Справа №2-3758/07
РІШЕННЯ

іменем України

10.12.2007 року Дніпровський районний суд м.  Херсона у складі:

головуючого                               Решетова В.В.,

при
секретареві                          Довгій
Л.З.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства
"Янтарний",  про поновлення на
роботі,  стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,  -

встановив:

Позивач
звернувся до суду із вказаним позовом,
посилаючись на те,  що він був звільнений
відповідачем за наказом №16-а від 30.03.2007р. за п.4  ст. 40 КЗпП за прогули з 21.03.2007р. по
30.03.2007р. Вважає своє звільнення незаконним та просить поновити його на
роботі в КП радгосп-завод "Янтарний" на посаді начальника
охорони,  стягнути з відповідача на його
користь заборгованість по заробітній платі в сумі 5520 грн.,  стягнути з відповідача на його користь
заробіток за період з 30.03.2007 по 16.05.2007р. в сумі 2775 грн.,  стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 10175грн.,  стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду у розмірі 5000 грн.,
витрати на правову допомогу в сумі 1800грн,  стягнути борг за оренду автомобіля у сумі
700грн.

У
судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги,  та просив поновити його на роботі в КП
радгосп-завод "Янтарний" на посаді начальника охорони,  стягнути з відповідача на його користь
заборгованість по заробітній платі в сумі 5520 грн.,  стягнути з відповідача на його користь
заробіток за. період з 30.03.2007р. по 16.05.2007р. в сумі 2775 грн.,  стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за час вимушеного прогулу за дев'ять місяців в сумі 16650
грн.,  стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн.,
витрати на правову допомогу в сумі 1800грн. стягнути борг за оренду
автомобіля у сумі 700грн..

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

Заслухавши
сторони,  вивчивши матеріали справи,  суд вважає,
що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з нижченаведених
підстав.

Судом
встановлено,  що позивач з 18.03.2004р.
наказом №18-К від 30.03.2004р. був прийнятий до відповідача на роботу на посаду
начальника охорони по контракту.

30.03.2007р.
позивача було звільнено за прогули без поважних причин,  п. 4
ст.  40 КЗпП України,  - на підставі службової записки і додатку до
неї начальника охорони КП р/з "Янтарний" зареєстрованої 12.04.2007р.
та акту про розгляд службової записки і додатку до неї начальника охорони КП
р/з "Янтарний" від 24.04.2007р.

Наказ
№16-А від 30.03.2007р. було винесено на підставі акту який датовано значно
пізніше -24.04.2007р. та службової записки вх. №109 від 12.04.2007 року,  що в свою чергу є неможливим.  Крім того відповідно до  ст.  47
КЗпП України,  у разі звільнення
працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний
у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи,  а також в день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і провести з ним повний розрахунок. Однак в
порушення зазначеної статті ОСОБА_1 з наказом був ознайомлений лише
16.05.2007р.,  незважаючи на те,  що ОСОБА_1 неодноразово подавав заяви від
19.04.2007р.,  25.04.2007р. та
16.05.2007р. про звільнення за власним бажанням,  вважаючи,
що перебуває: ; відповідачем у трудових відносинах.

Таким
чином,  суд вважає,  що звільнення ОСОБА_1 відповідач провів із
грубим порушенням встановленого порядку звільнення та трудового законодавства.

ст.
ст.  235,  240-1 КЗпП України встановлено,  що у разі звільнення працівника без законної
підстави або з порушенням встановленого порядку,  працівник поновляється на попередній роботі.

Відповідно
до  ст.
235 КЗпП України,  орган,  який вирішує трудовий спір,  одночасно приймає рішення виплату середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач
зазначає,  що згідно трудового контракту
його зарплата становить 1500грн. в місяць та :а оренду автомобіля 350 грн. в
місяць,  а відповідач надав довідку про
середній заробіток з розрахунку V,  посадового
окладу. Проте судом встановлено,  що
наказом №64-К від 01.11.2006р. в порядку
ст.  33 КЗпП на підставі заяви
позивача -ОСОБА_1,  його було переведено
на 0, 5 ставки окладу без зміни посади.

