РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6
листопада 2007р. Ленінський районний суд м. Луганська, у
складі:

головуючого - судді Матвєйшиної О.Б.

при
секретарі                            Бел'янінової
Л.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ „Антей-Сервіс" до
Луганської міської Ради, ОСОБА_1про визнання неправомірними рішень, усунення
перешкод, про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року позивач
ТОВ «Антей-Сервіс» м. Луганська звернувся до суду з позовом до відповідачів
Луганська міська рада та ОСОБА_1. в якому послався, що   він є
землекористувачем земельної ділянки у АДРЕСА_1, біля магазину «Українська
паляниця» площею 72
кв.м. на умовах оренди строком до 24 жовтня 2008 року під
розміщення торгівельного кіоску. У травні 2007 року він з метою заміни кіоску
на більш нову модель, зняв його, а коли прибув для установки нового кіоску, то
виявив, що відповідачкаОСОБА_1 зайняла належну йому вказану земельну ділянку,
огородивши її та почала будівельні роботи, посилаючись на те, що рішенням
відповідача Луганської міської ради від 23 грудня 2005 року № 38/70 їй було
дано дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки під розміщення та
будівництво торгівельного павільйону у АДРЕСА_1, а рішенням цього ж відповідача
Луганської міської ради від 24 березня 2006 року за № 42/139 їй надано в оренду
земельну ділянку для вказаних цілей. При з'ясуванні обставин отримання
відповідачкою   земельної ділянки,
виявилося, що більша частина земельної ділянки, виділеної відповідачці
накладається на земельну ділянку, якою він користувався протягом багатьох
років, чим було порушено його земельні права, оскільки у нього земельна ділянка
не вилучалася, договір оренди не розривався, ніякої згоди на передачу земельної
ділянки відповідачці ОСОБА_1 він не надавав, ніяких узгоджень з цього приводу з
ним не було. Тому позивач вважає, що він є законним землекористувачем, а
вказані рішення відповідача є протиправними, тому він просить визнати вказані
рішення відповідача Луганської міської ради протиправними, та скасувати їх,
зобов'язати відповідачку ОСОБА_1усунути перешкоди у користуванні вказаною
земельною ділянкою, шляхом звільнення її та зносу огорожі.

У подальшому позивач
доповнив свої вимоги, посилаючись на ті обставини, вказав, що на підстав!
оскаржуваних ним рішень відповідача Луганської міської ради 11 квітня 2006 року
між відповідачами було укладено договір оренди спірної земельної ділянки,
вважає, що цей договір не відповідає вимогам закону, порушує їх права, а тому
просить визнати його недійсним.

У судовому засіданні
представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі, дав
суду пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві, просить позов
задовольнити.

Представник відповідача
Луганської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги   визнав, не заперечував, що дійсно при
виділенні земельної ділянки відповідачці ОСОБА_1. сталося випадкове накладення
цієї земельної ділянки на земельну ділянку, якою користується позивач.

Відповідачка ОСОБА_1., в особі її представників у судовому засіданні позовні
вимоги не визнали, вважають, що позивач втратив право на користування спірною
земельною ділянкою, оскільки своєчасно не продовжив оренду цієї земельної
ділянки, а всі

рішення та угоди щодо такого продовження його
землекористування, відповідачкою оскаржено в іншому провадженні, тому цю
земельну ділянку їй було виділено на законних підставах.

Представник третьої особи
Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю просив прийняти рішення
згідно з матеріалами справи, та наданими сторонами доказами.

Представник третьої особи
Луганського відділення АКБ
«Правекс-Банк» своїх заперечень проти позову не надав.

Заслухавши пояснення
сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

У відповідності зі ст.. 12 Земельного Кодексу України та Закону України «Про місцеве
самоврядування» до компетенції відповідача Луганської міської ради входить
вирішення питання про надання земельних ділянок фізичним та юридичним особам у
користування, в тому числі і в довгострокову оренду.

Згідно зі ст.. 16 Закону України «Про оренду землі» надання земельної
ділянки в оренду здійснюється у порядку, встановленому Земельним Кодексом
України .

