Справа № 2-963/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2007
року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого   - судді НОСОВА Г.С.,

при секретарі -
Паточка A.M.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Балаклія
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики

ВСТАНОВИВ:

03.04.2007 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з
відповідача боргу за договором позики в сумі 2860 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що в
червні 2006 року на прохання сестри ОСОБА_3 та її співмешканця - відповідача по
справі, позичила сестрі гроші в сумі 5000 грн. для придбання автомобіля.
Обов'язок повернути їй гроші взяв на себе відповідач. Через декілька тижнів
після покупки автомобіля відповідач без будь-яких пояснень пішов від моєї
сестри до іншої жінки. В жовтні 2006 року ОСОБА_2 повернув їй 3 000 грн., а
іншу частину боргу зобов'язався повернути після продажу автомобіля, однак до
теперішнього часу гроші так і не повернув.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на те, що не брав
у позивачки гроші на придбання автомобіля, їх позичала ОСОБА_3

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, матеріал про
відмову в порушенні кримінальної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10
ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Судом були
встановлені   такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна сторона                        ( позикодавець )
передає у власність другій строні ( позичальникові ) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суми позики ) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження договору позики та його
умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми .

Відповідно до ч.1 ст. 1047 ЦК
України для договорів позики на суму, яка не менше як у десять разів
перевищує встанолений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, передбачена обов'язкова письмова форма.

Із змісту позовної заяви вбачається, що в червні 2006 року між позивачем та
відповідачем в усній формі в присутності трьох свідків, які є її родичами,
укладено договір позики на суму 5 000 грн., які відповідач зобов'язався
повернути в серпні 2006 року. На підтвердження укладення договору позики
ОСОБА_1 було надано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від
14.11.2006 року, із змісту якої вбачається, що гроші у ОСОБА_1 займала гр.
ОСОБА_3 разом із гр. ОСОБА_2 ( а.с. 2 )

Суд вважає, що постанова про порушення кримінально справи не може
розцінюватись як документ, що підтверджує укладення договору позики, оскільки
вона ніяким чином не посвідчує факт передавання ОСОБА_1 вищевказаної грошової
суми ОСОБА_2 Інших письмових доказів на підтвердження укладення договору позики
позивачем надано не було.

В судовому засіданні позивач зазначила, що гроші для
придбання автомобілю вона передавала ОСОБА_3, а відповідач при цьому не був присутній.

Відповідно до 4.2 ст.
59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи те, що позивачем не було додержано вимог щодо
письмової форми правочину, це виключає можливість доказування наявності угоди
свідченнями самого позивача та поясненнями свідків.

Враховуючи те, що позивачем в обґрунтування своїх вимог
не було надано письмових доказів укладення договору позики і передачі
відповідачу грошей в сумі 5 000 грн., суд вважає за необхідне відмовити у
задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88,
209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.208,1046,1047 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором
позики у сумі 2860 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Харківської області через Балаклійський районний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.