Справа № 2-65, 2007 року
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2007 року
Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді:                                     Галича
Ю.М.,

при секретарі:
Коротун Г. І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в залі суду
в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Станіславчицької сільської ради про визнання рішення частково недійсним,
визнання права на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2, на майно померлої відкрилася спадщина.

ОСОБА_2 до дня смерті проживала в побудованому житловому будинку АДРЕСА_1.

Як видно із погосподарських книг Станіславчицької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки, житловий будинок АДРЕСА_1
відносився до майна колгоспного двору. Колгоспний двір був припинений 15 квітня
1991 року.

Головою колгоспного двору був ОСОБА_3, а членом його дружина ОСОБА_2. Після
смерті матері ОСОБА_2 спадщину фактично прийняв, вступивши у володіння та
управління спадковим майном, батько ОСОБА_3. Проте за оформленням спадкових
прав до Ставищенської райдержнотконтори ніхто не звертався.

Рішенням № 22 від 29 грудня 1994
року виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради встановлено право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Станіславчик Ставищенського
району Київської області її батько
ОСОБА_3 помер, на майно померлого відкрилася спадщина. Вона є спадкоємицею
майна померлого.

Оскільки її батько ОСОБА_3. за життя набув права
власності на &frac12; частину вище вказаного житлового будинку, до дня
смерті мав можливість звернутися із відповідною заявою
про отримання свідоцтва про право власності та про державну реєстрацію цього права, а &frac12; частина має належати батьку по праву на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини ОСОБА_2,
вказаний будинок згідно статті 1218 ЦК України має належати до складу його
спадщини.

Відсутність правовстановлювального документу на будинок
та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно не дає змоги оформити її
права на будинок в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі.

Тому позивачка просить визнати,
рішення № 22 від 29 грудня 1994 року виконавчого комітету Станіславчицької
сільської ради Ставищенського району Київської області частково недійсним в
частині визнання права власності за ОСОБА_3 на &frac12;
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати, що ОСОБА_3 набув права на
спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини ОСОБА_2 на &frac12;  частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за нею право на спадщину за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1,
вартістю 23965 гривень.

В попередньому судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 підтримала
позовні вимоги та підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві.

Представник відповідача Кравець С. П. в попередньому судовому засіданні
позов визнала, зробивши про це усну заяву.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника
позивачки, усну заяву представника відповідача про визнання позову та
перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову
не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відносини власності на нерухоме майно в Україні
регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України “Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та іншими актами
законодавства України.

Відповідно до абзацу 3 частини 3
статті 331 Цивільного Кодексу України (2003 року) якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону підлягає реєстрації, право власності
виникає з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість
передбачена статтею 182 ЦК України.
Пункт 1 частини 1 статті 4  Закону
України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”
також передбачає обов'язкову  державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно, зокрема права власності на нерухоме
майно.

В той же час у відповідності  з частиною 5 статті 3 вказаного Закону
право  власності  та
інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими  актами  до
набрання чинності  цим  Законом,
визнаються державою.

Згідно зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність
мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні
особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і
припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і
її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх
здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті
346 ЦК України є смерть власника.

У відповідності зі ст. 1220 ЦК
України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її
померлою. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини
і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270
цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При видачі свідоцтва про право на
спадщину згідно абз. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5),
нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав
власності.

Відповідно до пункту
6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме
майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року)
оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею
свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування. Первинна видача свідоцтв про право власності на ім'я
померлих власників вказаним Тимчасовим положенням не передбачена.

Таким чином, дослідивши в судовому засіданні всі обставини справи, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_3 за життя набув права власності на &frac12;  частину житлового будинку АДРЕСА_1 та набув право спадщини за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини ОСОБА_2 на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_1 набула права
на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 на житловий
будинок АДРЕСА_1, вартістю 23965 гривень.

Оскільки відповідач Станіславчицька сільська рада до
пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в
судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК
України на відповідача не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню
судових витрат.

Керуючись ст. ст. 25, 30, 182, 346, 392, 1218, 1220,
1223, 1268, 1270 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 100, 101 ЦК УРСР (1963р.),
ст.3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та
їх обмежень”, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 213-215  ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати, рішення № 22 від 29 грудня
1994 року виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Ставищенського
району Київської області частково недійсним в частині визнання права власності
за ОСОБА_3 на &frac12; частину
житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати, що ОСОБА_3 набув права на
спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини ОСОБА_2 на &frac12; частину житлового будинку
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право на
спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 на житловий
будинок АДРЕСА_1, вартістю 23965 гривень.

Звільнити від сплати судового збору
ОСОБА_1 на підставі ст. 4  Декрету
Кабінету Міністрів України „Про державне мито”.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський районний суд Київської області шляхом
подачі  в десятиденний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження

Суддя