Справа №2-1967/2007
2007 року                                                                            м.  Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.  Запоріжжя у складі
головуючого судді                                                                                     Гончар
при секретарі                                                                                             Сікорі
за участю адвоката                                                                                    ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.  Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,  -
18 серпня 2006 рокуОСОБА_2звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3,  в якому зазначає наступне. 15 лютого 2003 року був
укладений договір позики,  за яким
відповідачОСОБА_3 взяв у нього в борг гроші в сумі 4000 грн. та зобов'язався
повернути їх до 31 грудня 2003 року,  що
підтверджується розпискою відповідача від 15 лютого 2003 року. Зазначений в
розписці строк повернення суми позики збіг,
однак відповідач борг не повернув досі. На неодноразові його звернення з
вимогою повернути борг,  відповідач не
реагує. В зв'язку із чим,  позивач
просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_3 борг за договором позики в сумі 4000 грн.,  3 % річних від простроченої суми,  що складає 313, 32 грн.,  а всього 4313, 32 грн. та понесені судові
витрати в сумі 130 грн.,  із них: 100
грн. на оплату правової допомоги,  30
грн. - на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи.
У судовому засіданні
позивачОСОБА_2підтримав викладене у позовній заяві,  наполягав на раніше заявлених позовних
вимогах,  просив їх задовольнити в
повному обсязі. Пояснив,  що гроші
надавав відповідачу особисто в квартирі родича -ОСОБА_4  на кухні в гривнях,  відповідач гроші отримував і писав розписку
особисто,  борг не повернув досі.
Будь-яку квартиру в заставу,  як
зазначено в розписці відповідача,
він,  як позикодавець,  не брав.
У судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 та його представник за договором - адвокат ОСОБА_1,  позовні вимоги позивача не визнали в повному
обсязі,  просили у їх задоволенні
Пояснили,  що грошові кошти у сумі 4000 грн. відповідач
ОСОБА_3 дійсно отримував в квартирі родича позивачаОСОБА_2-ОСОБА_4 ,  в гривнях,
однак,  уОСОБА_4 ,  пізніше погодились,  що все ж таки у ОСОБА_2,  відповідач ОСОБА_3 особисто писав
розписку,  оригінал якої є в матеріалах
справи,  однак,  борг давно повернуто з відсоткамиОСОБА_2через
його родича -ОСОБА_4 ,  що підтверджується
показами допитаних в якості свідків осіб ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Розписку ж можна вважати недійсною,
тому що будь-яка квартира в заставу згідно розписки відповідача від 15
лютого 2003 року позикодавцем не бралась,
лише правоустановчі документи на квартиру відповідача спочатку були
передані відповідачемОСОБА_4 ,  однак
згодом вона їх повернула відповідачу.
Заслухавши осіб,  які приймають участь у справі,  дослідивши матеріали справи,  суд приходить до висновку,  що позов підлягає частковому задоволенню в
зв'язку з наступним.
Судом встановлено,  що відносини позики мали місце між
позивачемОСОБА_2та ОСОБА_3 15 лютого 2003 року.
На цей час діяв ще ЦК УРСР,  тому саме його нормами слід керуватись при вирішенні
зазначених правовідносин.
договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні
(позичальникові) у власність гроші,  а
позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.
Договір позики вважається укладеним у момент передачі
позики на суму понад п'ятдесят карбованців повинен бути укладений у письмовій
Той факт,  що міжОСОБА_2та ОСОБА_3 15 лютого 2003 року
був укладений договір позики,
підтверджується розпискою відповідача ОСОБА_3 від 15 лютого 2003 року,
Строк повернення боргу (позики) збіг 31.12.2003 року.
В зв'язку із чим, ОСОБА_2вимушений
був 18.08.2006 року,  тобто з додержанням
строку позовної давності,  звернуться до
суду із вищезазначеним позовом.
У судовому засіданні
позивачОСОБА_2надав суду оригінал розписки ОСОБА_3 від 15 лютого 2003 року,
яка була долучена судом до матеріалів цієї справи.
Тому,  доводи відповідача ОСОБА_3 в тій
частині,  що він повернувОСОБА_2грошові
кошти в сумі 4000 грн. із відсотками через його родича -ОСОБА_4 ,  що,  на
думку відповідача,  також підтверджується
показами допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5,ОСОБА_6,
ОСОБА_7,ОСОБА_4,  не можуть бути прийняті судом до уваги в силу  ст.
375 ЦК УРСР,  згідно змісту якої: в тих випадках,  коли договір позики повинен бути укладений у
письмовій формі,  заперечення його за
безгрошевістю шляхом свідоцьких показань не допускається.
Крім того,  свідокОСОБА_4
дала пояснення в судовому засіданні,
що з відповідачем ОСОБА_3 дійсно знайома давно,  стосунки були нормальні,  тому вона неодноразово давала йому в борг
кошти чи речі для закладу в ломбард,  які
він дійсно повертав з відсотками,  саме
бачити її при отриманні цих коштів могли інші особи,  які були допитані по цій справі в якості
