Справа № 7- 1036/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

07 листопада 2007 року
Центральний районний суд м.  Миколаєва у
складі:

головуючого -                                                                       судді
Подзігун Г.В.

при секретарі                                                                                        Вельдяєвій
Л.М.

за участю позивача                                                                              ОСОБА_1

представника позивача                                                                       ОСОБА_2

відповідачки                                                                                          ОСОБА_3

представника відповідачки                                                                ОСОБА_4

третьої особи                                                                                        ОСОБА_5

представників третіх осіб                                                                    ОСОБА_6

ОСОБА_7,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м.  Миколаєві цивільну справу
за позовом    ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання договору дарування недійсним,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду
із позовом до відповідачки,  в якому
просив визнати договір дарування
АДРЕСА_1,  який був укладений між
ним та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
недійсним,  посилаючись на
те,  • що в момент укладення договору він
не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

02.07.2007 року позивач змінив підстави позову та просив
визнати договір недійсним,  посилаючись
на не настання правових наслідків,  що
обумовлені договором та порушення спірним договором прав та інтересів його
неповнолітньої ОСОБА_8,  ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2
уточнені позовні вимоги підтримали та суду пояснили,  що спірний договір є фіктивним
правочином,  оскільки був вчинений без
наміру створення правових наслідків,  які
обумовлені цим договором.  Крім
того,  договір був укладений без згоди
служби у справах неповнолітніх адміністрації Центрального району виконкому
Миколаївської міської ради та суперечить правам та інтересам неповнолітньої
доньки позивача ОСОБА_8,  ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження.

Відповідачка ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_4 проти позову заперечували,
посилаючись на відповідність спірного договору вимогам діючого
законодавства.

Третя особа ОСОБА_5 позов
на визнала.

Представник третьої особи служби у справах неповнолітніх
адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради ОСОБА_7
просила у задоволенні позову відмовити,
оскільки спірний договір був укладений позивачем,  який розумів його наслідки.

Представник
третьої  особи  приватного
нотаріуса  Миколаївського   міського нотаріального округу ОСОБА_9
ОСОБА_6
вимоги позову не визнав,

посилаючись на відсутність передбачених законом підстав для визнання
договору недійсним.

Вивчивши доводи позову,
вислухавши пояснення сторін,
допитавши свідків та дослідивши наявні у справі докази,  суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 знаходяться у зареєстрованому
шлюбі,  від якого мають неповнолітню
ОСОБА_8,  ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_5.

Згідно договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_3
року,  якій був засвідчений приватним
нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_10 ,  позивачу належала на праві власності
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року позивач
був зареєстрований у вказаній квартирі,
ІНФОРМАЦІЯ_5 року у квартирі зареєструвались його дружина ОСОБА_5  та неповнолітня ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року між позивачем та відповідачкою
укладений договір дарування,  згідно умов
якого ОСОБА_1 подарував,  а ОСОБА_3
прийняла в дар АДРЕСА_1.

Однак даний договір укладений із порушеннями діючого
законодавства з наступних підстав.

Як пояснив позивач,
14.04.2006 року мало місце ДТП,
одним із учасників якої був він,  внаслідок чого загинула людина. У зв'язку із
пред'явленням вимог матеріального характеру з боку родичів загиблої особи він
вирішив подарувати належну йому квартиру своїй дружині ОСОБА_5 та звернувся до
служби у справах неповнолітніх адміністрації Центрального району виконкому
Миколаївської міської ради із проханням надати дозвіл на її відчуження. Однак
приватний нотаріус ОСОБА_9 відмовився засвідчити вказаний договір,  посилаючись на те,  що квартира є спільним майном подружжя,  частки з якого не виділені та рекомендував
ОСОБА_1 подарувати квартиру іншій особі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року спірний договір був укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 При цьому до служби у справах неповнолітніх адміністрації
Центрального району для отримання дозволу на відчуження спірної квартири
ОСОБА_1 ОСОБА_3 сторони не звертались,
дозвіл не видавався.

Згідно з частиною 3
ст. 177 СК України,  частиною
3  ст. 17 Закону України „Про охорону
дитинства",   ст. 12 Закону України
„Про основи соціального захисту безпритульних громадян та безпритульних
дітей" правочини щодо майна,  право
власності або користування на яке належить дитині,  укладаються лише за згодою органів опіки та
піклування з урахуванням прав та інтересів дитини.

Таким чином,      договір укладений в порушення
закону,   оскільки при його
укладенні  службою  у
справах  неповнолітніх  адміністрації Центрального  району виконкому   Миколаївської   міської
ради,    яка   виконує
функції   органів   опіки
та піклування,   не  було
надано  дозволу  на
відчуження  квартири,   де
зареєстрована' неповнолітня донька позивача ОСОБА_8,  ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Однак,  як
встановлено у судовому засіданні цей правочин був здійснений без наміру
створити правові наслідки,  що обумовлені
ним,  а саме відповідачка не прийняла
в  дар
спірну  квартиру,   оскільки
після  укладення договору
дарування

позивач зі своєю сім'єю залишились проживати у спірній квартирі,  з реєстрації не знімались,  інше житло не придбали,  при цьому квартира була формально
переоформлена на відповідачку,  яка в
подаровану квартиру не вселялась та проживати там наміру не має. Вказане
свідчить про те,  що сторони не бажали
створити наслідки,  які обумовлені
договором дарування. Таким чином,  він є
фіктивним.

Доводи відповідачки та третіх осіб про відсутність
порушень вимог закону при укладенні спірного договору судом до уваги не
прийняті,  оскільки вони спростовуються
вказаними вище доказами.

На підставі вищевикладеного,  у відповідності із  ст.
ст.  203,  215,
234,  717 ЦК України,  суд
дійшов висновку,  що договір дарування
АДРЕСА_1,  який був укладений
ІНФОРМАЦІЯ_1 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суперечить правам та інтересам
неповнолітньої доньки позивача ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження та є фіктивним правочином,  оскільки не створює правових наслідків,  які ним обумовлювалися. Тому позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають задоволенню. Таким чином,  вказаний договір підлягає визнанню
недійсним.  Крім того,  суд вважає за необхідне у відповідності до  ст.
216 ЦК
України застосувати правові наслідки недійсності договору
та зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 належну йому на праві власності
АДРЕСА_1.

У відповідності до
ст.  ст.  81,  88
ЦПК України з відповідачки ОСОБА_3 на користь держави необхідно стягнути
судовий збір у розмірі 223 грн. 62 коп..

Керуючись  ст.
ст.  8,  10,
14,  209,  212-215 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування
недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування АДРЕСА_1,  який був укладений між ОСОБА_1та ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 належну йому на
прав власності АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у
розмірі 223 грн. 62 коп..

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до
Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви з надісланням
особою,  яка її подає,  копії апеляції до апеляційної інстанції.