Справа
№2-6459
«21» вересня 2007 року
Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Лазюк
при секретарі Трегубової
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу, щодо оформлення проїзного документу
Позивач ОСОБА_1 звернулася
до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 та просить
дозволити оформлення проїзного документа дитини, ОСОБА_3, 01.04.1994 р.н., для
самостійних поїздок за кордон без згоди батька - ОСОБА_2.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що з 24.08.1991р.
вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2, 29.12.1963 р.н. Від шлюбу має дочку ОСОБА_3,
01.04.1994 р.н. Шлюб з ОСОБА_2 розірвано у встановленому порядку на підставі
рішення суду, про що отримано свідоцтво про розірвання шлюбу від 26.09.1997р.
Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з позивачем за адресою:
АДРЕСА_1, колишній чоловік проживає окремо. Позивач є громадянкою Російської
Федерації, проте має посвідку на постійне проживання в Україні, зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1, де постійно мешкає разом із дочкою ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що позивач вимушена періодично виїжджати
до Росії, де мешкають усі її родичі, у неї виникають проблеми з тим, що дочку
ні з ким залишати в Україні під час її відсутності, оскільки ОСОБА_2 та його
батьки ніяких відносин з позивачем та донькою не підтримують. Для того, щоб
позивач мала можливість брати з собою дитину до Росії, необхідно оформлення
«проїзного документа дитини», для чого необхідна згода батька, проте ОСОБА_2
із-за неприязних відносин, що склалися між позивачем і відповідачем,
категорично відмовляється спілкуватися на цю тему.

Позивач посилається на ст.ст.2, 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», згідно з якою
документом, що дає право на виїзд неповнолітнього громадянина України за
кордон, є проїзний документ дитини, оформлен­ня якого проводиться на підставі
нотаріально посвідченого клопотання батьків або законних представників. При
відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за
кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав
доводи позову у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився,
причину неявки суду не повідомив, про час і дату слухання справи був
повідомлений вчасно і належним чином про що свідчать поштові повідомлення про
вручення судових повісток.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, з 24.08.1991р. позивач ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2. Від цього шлюбу є дочка
ОСОБА_3, 01.04.1994р.н., батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Шлюб з ОСОБА_2
розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 26.09.1997р. Після
розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з позивачем за адресою: АДРЕСА_1,
батько, ОСОБА_2, проживає окремо.

Позивач є громадянкою Російської Федерації, має посвідку
на постійне проживання в Україні, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, де
постійно мешкає разом із дочкою.

У зв'язку з тим, що позивач
вимушена періодично виїжджати до Росії, у неї виникають проблеми з тим, що
дочку ні з ким залишати в Україні під час її відсутності. Для того, щоб мати
можливість брати з собою дитину до Росії, необхідно оформлення «проїзного
документа дитини», для чого потрібна згода батька,  проте
ОСОБА_2 надати таку згоду відмовляється.

Згідно з ч.1 ст.313 Цивільного Кодексу України, фізична
особа має право на пересування.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян України», документом, що дає право на
виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон, є проїзний документ
дитини, оформлення якого, згідно з ч.2 ст.4 вказаного Закону, проводиться на
підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків або законних представників
батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.
При відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

На підставі викладеного, ст.313 ЦК України, ст.ст.2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян України» та керуючись ст.ст.: 10, 11, 209,
212, 214-215, 224-226 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ГОМОН Іринн Сергіївни -задовольнити.

Надати дозвіл на оформлення проїзного документа дитини,
ОСОБА_3, 01 квітня 1994 р.н., батьками якої є ОСОБА_2, ОСОБА_1, для самостійний поїздок за кордон без згоди батька,
ОСОБА_2.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого державного мита у
розмірі 8,50 грн. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду
справу у розмірі 7,50 грн., а всього стягнути 16 (шістнадцять) гривень 00
копійок.

На рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження в 10 - ти денний строк з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга
на рішення подається протягом 20 - ти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження,
з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення ухвалено та надруковане власноручно суддею Лазюк С.В. у нарадчій кімнаті.