свідків. Разом з тим,  вона грошей у
родичаОСОБА_2для передачі ОСОБА_3 15
лютого 2003 року не брала и
ОСОБА_3 не передавала,  також
вона не отримувала від ОСОБА_3
будь-яких грошей для передачіОСОБА_2на виконання розписки від 15 лютого
Згідно із ч. 1  ст.  11
ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін
та інших осіб,  які беруть участь у
справі.
ВідповідачОСОБА_3 та його
представник за договором - адвокат ОСОБА_1 не надали суду належних доказів в
підтвердження факту повернення боргуОСОБА_2особисто чи через будь-яку іншу
особу в сумі 4000 грн. з відсотками чи без такових (розпискуОСОБА_2про
отримання суми боргу від ОСОБА_3
або оригінал розписки ОСОБА_3
від 15 лютого 2003 року,  який мав би
знаходитись у відповідача ОСОБА_3
в разі повернення ним суми боргу позикодавцеві чи взагалі повинний був бути
Крім того,  відповідачОСОБА_3 після огляду
наданого суду позивачем оригіналу розписки ОСОБА_3 від 15 лютого 2003 року визнав,  що цю розписку він складав сам особисто,  на розписці його підпис,  в зв'язку із чим,  будь-якого зустрічного позову до суду про
визнання зазначеної розписки недійсною не подавав.
Доводи відповідача ОСОБА_3 в обґрунтування
його заперечень проти позову позивача в тій частині,  що він не знав,  що при поверненні боргу слід забирати
оригінал розписки у позикодавця собі чи знищувати цю розписку,  не можуть бути прийняті судом до уваги,  так як незнання законів не звільняє від
відповідальності ( ст.  68 Конституції
Бралась чи ні в заставу будь-яка
квартира у ОСОБА_3 позикодавцемОСОБА_2згідно
розписки ОСОБА_3 від 15
лютого 2003 року,  значення для
правильного вирішення справи по суті немає.
Розписку не можна вважати
недійсною,  тому що будь-яка квартира в
заставу згідно розписки відповідача від 15 лютого 2003 року позикодавцем не
бралась,  а лише правоустановчі документи
на квартиру відповідача,  які зі слів
самого відповідача спочатку були передані нимОСОБА_4 ,  однак згодом вона їх повернула
відповідачу,  як пояснив
свідокОСОБА_4  утримувати зазначені
документи позичальника не було сенсу у позивачаОСОБА_2Крім того, ОСОБА_3 просив їх
повернути,  так як хотів отримати гроші в
кредит в якомусь банку під заставу своєї квартири,  в тому числі,
з метою повернення боргу ОСОБА_2
При викладених обставинах,  суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача ОСОБА_3 на
користь позивачаОСОБА_2грошові кошти у сумі 4000,  0 грн.
Позовні вимоги позивачаОСОБА_2в
частині стягнення з відповідача ОСОБА_3
З % відсотків річних від простроченої суми суд вважає необгрунтованими і
такими,  що не підлягають задоволенню в
зв'язку з наступним: по-перше,  сплата
ОСОБА_3 3% відсотків річних від простроченої сумиОСОБА_2не передбачена
розпискою ОСОБА_3від 15
лютого 2003 року,  тобто не була
обумовлена сторонами при укладенні договору позики; по-друге,  нормами чинного на 15 лютого 2003 року ЦК УРСР також не було
передбачено можливість отримання позикодавцем будь-яких відсотків від
позичальника за користування позикою.
На підставі ч. 1  ст.  88
ЦПК України стороні,  на користь якої
ухвалене рішення,  суд присуджує з іншої
сторони понесені позивачем судові витрати,
що документально підтверджені. Якщо позов задоволено частково,  судові витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,  а відповідачеві - пропорційно до тієї частини
позовних вимог,  у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.
Звідси,  суд присуджує стягнути з відповідача на
користь позивача документально підтверджені понесені ним витрати на сплату
витрат на інформаційно - технічного забезпечення розгляду цивільної справи в
суді у сумі 27, 82 грн. (розрахунок: сума задоволених позовних вимог 4000 грн.
* 30, 0 грн./ сума заявлених позовних вимог 4313, 32 грн.).
Звідси,  суд мав би також присудити з відповідача на
користь позивача документально підтверджені понесені ним витрати на сплату
судового збору у сумі 47, 30 грн. (розрахунок: сума задоволених позовних вимог
4000 грн. * 51, 0 грн./ сума заявлених позовних вимог 4313, 32 грн.).
Однак,  судовий збір у сумі 51 грн. позивачем при
подачі позову не сплачувався,  так як він
звільнений від його сплати згідно положень Декрету КМУ «Про державне мито» 1993
року,  так як є інвалідом ІІ групи
(посвідчення Б № 406762).
При викладених обставинах,  в силу ч.3
ст.  88 ЦПК України суд
зобов'язаний стягнути судовий збір у сумі 47, 30 грн. з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави.
Щодо стягнення з відповідача на
користь позивача нібито понесених ним судових витрат у сумі 100 грн. на оплату
правової допомоги адвокатаОСОБА_811.08.2006 року,  суд приходить до висновку,  що в цій частині позивачеві слід відмовити в
повному обсязі в зв'язку з наступним.
Згідно із Граничними розмірами
компенсації витрат,  пов'язаних з
розглядом цивільних та адміністративних справ,
затверджених постановою Кабінету міністрів України № 590 від 27 квітня
2006 року,  граничний розмір витрат,  пов 'язаних з правовою допомогою
стороні,  на користь якої ухвалено судове
рішення,

