РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2007 р.                                                           справа
№ 2-89907

Приморський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого
- судді   Турецької І.О. при секретарі -
Скоріній Т.С.

розглянувши,
у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2до Державного виробничого житлового побутового підприємства корпорації
"УКРБУД" про визнання права на користування житловою площею та про
зобов'язання не перешкоджати в реєстрації за місцем проживання, шляхом
оформлення відповідної заяви про реєстрацію (додаток №2), до Приморського РВ
ОМУ УМВС України в Одеській області про зобов'язання зареєструвати за місцем
проживання

ВСТАНОВИВ:

Представник
відповідача, особі Державного виробничого житлового побутового підприємства,
позов не визнала, пояснив у судовому засіданні наступне. На балансі даного
підприємства знаходиться сімейний гуртожиток, якій розташований за АДРЕСА_1

Позивач вселився
у квартиру НОМЕР_1, НОМЕР_2площею 21,0 кв. м. даного гуртожитку у 2003 р.
сумісно зі своєю матір'ю - ОСОБА_3., яка зареєструвала брак із наймачем даного
жилого приміщення - ОСОБА_2

ОСОБА_3.
була зареєстрована на даної площі у встановленим законом порядку, а позивач, із
невідомих її причин не був зареєстрований.

Так як,
у 2006 р. ОСОБА_3померла, у позивача, на думку представника, відсутні підстави
для його реєстрації як ч.1ена сім'ї на спірної жилої площі, так як він, не
відноситься до даної категорії осіб.

Представник,
в особі Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, позов не визнав,
поясняючи суду, що Приморській РВ ОМУ УМВС України в Одеській області не
перешкоджав позивачу в здійсненні реєстрації. На його думку, якщо позивач
дотримається порядку здійснення реєстрації, встановленого Законом України
" Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання", а саме
надасть органам внутрішніх справ заяву - додаток №2, яка заповнюється
балансоутримувачем  житла, де буде
письмова згода основного квартиронаймача, то ніяких перешкод для відмов у
реєстрації - не буде. Позивач ОСОБА_1., підтримуючи заявлені вимоги, суду
пояснив, що у 2003 р. його мати ОСОБА_3. зареєструвала брак з ОСОБА_2. і
сумісно з ним   поселилась к своєму
чоловіку в квартиру АДРЕСА_1 27.08.2003 р.
ОСОБА_3, у встановленому законом порядку була зареєстрована на
спірної житлової площі

18.09.2003 р.
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. звернулися до Державного виробничого житлового побутового
підприємства із заявою про реєстрацію ОСОБА_1.. Керівником даного підприємства,
була накладена резолюція про оформлення заяви, діючій на той період, а саме,
заяви - додаток №15.

Однак в
подальшому в реєстрації йому було відмовлено, в зв'язку з тим, що ОСОБА_2.
пішов у достроковий рейс і не мав можливості особисто розписатися в даному
документі.

27.09.2003
р. померла мати позивача і після того, йому, а також ОСОБА_2, відповідачі
неодноразово відмовляли в здійсненні реєстрації за місцем проживання. Позивач
стверджує, що він сирота, у нього немає іншого житла, він ніде не
зареєстрований і відсутність реєстрації місця проживання, порушує його
конституційні права на оформлення пенсії у зв'язку з утратою батьків, на службу
в армії, так як він, не може стати на воїнський облік.

ОСОБА_1та
його представник, обґрунтовуючи вимоги, посилаються на вимоги ст.ст. 64, 65 ЖК
України, які передбачають рівне право ч.1ена сім'ї наймача житлового приміщення
на користування ним. Позивач - ОСОБА_2., та його представник заявлені вимоги
підтримали по наступним підставам. Як, пояснив ОСОБА_2., він є наймачем
квартири АДРЕСА_1. Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3., вона за його згодою,
вселилася на дану жилу площу сумісно зі своїм сином - ОСОБА_1.. Він, сумісно з
ОСОБА_3звертався до житлового органу балансоутримувача з проханням
зареєструвати ОСОБА_1., однак не встиг особисто підписати заяву - додаток №15,
так як пішов рейс, а коли повернувся його дружина померла і йому було
відмовлено в реєстрації свого пасинка. Він вважає, що ОСОБА_1., відповідно до
ст. 64 ЖК України, вселився до нього як ч.1ен сімї, до наступного часу вони
проживають однією сім'єю, ведуть спільне господарство, він вважає його своїм
сином. Крім того, як пояснив ОСОБА_2., ОСОБА_1. є круглим сиротою, у нього,
крім

спірного
житла, іншого - не має, він ніде не зареєстрований і це, лишає його можливості
користуватися пільгами, які надані сиротам.

