Справа № 2-565-07 2007року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 липня
2007 року                                                                                          м.Вінниця

Староміський районний суд м.Вінниці в складі:

головуючого судді:                                                              Сілакова
С.М.,

при секретарі:                                                                       Ковальчук М.М.,

з участю позивачки                                                             ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
"Вінницький консервний завод" про поновлення на роботі, стягнення
середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

встановив:

ОСОБА_1 4 травня
2007 року звернулася в суд з позовом до ВАТ "Вінницький консервний
завод" про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу, моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що вона
на вказаному підприємстві працює з 1971 року. С січня 2007 року в якості варщика-апаратчика консервного
цеху. Наказом №53 від 15 березня 2007 року її було звільнено з роботи за
СТ..4ІП.2 КЗпПУ. Даний наказ вважає незаконним, оскільки ні яких винних дій
вона не вчиняла. З наказом її не ознайомлювали, на профком не викликали. Наказ
про звільнення її було видано лише 25.04.2007 року.

Незаконні дії
відповідача завдали її великі моральні страждання. Вона захворіла та перебувала
на амбулаторному лікуванні з 13.04.07р. по 27.04.07р. В грудні 2007 року вона
мала право вийти на пенсію. Тому незаконне звільнення - це нервове хвилювання,
стрес, порушення нормальних життєвих зв'язків, невизначеність майбутнього. В
неї на утриманні знаходиться неповнолітня дочка, яка навчається в коледжі і
потребує матеріальної підтримки. Моральну шкоду вона оцінює в 5000 грн.

Просить поновити
її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також
моральну шкоду.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 свій позов підтримала та суду пояснила, на
Вінницькому консервному заводі вона працювала з 1971 року на різних робочих
посадах. З січня 2007 року вона працює варщиком-апаратчиком консервного цеху. В
її обов'язки входить розтоплення жиру для м'ясних консервів. Свою роботу вона
виконувала сумлінно, порушень виробничої та трудової дисципліни не допускала. В
день звільнення вона як звичайно вийшла на роботу. В дирекції заводу їй
сказали, що вона звільнена з роботи за крадіжку м'яса. Вона написала пояснення
в якому вказала, що ніякого м'яса вона не крала. Вона не має до нього ні якого
відношення і не є матеріально
відповідальною   особою.   Договір
про   повну   матеріальну

2

відповідальність з нею не укладався. Кримінальна справа
відносно неї не порушувалась. Вважає звільнення не законним, просить позов
задоволити.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов визнала частково та суду пояснила, 15
березня 2007 року на заводі була скоєна крадіжка м"яса вагою 35кг., в якій
приймала участь і позивачка. Кримінальна справа по цьому факту на прохання
працівників заводу порушена не була. ОСОБА_1 не є матеріально-відповідальною
особою, договір про повну матеріальну відповідальність з нею не укладався.
Просила в позову відмовити. В подальшому представник відповідача в судове
засідання не з'явилась, хоча про день та час слухання справи була повідомлена
завчасно, про що свідчить розписка. Поважність неявки суду не повідомила. За
таких обставин суд вважає можливим закінчити справу у відсутності відповідача.
Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звільнена з товариства з обмеженою
відповідальністю "Вінницький консервний завод" наказом № 53а від 15
березня 2007 року згідно ст..41п.2 КЗпП України.

Стаття 41 КЗпП
України передбачає додаткові підстави розірвання трудового договору з
ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями
працівників за певних умов. Пункт 2 цієї статті вказує на винні дії працівника,
який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності з боку
власника або уповноваженого ним органу.

Згідно Пленуму
Верховного Суду України від 6.11.1992 року №9 з послідуючими змінами працівник,
який безпосередньо обслуговує вказані цінності(зайнятий їх прийманням,
зберіганням, транспортуванням, розподілом тощо) вчинив умисно або необережно
такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати
до нього довір'я.

Встановлено, і
це не заперечувала в судовому засіданні представник відповідача, позивачка з
такої точки зору не мала ніякого безпосереднього відношення до м"яса. Не
встановлено, також і саму винуватість позивачки в скоєні крадіжки, оскільки
кримінальна справа по даному факту не порушувалась, відповідного судового
рішення стосовно неї не має.

За таких
обставин звільнення ОСОБА_1 з роботи є безпідставним і вона підлягає
поновленню.

Згідно довідки
відповідача за №69 від 31.05.2007 року середньомісячна зарплата ОСОБА_1 на день
звільнення складала 400грн. Згідно Закону України "Про державний бюджет
України на 2007 рік" мінімальна заробітна плата з 1 квітня 2007 року
складає 420 грн., з 1 липня 2007року 440грн. Виходячи з наведеного на користь
позивачки необхідно стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу: за
березень 209грн., квітень-червень по 420грн.щомісячно, липень 180грн. Всього
1649 грн. Виходячи з наведеного суд не приймає до уваги довідку відповідача №82
від 16.06.2007 року про те, що середньомісячний заробіток позивачки складає
139.75грн.

Стаття 237-1
КЗпП України передбачає стягнення на користь працівника моральної шкоди з
власника або уповноваженого ним органу, якщо порушення його законних прав
призвело до моральних страждань,

3

втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагання додаткових
зусиль для організації свого життя. Встановлено, що позивачка після незаконного
звільнення перебувала на амбулаторному лікуванні з 13.04.2007 року по
28.04.2007 року з приводу захворювання серця. Згідно консультативного заключения від 14.05.2007
року в неї також виявлено цукровий діабет. Згідно довідки міської клінічної
лікарні №3 ОСОБА_1 з 4.05.2007 року по 11.05.2007 року проходила амбулаторне
лікування у невропатолога. Відсутність заробітної плати негативно позначилось
на утриманні дочки 1990 року народження. Суд вважає, що позивачка довела вимоги
вказаної статті, але сума стягнення в 5000грн. є завищеною, адекватною сумою
моральних страждань на думку суду є 1000 грн., які необхідно стягнути з
відповідача на її користь.

Відповідно до
СТ.367 ЦК України
рішення суду слід допустити до негайного виконання в частині поновлення на роботі
та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один
місяць в розмірі 400 грн.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.41п.2,232,233,235,237, КЗпП України, ст.ст.
10,11,60,88,209, 212, 213, 214, 215,367 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Вінницький консервний завод" про поновлення на роботі, стягнення
середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди -
задоволити частково.

Поновити ОСОБА_1
на посаді варщика апаратника
консервного цеху ВАТ "Вінницький консервний завод".

Стягнути з ВАТ "Віницький консервний
завод" на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 1649(одної тисячі шістьсот сорок дев'ять) грн. та
1000(тисячу)грн. моральної шкоди. В решті позову відмовити.

Стягнути з ВАТ
"Вінницький консервний завод" на користь держави судовий збір в
розмірі 51 (п'ятдесят одної) грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та
стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць
в розмірі 400 грн допустити до негайного виконання, відповідно до вимог СТ.367
ЦПК Украіни

Заяву про
апеляційне оскарження може бути подано протягом десяти днів з 2щя проголошення
рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до/апеляційного суду
Вінницької області через Староміський районний суд м. Вінниці. Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.