КОПІЯ                                                                                                         Справа
№2-1092/07
Рішення

іменем України

30 жовтня 2007 року                                                       м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський
міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Сеника Р.П. при
секретарі: Авраменко І.В. з участю позивачки: ОСОБА_1 відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про наклеп, приниження честі, гідності та ділової репутації та
відшкодування завданої таким чином моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про наклеп, приниження честі, гідності
та ділової репутації та відшкодування завданої таким чином моральної шкоди.

В позовній заяві
посилається на ту обставину, що вона з березня 2004 року працює на посаді начальника відділу культури і туризму виконавчого
комітету Володимир-Волинської міської ради, має вищу освіту, загальний
стаж в закладах культури і освіти 27 років, стаж служби в органах місцевого
самоврядування 5 років.

05 червня 2007 року на оперативній нараді у відділі культури і туризму, відповідач,
який на той час обіймав посаду директора історичного музею, у присутності
керівників установ культури на її зауваження про неякісне виконання доручення,
виражене нею спокійним тоном, порадив їй їти працювати в корівник, покерувати
доярками, а лише потім керувати працівниками культури.

Вважає, що цими
словами відповідач принизив її честь і гідність як людини, жінки, творчої особи, порушив її право на шанобливе і
справедливе ставлення до неї з боку співробітників, а також в
присутності її підлеглих піддав сумніву її
авторитет як посадової особи та ділові якості керівника.

Внаслідок таких
дій відповідача у неї погіршився стан здоров»я, що було спричинене значним
емоційним потрясінням: безсоння, підвищення артеріального тиску, нервозність,
приступи серцевої болі, вона втратила душевну рівновагу, що несумісно з творчою
роботою.

20 серпня 2007
року, під час попереднього розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до
відділу культури і туризму   виконавчого

2

комітету
Володимир-Волинської міської ради, в присутності судді та помічника судді, відповідач звинуватив її у здійсненні тиску на нього при написанні заяви про прийняття на роботу за контрактною
формою трудового договору, що вважає наклепом.

Просить публічного вибачення ОСОБА_2 за наклеп та приниження її честі, гідності та ділової репутації, а також стягнути в її користь
5000 грн завданої моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, в своїх поясненнях суду послалась на обставини, викладені в
позовній заяві, просить позов задовільнити. Зменшила позовні вимоги в частині
стягнення моральної шкоди, просить стягнути з
відповідача в її користь 1000 грн. моральної шкоди. В решті
позовні вимоги залишила без змін.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, суду пояснив, що дійсно 05 червня 2007
року на оперативній нараді у відділі культури і туризму, він, на той працюючи на посаді директора історичного музею, у присутності керівників установ культури на зауваження
позивачки про неякісне виконання доручення,
порадив їй їти працювати в корівник, покерувати
доярками, а лише потім керувати працівниками культури. Це його оціночне судження, а тому він не повинен нести за це висловлювання відповідальності. Стосовно висловлювань в суді під час попереднього
розгляду справи, то дійсно він висловлював про
тиск, який чинився на нього і не вважає це наклепом.

В задоволенні позову просить
відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши та дослідивши всі представлені сторонами докази, суд
приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних
підстав.

Згідно ст.3 Конституції України, ч.2 ст. 201 ЦК України, життя і здоров'я людини, її честь і
гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною
цінністю.

У
відповідності   до   ст.277
ЦК   України,   фізична  особа,
особисті немайнові   права
якої   порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною,   якщо
особа,   яка   її
поширила,   не  доведе протилежного.

Згідно ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу
до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної
особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом
про захист її гідності та честі.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з березня 2004 року працює на посаді начальника відділу культури і туризму
виконавчого комітету Володимир-Волинської
міської ради, має вищу освіту, загальний стаж в
закладах культури і освіти 27 років, стаж служби в органах місцевого самоврядування 5 років. Дана обставина підтверджується
копією диплома та копією трудової книжки позивачки та не оспорюється відповідачем.