Суд,
з'ясувавши обставини справи та, перевіривши їх доказами вважає позов, на
підставі ст. 64, 65 ЖК України, Закону України " Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання" - обґрунтованим і підлягаючим
задоволенню з наступних підстав.

Судовим
розглядом установлено, що батьками ОСОБА_1 05.03.1984 року народження
були:   ОСОБА_1та ОСОБА_3.

21
серпня 1990 р. шлюб між ОСОБА_4. і ОСОБА_3. був розірваний і прізвище ОСОБА_3.
після реєстрації розірвання шлюбу стало - ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. помер.
Відповідно, до довідки адресно-довідкового бюро, ОСОБА_1. 17.01.2003 р. був

знятий з
реєстраційного обліку з квартириАДРЕСА_1і відомості про іншу реєстрацію -
відсутні. 24.07.2003 р. ОСОБА_3. зареєструвала шлюб ОСОБА_2 і сумісно зі своїм
сином вони вселилися як члени сім'ї, до нього у квартиру АДРЕСА_1. Як,
вбачається з ордера на жилу площу в гуртожитку від 25.03.1997 р., він був
наданий ОСОБА_2 на заняття кімнати НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1і, площею 21,0 кв.
м. Будинок АДРЕСА_1і має статус сімейного гуртожитку і знаходиться на балансі
Державного виробничого житлового побутового підприємства корпорації
"УКРБУД". Довідки відокремленого підрозділу по управлінню житлом
Будинко - управління №1 Державного виробничого житлового побутового
підприємства свідчать про те, що ОСОБА_3. була проживала і була зареєстрована
на спірної жилої площі з 17.08.2003 p., а ОСОБА_1.
проживає без реєстрації. Коли ОСОБА_2., та ОСОБА_3. 18.09.2003 p., звернулися до
відповідача в особі Державного виробничого житлового побутового підприємства із
заявою про реєстрацію ОСОБА_1. за спірною адресою, адміністрацією підприємства,
на це була дана згода, про що свідчить резолюція на заяві.

Однак,
після того, як відокремлений підрозділ по управлінню житлом Будинко -
управління №1, оформив заяву - додаток №15, яку необхідно подавати в органи
паспортної служби, ОСОБА_2не зміг її підписати, так як, пішов у достроковий
морський рейс. На цієї підставі, ОСОБА_1., заява по формі №15 не була надана.
27.09.2006 р. ОСОБА_3. - померла. Після її смерті, позивачі звернулися з
проханням здійснити реєстрацію ОСОБА_1. за місцем проживання в органи
внутрішніх справ, однак їм у цьому 21.11.2006 р. було відмовлено, на підставі
того, що, не надана заява встановлено зразка з письмовою згодою основного
квартиронаймача. Отримавши таку відповідь, ОСОБА_1знову звернувся з проханням
оформити належну заяву для реєстрації місця проживання к відповідачу, в особі
Державного

виробничого
житлового побутового підприємства, однак, 28.02.07 р. йому було відмовлено, по
причині того, що він ні є членом сім'ї наймача.

Встановлені
судом обставини, свідчать про те, що між сторонами по справі виникли
правовідносини, які повинні регулюватися нормами Житлового кодексу, а також
Законом України " Про свободу пересування та вільний вибір місця
проживання".

Як було
встановлено в судовому засіданні - ОСОБА_2. є наймачем жилого

приміщення
у сімейному гуртожитку.

