах,  ставлять під сумнів доцільність їх складання
та достовірність цих актів.

Суд не
може також: прийняти до уваги при постановці цього рішення наказ № 47-к від 05
квітня 2007 року про оголошення догани ОСОБА_1
за недотримання трудової і виконавчої дисципліни,  оскільки наказ не містить в собі посилань на
конкретні факти та обставини недотримання ОСОБА_1 трудової дисципліна,  що позбавляє суд можливості визначити,  чи дійсно ці факти та обставини дають
підставу кваліфікувати їх,  як факти
порушення трудової дисципліни,  які
тягнуть за собою дисциплінарне стягнення. Отже,
зазначений наказ суд не може визнати доказом,  що відноситься до суті спору.

Крім
того,  при оцінці причини відсутності
ОСОБА_1  на робочому місці 03 травня
2007року,  суд виходить з того,  що поважними причинами слід визнати
причини,  які виключають вину працівника.
Суд вважає встановленим той факт,  що
відсутність ОСОБА_1  на роботі протягом
певного часу 03 травня 2007 року була викликана необхідністю госпіталізації
його батька,  та оцінює її,  як поважну причину невиходу на роботу,  оскільки відмова допомогти батьку у
госпіталізації могла спричинити останньому шкоду,  що значно перевищувала б можливу шкоду
відповідачу невиходом ОСОБА_1  на роботу.

Посилання
представника відповідача на ті обставини , що позивача було звільнено за
відсутність його на робочому місці більше ніж: 3 години , що було кваліфіковано
як прогул без пожних причин , тобто з 9 годин 15 хв. 03.05.2007 року до 12
годин 15 хвилин ,  спростовано заявою
позивача до Шевченківського РУГУМВС України в м.  Києві в якій він зазначає , що об 11 годині
23 хвилини , йому зателефонував батько і попросив його про допомогу у
госпіталізації і він воює об 11 годині 40 хвилин вийшов з роботи , а повернувся
на робоче місце о 14 годині 30 хв. Вказані обставини також: підтверджуються
матеріалами перевірки Шевченківського РУГУ МВС України ем.
Києві заяви позивача,
та довідками з клінічноїлікарні№ 7 м.
Києва.

Таким
чином,  аналізуючи зібрані матеріали
справи у їх сукупності та співставленні суд приходить до висновку,  що наказ про звільнення ОСОБА_1 за прогул без
поважних причин ,  виданий з порушенням
закону , оскільки відповідач належним чином не з "ясував причини
відсутності позивача на робочому місці,
не відібрав у нього пояснення з приводу причин відсутності останнього на
роботі та звільнив його з роботи,
склавши в день звільнення,  тобто
03.05.2007 року - акт про відсутність позивача на роботі,  акт про відмову позивача від дачі пояснень
,  акт про відмову позивача брати участь
у засіданні профспілкового комітету, та акт про відмову від ознайомлення з
наказом про звільнення, тому вказаний наказ необхідно визнати незаконним ,
оскільки позивач був відсутній на робочому місці з поважних причин, які
викладені в мотивувальній частині рішення,
а позивача поновити на роботі.

Згідно
зі cm. 235 КЗпП
України,  при винесенні рішення про
поновлення на роботі,  суд одночасно
приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. Отже,  відповідач повинен
виплатити ОСОБА_1  середню заробітну
плату,  починаючи з 03 травня 2007 року
по день постановления судового
рішення ,  виходячи з розрахунку,  2593грн. 05 коп. х на 3 місяці,  та
середньоденний заробіток 126 грн .49 коп.
х 16 днів = 9702 грн. 99 коп.

Згідно
зі cm. 237-1
КЗпП України,  відшкодування власником
або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі,  якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань,  втрати нормальних
життєвих зв "язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації
свого життя.

Суд
приходить до висновку,  що незаконним
звільненням ОСОБА_1  було завдано моральних
страждань,  пов"язаних з тим,  що він був позбавлений заробітку. У
зв"язку з цим,  а також: з
необхідністю приймати заходи до усунення неправомірних дій відповідача,  він змушений був витрачати додаткові зусилля
для організації свого життя.

З урахуванням
тривалості моральних страждань завданих позивачу незаконним звільненням розмір
завданої ОСОБА_1  моральної шкоди суд
оцінює в 3000 грн.,  яка підлягає
стягненню на користь останнього.

Згідно
зі cm. 233 КЗпП
України,  працівник може звернутися з заявою
про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у справах про звільнення -
в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення.

ОСОБА_1
пояснив,  що повідомлення
про звільнення отримав поштою 16 травня 2007 року. Відповідач не заперечує проти
того,  що повідомлення про звільнення
було відправлено ОСОБА_1  поштою.

Згідно
зі cm. 70 ЦПК України,
строк не вважається пропущеним,
якщо до його закінчення заява,  чи
скарга були здані на пошту,  чи передані
іншими відповідними засобами зв"язку.

Позовна
заява ОСОБА_1  про поновлення на роботі
зареєстрована судом 12 червня 2007 року. Однак,
з прикладеного до заяви конверта видно,
що вона була здана на пошту 04 червня 2007 року. З чого суд приходить до
висновку,  що ОСОБА_1  не пропустив передбачений законом строк для
звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Відровідно
до вимог cm 367 ЦПК України ,
рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього
заробітку в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 40 п.
4,  147,  149,
233,  235,  237-1,
КЗпП України,   ст.
ст.  3,  10,
11,  14,  57,
58,  60,  208,
209,  213,  214,
215,  218,  223, 367 ЦПК У країни,  суд, -

ВИРІІШВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнати
наказ № 58-к від 03 травня 2007 року "Про звільнення
ОСОБА_1",  виданий начальником
Головного управління з питань взаємодії з засобами масової інформації та зв
"язків з громадськістю Київської міської державної адміністрації   таким ,
що не відповідає вимогам закону.

Поновити
ОСОБА_1 на посаді начальника управління з питань взаємодії з засобами масової
інформації Головного управління з питань взаємодії з засобами масової
інформації та зв"язків з громадськістю Київської міської державної
адміністрації з 04 травня 2007 року.

Стягнути
з Головного управління з питань взаємодії з засобами масової інформації та
зв"язків з громадськістю Київської міської державної адміністрації
(юридична адреса 01001,  м.  Київ ,
вулиця Хрещатик №44) на користь ОСОБА_1 ,  ( проживає АДРЕСА_1) середнью заробітну плату
за час вимушеного прогулу за період з 04.05.2007 року по 21.09.2007 року в
розмірі 9702 грн.99 коп.,  моральну шкоду
в розмірі 3000 грн. та 15 грн. витрат за інформаційно технічне забезпечення
розгляду справи ,  а всього стягнути
12717 грн. 99 коп. і на користь держави судовий збір в розмірі 105 грн. 50 коп.
В задоволенні інших заявлених вимог ОСОБА_1
- відмовити.

Рішення
в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді начальника управління з питань
взаємодії з засобами масової інформації та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць ,  в сумі 2593 грн. 05 коп. -підлягає негайному
виконанню.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня
його проголошення.Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом
20 днів з дня подачі заяви про його оскарження..