Згідно довідки
від 10.12.2007р. №931,  ОСОБА_1 мав
середньомісячну заробітну плату у розмірі 631, 89грн. таким чином середній
заробіток за час вимушеного прогулу який підлягає стягненню з відповідача на
користьОСОБА_2складає: 631, 89грн. * 8 місяців вимушеного прогулу = 5055, 12
гри.

Оскільки
згідно довідки №863 від 18.10.2007р. наданої відповідачем,  станом на 01.10.2007р. заборгованість по
заробітній платі ОСОБА_1 за КП р/з "Янтарний" відсутня,  суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на його
користь заборгованості по заробітній платі в сумі 5520 грн. та стягнення з
відповідача на його користь заробітку за період з 30.03.2007р. по 16.05.2007р.
в сумі 2775 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно
до довідки №864 від 18.10.2007р.,  що є в
матеріалах справи,  заборгованість
відповідача за оренду автомобіля станом на 01.09.2007 року складає 592
грн.50коп. Тому,  в силу  ст.
526 ЦК України,  вказану суму потрібно стягнути з відповідача
на користь ОСОБА_1

Суд не
приймає доводів позивача,  щодо
повернення йому 800 грн. витрат за надані йому юридичні послуги та за участь у
судовому засіданні,  оскільки прибутковий
касовий ордер не відокремлений від квитанції до ордера №36/35 від 15.11.2007
року,  що мало б здійснюватись при
оприбуткуванні готівки в касу. Це свідчить про намагання позивача завищити
понесені ним витрати. Щодо повернення позивачеві 1050 грн. витрат на правову
допомогу по квитанції №880 від 05.03.2007 року та квитанції №017084 від
25.06.2007 року,  - суд вважає їх
обгрунтованими та такими,  що підлягають
стягненню з відповідача у повному обсязі.

Враховуючи
вищевказане,  керуючись  ст. 23 ЦК України,  Постановою пленуму ВС України від.31.03.95р.
"Про судову практику в справах про відшкодування моральної
шкоди'",  врахувавши суть позовних
вимог,  характер та суть моральних
страждань позивача,  істотність вимушених
змін в житті позивача спричинених його незаконним звільненням та невиплаченим
заробітком за час вимушеного прогулу,  а
також врахувавши додаткові зусилля ОСОБА_1 до яких він вдався для організації
свого життя,  - суд вважає,  що розмір моральної шкоди становить 1000 грн.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину
душевних страждань позивача,  вимоги
розумності і справедливості та те,  що
незаконне звільнення та невиплата заробітку за час вимушеного прогулу з вини
відповідача обумовила нестачу коштів на життя позивача та його родини на
купівлю їжі,  проїзд у транспорті,  оплату за медичне обслуговування,  оплату комунальних послуг,  що позбавило позивача можливості реалізації
його нормального життя.

Керуючись  ст.
ст.  235,  237-1 КЗпП України,   ст.
ст.  23,  1167 України,   ст.
ст.  10, 60, 212-215, 367 ЦПК
України,  суд,  -

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Поновити
ОСОБА_1 на посаді начальника охорони на Комунальному підприємстві
"Янтарний".

Допустити
негайне виконання рішення в частинні поновлення на роботі.

Стягнути
з Комунального підприємства "Янтарний" на користь ОСОБА_1 5055, 12
грн. в рахунок відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
моральну шкоду у розмірі 1000 грн.,  а
всього 6055, 12грн. (Шість тисяч п'ятдесят п'ять грн. 12 коп.)

Стягнути
з Комунального підприємства "Янтарний" на користь ОСОБА_1 592 грн. 50
коп.3а оренду автомобіля.

Стягнути
з Комунального підприємства "Янтарний" на користь ОСОБА_1 1050 грн.
витрат на правову допомогу.

Стягнути з
Комунального підприємства "Янтарний" 51 грн. держмита у доход
держави.

Стягнути
з Комунального підприємства "Янтарний" 30 грн. інформаційно-технічних
витрат у доход держави.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд
м.  Херсона шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги,
з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.