Як пояснили сторони, 05 червня 2007 року на оперативній нараді у відділі культури і туризму, відповідач, на той працюючи на посаді
директора історичного музею, у присутності
керівників установ культури на зауваження

3

позивачки про
неякісне виконання доручення, порадив їй їти працювати в корівник, покерувати доярками, а лише потім керувати працівниками культури. Дана обставина сторонами не оспорюється та
стверджується показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, які були присутні на цій оперативній нараді і
підтвердили висловлювання відповідача.

Суд вважає, що доводи позивачки про те, що 05 червня 2007 року на оперативній
нараді у відділі культури і туризму, відповідач, на той працюючи на посаді директора історичного музею, у присутності керівників
установ культури на її зауваження
про неякісне виконання доручення, порадив
їй їти працювати в корівник, покерувати доярками, а лише потім керувати працівниками культури., знайшли своє
підтвердження в суді.

Спростувати доводи позивачки відповідач не зміг, а тому суд вважає поширену ним на оперативній нараді інформацію про
позивачку, такою, що принижує її честь і гідність як
людини та ділову репутацію як посадової особи та
керівника. Дані висловлювання носять образливий для позивачки характер і не
можуть бути розцінені судом як оціночні судження відповідача.

Суд вважає, що відповідача слід зобов»язати спростувати поширену ним інформацію
в той же спосіб, в який він її поширив.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні
честі   та гідності фізичної
особи, а також ділової  репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим   майном
або   в   інший
спосіб.   Розмір   грошового
відшкодування моральної      шкоди
визначається     судом      залежно      від
характеру правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань,   погіршення здібностей
потерпілого    або позбавлення
його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших
обставин,   які мають істотне значення. При   визначенні
розміру   відшкодування   враховуються вимоги розумності і
справедливості.

У відповідності до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано
майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Доводи позивачки про пережитий нею внаслідок неправомірної поведінки відповідача стрес, погіршення стану її здоров»я, що було
спричинене значним емоційним потрясінням:
безсоння, підвищення артеріального тиску, нервозність, приступи серцевої болі, вона втратила душевну рівновагу, що несумісно
з творчою роботою, підтверджуються також наявними в матеріалах справи довідкою про стан її здоров»я та випискою з особової карточки позивачки, а також показами свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які підвтвердили що після висловлювань
відповідача позивачка пережила значне нервове потрясіння.

4

За таких обставин справи суд вважає, що між поширенням відповідачем
інформації, що порочить честь та гідність позивачки, її ділової репутації та душевними стражданнями з цього приводу, існує причинний
зв»язок.

Моральну шкоду, яку просить стягнути з відповідача в свою користь позивачка, суд визначає в сумі 500 грн. При цьому суд
враховує характер та глибину страждань позивачки та їх тривалість.

Разом з тим, суд вважає, що висловлювання відповідача про здійснення на нього тиску при укладенні з ним трудового договору у
формі контракту, які він висловив на попереднього
розгляді цивільної справи за його позовом до відділу культури і туризму виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, в присутності судді та помічника судді, не
носять образливого характеру і не можуть бути розцінені
як наклеп, а тому в цій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати суд покладає на відповідача, відповідно до ст. 88 ІДПК України.

На підставі ст.3 Конституції України, ст.ст.23, 201, 277, 280, 297 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 60, 61, 88, 213-215 ІДПК
України, суд -

вирішив:

Позов задовільнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 в місячний строк
публічно вибачитись перед ОСОБА_1 за приниження її
честі, гідності та ділової репутації, в присутності керівників установ культури
і туризму виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_1 500 грн. моральної шкоди, 25 грн.
50 коп. витрат по сплаті   судового
збору   та   15
грн.   витрат   за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а
всього стягнути в її користь 540 грн. 50 коп. В решті позову
відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви
про апеляційне оскарження.