якщо компенсація сплачується іншою стороною,  не може перевищувати суму,  що обчислюється виходячи з того,   що зазначеній особі,   виплачується 40 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Встановлено,  адвокатОСОБА_8участі при розгляді даної
цивільної справи судом не приймала взагалі.

Із
наданої суду позивачем копії виданої адвокатом ОСОБА_8 квитанції до
прибуткового касового ордеру № 21 від 11.08.2006 року не вбачається можливим
встановити,  що саме по цій цивільній
справі адвокат складав позовну заявуОСОБА_2та скільки часу (годин,  хвилин) у адвоката зайняла робота по
складанню даної позовної заяви.

Керуючись  ст.  68
Конституції України,   ст.
ст.  374-376 ЦК УРСР,  декретом КМУ «Про державне мито» 1993 року,  Граничними розмірами компенсації витрат,  пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ,  затверджених
постановою Кабінету міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року,   ст.
ст.  10,  11,
81,  ч. ч. 1,  3
ст.  88,  209,
212,  214-215,  218 ЦПК України,  суд , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2-
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.,  який мешкає за адресою: 69000 м.
АДРЕСА_1,  який зареєстрований за
адресою: 69000 АДРЕСА_2,  на користь
ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.,  який мешкає за адресою: 69000 АДРЕСА_3,  грошові кошти у сумі 4000,  0 гри. (чотири тисячі гривень).

В решті позовних
вимог - відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.,  який мешкає за адресою: 69000 м.
АДРЕСА_1,  який зареєстрований за
адресою: 69000 АДРЕСА_2,  на користь
ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.,  який мешкає за адресою: 69000 АДРЕСА_3,  понесені документально підтверджені судові
витрати у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи у сумі 27, 82 грн.

Стягнути
з ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.,  який мешкає за адресою: 69000 м.
АДРЕСА_1,  який зареєстрований за
адресою: 69000 АДРЕСА_2,  в дохід держави
судові витрати у вигляді судового збору у сумі 47, 30 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або шляхом безпосередньої подачі апеляційної скарги протягом
10 днів з дня проголошення рішення.