Ст..
124 Земельного Кодексу України передбачає, що надання в
оренду земельної ділянки громадянам та юридичним особам зі зміною цільового
призначення та з земель запасу під забудову здійснюється за проектами
відведення земельної ділянки з дотримання правил, встановлених ст.. 118,123
Земельного Кодексу України

Ст.  123 Земельного Кодексу України передбачено, що проект   відведення земельної ділянки погоджується із
землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної
спадщини. При цьому до клопотання про відведення земельної ділянки додаються
матеріали, передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу, ці   документи, що обґрунтовують її розмір,
призначення та місце розташування повинні включати:   викопіювання
з  генерального  плану
або   іншої містобудівної
документації  населеного   пункту,
копію плану земельної ділянки з нанесенням на ній варіантів розміщення
об'єкта із  зазначенням  загальної
площі,  яку  необхідно вилучити, зазначаються також склад
угідь земельної ділянки, що вилучається, та умови її відведення.

Зі змісту вказаних норм
права випливає, що в оренду може бути передано тільки вільну земельну ділянку,
а якщо вона комусь раніше вже надана, то тільки після вилучення її у
встановленому законом порядку у цього землекористувача.

Судом встановлено, що
позивач ТОВ «Антей-Сервіс» м. Луганська з 1996 року є землекористувачем земельної ділянки площею 72 кв.м. під розміщення торпвельного кіоску  у АДРЕСА_1, біля магазину «Українська
паляниця» на умовах оренди строком до 24 жовтня 2008
року. У травні 2007 року позивач з метою заміни цього
кіоску на більш нову модель, зняв його, а коли прибув для установки нового
кіоску, то виявив, що відповідачкаОСОБА_1 зайняла належну позивачеві вказану
земельну ділянку, огородивши її та почала на ній будівельні роботи.

Судом також встановлено, що
рішенням відповідача Луганської міської ради від 23 грудня 2005 року № 38/70
відповідачці ОСОБА_1. було дано дозвіл на розробку проекту відводу земельної
ділянки під розміщення та будівництво торпвельного павільйону у АДРЕСА_1, а
рішенням цього ж відповідача Луганської міської ради від 24 березня 2006 року
за № 42/139 їй надано в оренду цю земельну ділянку для вказаних цілей. Однак
при прийнятті вказаних рішень відповідачем Луганською міською радою не було
звернуто увагу на те, що    більша частина
земельної ділянки, виділеної відповідачці ОСОБА_1. накладається на земельну
ділянку, якою

користувався протягом багатьох, років позивач,
розташовану у АДРЕСА_1, біля магазину «Українська паляниця».

Вказані обставини
підтверджуються поясненнями   позивача,
частково поясненнями відповідачки ОСОБА_1, підтверджується поясненнями
відповідача Луганської міської ради, вищезазначеними рішеннями на ім'я
відповідачки ОСОБА_1, додатками узгоджень до них, копії яких знаходяться у
справи, викопіюваннями з планів земельних ділянок, рішенням виконкому
Луганської міської ради від 27 листопаду 1996 року № 612, договором оренди від
10 лютого 1997 року за № 1824, рішенням виконавчого комітету Луганської міської
ради від 29 січня 1998 року за №38/20, додатковою угодою до договору оренди від
3 лютого 2006 року на ім'я позивача, копії яких знаходяться у справі.

За таких обставин, суд
вважає встановленим, що у даному випадку відповідачці Шалімовій CO. було виділено
відповідачем Луганською міською радою для надання в оренду земельну ділянку,
яка не є вільною.

Таким чином, відповідачем
Луганської міською радою при винесенні вказаних рішень від 23 грудня 2005 року № 38/70 та від 24 березня 2006 року за № 42/139 щодо
відповідачки ОСОБА_1 було порушено
права позивача, як землекористувача, та не враховано вимоги закону, яких
потрібно дотримуватися при вирішенні питань надання земельних ділянок у оренду.

Доводи відповідачки ОСОБА_1про те, що ніяких накладок земельних ділянок немає, на увагу
не заслуговують, оскільки ця обставина визнається відповідачем Луганською
міською радою, яка приймала рішення про виділення земельних ділянок. Крім того,
ці доводи спростовуються її ж поясненнями про те, що нею в іншому провадженні
заявлені вимоги про скасування та визнання недійсними правовстановлюючих
документів на право користування позивачем спірною земельною ділянкою, тобто
вона фактично тим самим визнає, що виділена їй земельна ділянка знаходиться у
користуванні позивача.