В
Житловому кодексу України, не врегульовані правовідносини щодо користування
квартирами в сімейному гуртожитку, а тому відповідно до ст. 8 п. 7 ЦПК України,
суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія
закону).

Статті 64, 65 ЖК
України, регулюють користування жилими приміщеннями в будинках державного і
громадського житлового фонду.

Відповідно
до вказаних статей, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають із договору найму жилого приміщення.

Членами
сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають
разом із наймачем і ведуть спільне господарство.

Особи,
що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім"ї права користування жилим приміщенням, якщо при
вселенні між особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають із ним, не
було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Пленум
Верховного суду України в п. 9 постанови №2 від 12.04.1985 р. "Про деякі
питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України" роз'яснив, що вирішуючи спори про користування жилим приміщенням
осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий
встановлений порядок при їх вселенні, зокрема чи була письмова згода на це всіх
членів сім'ї, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це
приміщення постійним місцем їх, проживання, чи вели вони з наймачем спільне
господарство, тривалість часу їх проживання.

З урахуванням
обставин конкретної справи суд може взяти до уваги поважність причин, за яких
особа, котра вселилася до наймача як ч.1ена його сім'ї, не була прописана в
жилому приміщення (незаконно відмовлено в прописці тощо).

Фактичні
обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1. вселився в спірну квартиру при
наявності на це згоди всіх членів сім'ї, дане приміщення є його постійним
місцем проживання, із наймачем з 2003 р. він веде спільне господарство, нарівні
з наймачем несе витрати по сплаті комунальних послуг.

Суд,
вважає, що на підставі ст..
33 Конституції України, Закону України " Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання" у реєстрації ОСОБА_1. за місцем його
проживання незаконно було відмовлено.

Верховний
Суд України, вважає, що виходячи з положень ст..ЗЗ Конституції про гарантування
громадянам свободи пересування і вільного вибору місця проживання сама по собі
наявність чи відсутність прописки не може бути підставою як для визнання права
користування жилим приміщенням за особо, яка вселилася до наймача, так і для
відмови в цьому. Відповідно до ст. 3
Закону, вільний вибір місця проживання чи перебування - право
громадянина України на вибір адміністративно - територіальної одиниці.

Стаття 6
Закону, передбачає, що для реєстрації, особа подає письмову заяву,
забороняється, згідно зі ст. З вимагати для реєстрації місця проживання подання
особою інших документів.

Тому,
заперечення представника відповідача в особі Державного виробничого житлового
побутового підприємства про те, що ОСОБА_1. не є ч.1еном сім'ї наймача

ОСОБА_2,
і йому необхідно відмовити в позові, суперечать не тільки змісту ч. 2 64 ЖК

України, а також
вищевказаному Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11,
208-209, 212-215,218   ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2до Державного виробничого житлового побутового підприємства корпорації
"УКРБУД" про визнання права на користування житловою площею та про
зобов'язання не перешкоджати в реєстрації за місцем проживання, шляхом
оформлення відповідної заяви про реєстрацію (додаток№2), до Приморського РВ ОМУ
УМВС України в Одеській області про зобов'язання зареєструвати за місцем
проживання - задовольнити. Визнати за ОСОБА_1право на користування квартирою
НОМЕР_1, НОМЕР_2будинку АДРЕСА_1

Зобов'язати
Державне виробниче житлове побутове підприємство корпорації "УКРБУД",
Приморський РВ ОМУ УМВС України в Одеській області не перешкоджати ОСОБА_1,
ОСОБА_2в здійсненні реєстрації місця проживання ОСОБА_1 заАДРЕСА_1 Зобов'язати
Державне виробниче житлове побутове підприємство корпорації "УКРБУД"
заповнити ОСОБА_1 заяву про реєстрацію місця проживання (додаток№2) для надання
в Приморський РВ ОМУ УМВС України в Одеській області. Зобов'язати Приморський
РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, при умові надання ОСОБА_1заяви про
реєстрацію місця проживання (додаток №2) здійснити його реєстрацію заАДРЕСА_1

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення 10 -денного строку на подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у 20 -денний строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього
строку.

У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом..