№2-1800/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
вересня 2007 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у
складі:

головуючого                                                                                       Кислого
М.М..

секретаря                                                                                             Булавінової
Є.І.,

за
участю позивача                                                                            ОСОБА_1.

представника
позивача                                                                     ОСОБА_2.,

відповідача                                                                                          ОСОБА_3.,

представника
відповідача                                                                  ОСОБА_4.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новомосковська цивільну справу
по позовній заяві ОСОБА_1до ОСОБА_3про визнання права власності на квартиру, -

встановив:

у лютому
2007 року, позивач ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом (а.с. 5-6) до
ОСОБА_3., в якому вона просила визнати за нею право власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Свої
вимоги позивач мотивувала тим, що з відповідачкою є родичами і передала їй
гроші на покупку квартири для себе. Оскільки на той час перебувала у шлюбі, то
попросила відповідачку оформити договір купівлі продажу на неї. ОСОБА_3. в
теперішній час відмовляється визнати за нею право власності на квартиру.

В
судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила
суд позов задовольнити і визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1,
яка була куплена на її гроші та оформлена згідно договору купівлі продажу на
відповідачку.

Представник
позивача ОСОБА_2 позов підтримав, та просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_3. у судовому засіданні позов не визнала та заявила, що гроші в позивачки
не брала, квартиру для неї не купляла. Разом з чоловіком, за власні кошти
купила спірну квартиру і право її власності підтверджується угодою купівлі
продажу, витягом з державного реєстру правочинів, та витягом про реєстрацію
права власності. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник
відповідача ОСОБА_4. просила
відмовити у задоволенні позову, мотивувала тим, що право власності є
непорушним, охороняється Конституцією та Законами України.

ОСОБА_5.
та ОСОБА_6., допитані в якості свідків суду показали, що ОСОБА_1. дійсно
позичала у них гроші в сумі 30 тис. грн. на придбання квартири. В теперішній
час суму боргу частково виплатила. Зі слів ОСОБА_1. відомо, що вона купила
квартиру по АДРЕСА_2.

Свідок
ОСОБА_7 суду показав, що в квартирі АДРЕСА_1він встановлював водонагрівач і
знає зі слів ОСОБА_1, що вона позичала в борг гроші у ОСОБА_5. та ОСОБА_6. на
придбання квартири.

Свідок
ОСОБА_8. суду показала, що зі слів ОСОБА_1. їй відомо, що вона позичала у
ОСОБА_5гроші на квартиру яку купила і оформила на ОСОБА_3.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, та їх представників, дослідивши матеріали справи і
оцінивши всі докази в сукупності дійшов до наступного:

Згідно
договору купівлі-продажу від 24 червня 2005 року, зареєстрованого за
реєстраційним номером № 3738, ОСОБА_3придбала у ОСОБА_9який діяв від імені
ОСОБА_10 за довіреністю квартиру АДРЕСА_1(а.с.7).

Згідно
витягу з державного реєстру правочинів № 1151707 від 24.06.2005 року ОСОБА_3 с
набувачем квартири АДРЕСА_1(а.с.8).

У
відповідності з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно
-ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1(а.с.9).

Викладене вище
також підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 10-11).

Згідно
зі ст. 328 ЦК України,
- право власності набувасться на підставах, що не заборонені законом, зокрема
із правочинів. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3. придбала квартиру і у
відповідності зі ст. 334 ЦК України набула на неї право власності з моменту
державної реєстрації (а.с. 9). тобто з 05.08.2005 року.

Згідно
зі ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються
сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях, а згідно зі ст. 386 ЦК України. - держава забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності.

Допитані
судом свідки показали про те, що зі слів ОСОБА_1їм відомо про придбання
квартири, але вони не дали показів яким чином позивачка розпорядилась
позиченими коштами.

Таким
чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_3. є власником
квартири АДРЕСА_1і її право власності охороняється законом. Позивачка в силу
ст. 60 ч.3 ЦПК України, не надала доказів, які мають значення для прийняття
рішення по справі і з приводу яких у сторін виникає спір, а тому суд вважає, що
в задоволенні позову повинно бути відмовлено.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст. 328, 334, 386 ЦК України, ст. ст.
4, 10, 60, 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до ОСОБА_3про визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1 - відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.