У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28
листопада 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,      Прокопчука Ю.В.,  Костенка А.В.,    Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ)
“Київбудінвест”,              третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) “Тюменьтрансгаз”, про визнання права
власності на жилий будинок, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з указаним позовом, посилаючись
на те, що 7 квітня 1995 року ЗАТ “Київбудінвест” уклало з ТОВ “Тюменьтрансгаз”
контракт № 4/7, згідно з яким ЗАТ “Київбудінвест” зобов'язалось своїми силами збудувати
та передати ТОВ “Тюменьтрансгаз” жилі будинки АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6 та
АДРЕСА_1, АДРЕСА_7, АДРЕСА_3 та будинок АДРЕСА_2.

4 листопада 2003 року між позивачем, відповідачем та третьою особою був
укладений договір, відповідно до якого ТОВ “Тюменьтрансгаз” уступив ОСОБА_1
право вимагати від ЗАТ “Київбудінвест” зведення та передання йому будинку
АДРЕСА_1.

У зв'язку з цим позивач вважаючи, що в такий спосіб набув права вимоги на
захист права власності на цей будинок та, що ЗАТ “Київбудінвест” незаконно
оформило на себе право власності на будинок АДРЕСА_1, просив суд визнати за ним
право власності на цей будинок.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 25 липня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2006 року
рішення міськрайонного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову
ОСОБА_1 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставив питання про скасування ухваленого
апеляційною інстанцією рішення, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У серпні 2007 року сторони подали на затвердження суду мирову угоду від 27
липня 2007 року, укладену між ОСОБА_1 та ЗАТ “Київбудінвест”, відповідно до
якої сторони домовилися про наступне:

1. Зміст спірних правовідносин.

1.1. 04 листопада 2003
року між позивачем, ТОВ „Тюменьтрансгаз" та ЗАТ “Київбудінвест" було укладено
договір уступки права вимоги
№ 10, відповідно до умов якого ТОВ „Тюменьтрансгаз" уступав на користь ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1.

1.2. 18 травня 2005 року Дударківською сільською радою було винесено
рішення про оформлення права власності на вказаний будинок,      24 червня 2005 року будинок був прийнятий
державною комісією, 13 вересня 2005 року право власності на будинок було
зареєстровано за відповідачем.

1.3. Убачаючи в наведених у п. 1.2. діях порушення своїх
прав, позивач звернувся до Бориспільського
міськрайонного суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. 25 липня 2006 року позов було
задоволено. Рішенням апеляційного суду
Київської області від 24 жовтня 2006 року рішення суду першої інстанції скасовано,
у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із рішенням апеляційної інстанції, позивач подав до Верховного
Суду України касаційну скаргу. Ухвалою Верховного Суду України виконання
рішення апеляційного суду Київської області
було зупинено.

2.  Визначення прав та обов'язків
щодо предмета спору.

2.1.
Предметом спору у справі є жилий будинок АДРЕСА_1 Київської області.

2.2.
Ураховуючи вимоги позивача, правовідносини, які склались між сторонами за вказаним у п.1.1. угоди договором
уступки права вимоги, а також ту обставину, що відповідач та третя особа дійшли згоди щодо
виконання взаємних зобов'язань за контрактом №4/7 від 07 квітня 1995 року, сторони домовились про те, що право
власності на предмет спору переходить до
позивача таким чином:

2.2.1. Зобов'язання відповідача перед
позивачем за вказаним у п. 1.1 цієї угоди договором уступки  права вимоги
вважаються  виконаними з моменту
реєстрації Бориспільським районним
бюро технічної інвентаризації права власності на предмет спору за позивачем.

2.2.2. Ураховуючи ту
обставину, що під час укладання наведеного договору уступки права вимоги сторони ставили  на меті
набуття  позивачем  права власності на новостворене
нерухоме   майно,   відповідач
як організація, яка безпосередньо збудувала вказану в п. 2.1.
нерухомість, визнає право власності на предмет спору за позивачем.

