Справа №2-251/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08
листопада 2007 року Межівський районний суд Дніпропетровської області

в
складі: головуючої судді               Літвінової
Л.Ф.

при
секретарі                                    Москвіті
Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки
та знесення будівель і споруд,

ВСТАНОВИВ:

17
квітня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про
повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення будівель і споруд.

В
обгрунтування позову останній зазначив, у нього на праві приватної власності є
житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1та земельна ділянка 0,13 га.

Його
сусідка ОСОБА_2 в 1995 році сумісно з померлим батьком ОСОБА_3 самовільно
зайняла частку його земельної ділянки розміром 5 м х 0,4 м та побудували у себе
на ділянці хлів для корови та вугільний сарай, частково на його ділянці.

Його город в
затінку, у нього немає доступу для оброблення городу.

Він
неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням повернути самовільно зайняту
земельну ділянку, але це було марно.

Звертався
також до Межівської селищної ради з проханням вирішити спір, але комісія
подивилася і не надала йому ніякого акту.

Прошу
суд зобов'язати ОСОБА_2 повернути йому самовільно зайняту земельну ділянку та
знести будівлю і споруди на його земельній ділянці, які вона збудувала.

В судовому
засіданні позивач свій позов підтримав повністю.

Відповідачка
проти позову заперечує.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_4., ОСОБА_5., перевіривши матеріали справи та дослідивши надані
сторонами докази, прийшов до висновку.

Судом
встановлено і дані обставини підтверджуються наявними у справі доказами і не
заперечуються сторонами, що позивачу ОСОБА_1. на підставі державного акта на
право приватної власності на землю згідно рішення виконкому Межівської селищної
ради від 20 грудня 1995 року № 138 передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,13 га. Земельна ділянка розташована вАДРЕСА_1. Землю передано
для будівництва та обслуговування житлового будинку. Позивач ОСОБА_1 на той час
погодився з прийнятим рішенням, про що свідчить його особистий підпис та
підписи представників суміжних землекористувачів (землевласників) в акті
встановлення меж земельної ділянки, що відводиться (передається) у власність,
складеним інженером-землевпорядником 13.12.1995 року на виконання рішення
виконкому Межівської селищної ради від 20.12.1995 року. Аналогічний документ
було складено інженером-землевпорядником і у відношенні суміжної земельної
ділянки ОСОБА_2, розташованої по АДРЕСА_1, яка межує з позивачем, котру остання
отримала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом згідно рішення
виконкому Межівської селищної ради від 27.06.2002 року № 1656.

Додатком до державного
акту послужив акт встановлення меж земельної ділянки, складеним на ім'я
ОСОБА_2, де мається власноручний підпис ОСОБА_1., який на час складання акту не
заперечував проти встановлення даних меж, а після спливу років вирішив
звернутися до суду з позовною заявою за захистом своїх прав.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не дав чіткого пояснення своїм діям на
момент видачі йому державного акту в 1995 році, 1997 році ОСОБА_3. і після
оформлення спадщини в 2002 році ОСОБА_2, протягом більш як десятирічного
терміну позивач не звертався за захистом своїх прав і в позові не ставить
питання про його подовження у відповідності з розділом 5 ЦК України.

Статтею
256 ЦК України
визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися
до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У
відповідність ст. 257 даного Кодексу загальна позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Суд,
розглядаючи дану позовну заяву в межах заявлених позивачем вимог і на підставі
доказів сторін, вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову, в
зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.
ст.  10, 11, 209, 214-215 ЦПК України,
ст. ст. 256, 257 ЦК України,
суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки та знесенні будівель і споруд на його земельній ділянці, які
там побудовано, в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня винесення заяви про апеляційне оскарження і подання після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.