Доводи відповідачки ОСОБА_1про те, що до вирішення питання за її позовами про
правомірність користування позивачем спірною земельною ділянкою неможливо
визначитися з законністю винесення відповідачем Луганською міською радою
оскаржуваних позивачем рішень щодо надання їй земельної ділянки, на увагу не
заслуговують, оскільки ця обставина не впливає на висновки суду про
неправомірність цих рішень відповідача Луганської міської ради.

Суд вважає, що цей
відповідач перш ніж приймати оскаржувані рішення стосовно надання земельної
ділянки відповідачці ОСОБА_1, повинен був достовірно з'ясувати відсутність інших претендентів на цю
земельну ділянку, а за наявності кількох таких претендентів визначити у
встановленому законом порядку, кому з них її надати у користування, що виконано
не було.

Тому наявність іншого спору
щодо оскарження правомірності користування земельної ділянкою з боку позивача,
не є підставою для відмови у скасуванні рішення органу місцевого
самоврядування, яке прийнято з порушенням законодавства.

До компетенції суду не
входить у разі виникнення земельного спору між претендентами на одну й ту ж
земельну ділянку вирішувати, кому з них надати перевагу, це входить до
компетенції органу місцевого самоврядування, який вирішує питання про надання
земельної ділянки.

За таких обставин рішення
відповідача Луганської міської ради від 23 грудня 2005
року № 38/70 та від 24 березня 2006 року за № 42/139 підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Судом встановлено, що на
підставі вказаних вище рішень відповідача Луганської міської ради 11 квітня 2006 року між цим
відповідачем та відповідачкою ОСОБА_1було укладено договір оренди спірної
земельної ділянки.

Вказані обставини
підтверджуються поясненнями сторін, договором оренди, копія якого знаходиться у
справі.

Згідно зі ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені 203 цього Кодексу, у тому числі вимог про те, зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а
також  моральним засадам   суспільства.

Оскільки судом встановлено,
що у даному випадку  рішення відповідача
Луганської міської ради про передачу відповідачці ОСОБА_1спірної земельної
ділянки в оренду підлягає скасуванню, то відпали підстави для укладення договору
оренди земельної ділянки з цією відповідачкою, тобто на даний час  вказаний договір оренди не відповідає вимогам
закону, а тому він підлягає визнанню недійсним.

Доводи відповідачки ОСОБА_1 про те, що договір є правомірним у даному випадку на
увагу не заслуговують, оскільки спростовуються вищенаведеним.

Судом встановлено, що
відповідачка ОСОБА_1.
огородила спірну земельну ділянку та розпочала там
ремонтно-будівельні роботи.

Згідно зі ст.. 152 Земельного Кодексу України власник  земельної ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За таких обставин, суд
вважає, що позивач має право вимагати усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, а відповідачка ОСОБА_1 усунути ці перешкоди та повинна звільнити-її.

Керуючись ст. 10,15,57,60,212
ЦПК України, ст. 203,215 ЦК України, ст. 12,118,123,124,151,152
Земельного Кодексу України, Законом України „Про місцеве
самоврядування", Законом України „Про оренду землі", суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ТОВ
«Антей-Сервіс» м. Луганська - задовольнити.
Рішення Луганської міської ради від 23 грудня 2005 року №38/70 про надання
ОСОБА_1дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки під розміщення та
будівництво торгівеііьногр павільйону у АДРЕСА_1, біля будинку №60, та рішення
Луганської міської ради від 24 березня 2006 року за № 42/139 про надання
ОСОБА_1в оренду вказаної земельну ділянку для зазначених цілей - визнати
протиправними та скасувати їх.

Визнати недійним договір оренди
земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1, біля будинку №60, (біля магазину
«Українська паляниця») укладений 11 квітня 2006 року між Луганською міською
радою та Шалімовою Світланою Олексіївною, посвідчений приватним нотаріусом
Луганського нотаріального міського округу ОСОБА_2 за реєстром НОМЕР_1.

Зобов'язати ОСОБА_1 усунути
перешкоди ТОВ «Антей-Сервіс» м. Луганська у користуванні вказаною земельною
ділянкою у АДРЕСА_1, ( біля магазину «Українська паляниця») шляхом звільнення
її та зносу огорожі.

Рішення може бути оскаржено
в апеляційний суд Луганської області. Заяву про апеляційне оскарження рішення
суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви; про апеляційне оскарження.