2.2.3.
Реєстрація права власності
на предмет спору за позивачем проводиться останнім  або
його  належним  чином уповноваженими  особами на підставі цієї мирової угоди,  яка відповідно до п.14 додатку          № 1
до пункту 2.1 Тимчасового положення   про   порядок
реєстрації   прав   власності
на   нерухоме  майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого
проводиться реєстрація прав власності на
об'єкти нерухомого майна.

2.2.4. Витрати  на
проведення реєстрації права
власності на предмет спору за позивачем покладаються на останнього.

2.2.5. Сторони домовились,
що з моменту реєстрації за позивачем права власності на спірну нерухомість, указану в п. 2.1. цієї мирової
угоди, вони не мають одна до одної  будь-яких   інших   претензій,
що   безпосередньо    пов'язані правовідносинами за вказаним
договором уступки права вимоги, а також відшкодування упущеної вигоди,
моральної шкоди та інших немайнових збитків.

3. Інші умови.

3.1. Цією угодою сторони дійшли згоди стосовно розподілу судових витрат і
взаємопогодили, що сплачений за розгляд справи судами першої та касаційної
інстанцій судовий збір (державне мито) та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи покладаються на позивача, а сплачений за розгляд
справи судом апеляційної інстанції судовий збір (державне мито) та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи покладаються на відповідача.

3.2. Сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов цієї Угоди вони
дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання спору.

3.3. Сторони визначають, що з урахуванням положень цієї угоди та норм,
договорів і документів, на які є в ній посилання, визначені всі суттєві умови
та існують належні підстави для визначення зобов'язань сторін.

3.4. Сторони мають належне уявлення про сутність цієї угоди та всіх її
елементів. Не існує ніяких факторів, які могли б вплинути на їх не уявлення про
мету цієї угоди.

3.5. Сторони підтверджують, що вищевикладені умови відповідають   їхньому волевиявленню і породжують настання
бажаних наслідків, які відповідають їхнім дійсним інтересам.

3.6. Перед передачею угоди на затвердження судом їй надається нотаріальна
форма. Витрати на нотаріальне посвідчення угоди покладаються на позивача.

3.6 Ця угода відповідно до ст. 334 ЦПК України передається на затвердження
та набуває чинності після відповідного затвердження ухвалою суду.

Відповідно до ст. 334 ЦПК України в суді касаційної інстанції сторони мають
право укласти між собою мирову угоду.

Подана на затвердження суду мирова угода від 27 липня 2007 року відповідає
вимогам чинного законодавства, тому судові рішення підлягають скасуванню з
визнанням мирової угоди та закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 205, 206, 334, ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Рішення Бориспільського міськрайонного суду від 25 липня 2006 року та
рішення апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2006 року скасувати.

Визнати укладену між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством
“Київбудінвест” мирову угоду від 27 липня 2007 року, згідно з якою: право власності
на жилий будинок АДРЕСА_1, визнається за ОСОБА_1.

Реєстрація права власності на жилий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 проводиться останнім  або
його  належним  чином уповноваженими  особами на підставі цієї мирової угоди,  яка відповідно до п.14 Додатку №1  до пункту 2.1 Тимчасового положення   про
порядок   реєстрації   прав
власності   на   нерухоме
майно є правовстановлюючим документом, на підставі
якого проводиться реєстрація прав власності
на об'єкти нерухомого майна.

Витрати  на
проведення реєстрації права
власності  на  жилий будинок АДРЕСА_1, за ОСОБА_1
покладаються на нього.

Сплачений за розгляд справи судами першої та касаційної інстанцій судовий
збір (державне мито) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи покладаються на ОСОБА_1,
а сплачений за розгляд справи судом апеляційної інстанції судовий збір
(державне мито) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи покладаються на закрите акціонерне товариство “Київбудінвест”.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства “Київбудінвест”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю “Тюменьтрансгаз”, про
визнання права власності на жилий будинок закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В.
Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка