Справа №2-1718/07
РІШЕННЯ

Іменем   України

22 листопада 2007 року
Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого                                      судді
Макарової Т.Ю.

при
секретарі                                                Зубенко
Г.В.

за участю
сторін,  представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_4,  представника відповідачки ОСОБА_2 -
ОСОБА_5,  третіх осіб на стороні
відповідачів - ОСОБА_6. та Комунального житлового підприємства №6 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3

Про усунення
перешкод у праві власності на житлове приміщення

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з вищенаведеним позовом,
та просить суд винести рішення,
яким вселити його в квартиру,  що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,  зобов,
язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні вказаним житловим
приміщенням,  стягнути з відповідачів
солідарно на його користь на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Відповідачі
ОСОБА_3,  ОСОБА_2 та її представник за
довіреністю -ОСОБА_5 проти позову заперечують. Відповідачка ОСОБА_2 суду
пояснила,  що спірна квартира була
отримана її батьками ще у 1962 році. Разом з батьками в цій квартирі з
дитинства багато років проживала вона та її брат ОСОБА_7 В 2000 році її батьком
-ОСОБА_10та братом - ОСОБА_7,  який на
той час проживав разом з батьком,  спірна
квартира була приватизована. Брат та батько померли. На цей час вона є
власником !Л частки спірної квартири,  її
син - ОСОБА_3 - є власником 1/2 частки квартири,  а позивачу також належить % частка квартири.
Той факт,  що позивачу належить 1/4
частка квартири вони не заперечують,  але
заперечують проти вселення позивача. Спірна квартира складається з 2-х суміжних
кімнат,  житлова площа квартири -26, 8
кв.м,  загальна - 44, 69 кв.м.  На цей час,
крім відповідачів,  в квартирі
проживають також дружина відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та їх малолітній син -
ОСОБА_8,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Сумісне
проживання в одній квартирі позивача та відповідачів є неможливим,  так як це буде суперечити усім житловим,  санітарно-гігієнічним нормам проживання,  та просто людським стосункам.  Спірну квартиру неможливо розділити в
натурі,  так як частка позивача є незначною.
Крім цього,  позивач ніколи не проживав у
спірній квартирі,  та потреби в цьому
житлі не має. На протязі 6-ти років квартирою не цікавився,  житлові послуги не сплачував,  заборгованість,  яка залишилася після батька не погашав. До
2006 року позивач мав своє житло,  яке
продав,  а незабаром купив собі
автомобіль «Мазда» держномер НОМЕР_1
та будинок за адресою: АДРЕСА_2,  який у
своєму позову він вказує як адресу квартири,
яку він ніби-то знімає. Категорично заперечує проти стягнення з них
моральної шкоди,  так як з моральної
точки зору на спадщину позивач не заслуговує,
бо під час життя батька,  на
протязі близько 20 років він ні разу з ним не спілкувався,  не допомагав,
коли той тяжко хворів. Навіть участі в похоронах батька позивач   не приймав. Свідоцтво про спадщину   на позивача

оформила йому сама
відповідачка за свої кошти. Вона неодноразово пропонували позивачу сплатити
кошти в розмірі 3 тисячі гривень та погасити борги,  але позивач на ці пропозиції не погоджується.

Відповідач
ОСОБА_3 суду пояснив,  що проживання
позивача разом з його сім, єю є неможливим,
оскільки це суперечить моральним нормам,
та порушує їхні права. Виплатити позивачу його частку одразу вони не
мають можливості за браком коштів,  але
вони не відмовляються сплатити позивачу його частку поступово. Вважає,  що не вони,
а саме позивач завдає їм моральної шкоди,  погрожуючи заселити до їх житла сторонніх
осіб.

Представник
відповідачки ОСОБА_2 за довіреністю вважає,
що в даному випадку,  так як
частка позивача в спільному майні є незначною,
її неможливо виділити в натурі,
до того ж спірне майно є неподільним,
сумісне володіння і користування спірним майном також виявляється
неможливим,  а тому для задоволення
позовних вимог законних підстав немає. Відповідачі та їх представник просять в
позові відмовити.

Позивач
ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав,  та суду пояснив,  що на підставі свідоцтва про право власності
на спадщину йому належить 1/4 частка спірної квартири. Вказана частка квартири
була отримана ним як спадок після його батька - ОСОБА_7,  який помер 4.02.2001 року.

Після
того,  як він отримав всі необхідні документи
про право власності на квартиру та був зареєстрований як такий,  що проживає у цій квартирі,  він неодноразово намагався вселитися в
квартиру,  однак відповідачі його навіть
не впустили на поріг. Відповідачі не дають йому ключі від квартири,  і взагалі вважають,  що на квартиру він не має жодного права.
Кошти,  які йому пропонували відповідачі
у розмірі 3000 грн. не відповідають його частці,  так як ринкова вартість квартири значно
більша,  ніж оцінка БТІ. Перешкоджаючи
йому користуватися квартирою,
відповідачі порушують його права як власника,  оскільки він не має можливості володіти та
користуватися своїм майном.

У
зв"язку з ситуацією,  що
склалася,  він вимушений був звертатися
до Інгулецького РВ КМУ УМВС України у Дніпропетровській області,  але допомоги стосовно захисту своїх прав не
отримав. Фактично він залишився беззахисним.
Вже більше ніж 8 місяців він не може спромогтися заселитись до власної
квартири,  і все це з вини
відповідачів,  які своїми протиправними
діями завдають йому моральної шкоди,  яка
полягає у приниженні його честі та гідності,
оскільки вони просто зневажають його права. Вони вважають,  що оскільки позивач молодший,  то не має жодних прав,  у тому числі не може проживати у спірній
квартирі. У зв"язку з цим він вимушений наймати квартиру і витрачати на це
додаткові кошти. Протиправними діями відповідачів йому спричинено моральної
шкоди. Розмір моральної шкоди він оцінює у 10000, 00 грн.

Представник
позивача позовні вимоги підтримав. Суду пояснив,  що позивач,
як співвласник нерухомого майна,
має право володіти та користуватися спірним майном.  Відповідачі перешкоджають позивачу це робити.
Відмовляються вирішувати це питання добровільно,  заявляють,
що будуть розмовляти з позивачем стосовно квартири тільки після
того,  як його вселить до квартири суд.
Позивач не вимагає виділу своєї частки в натурі,  оскільки відповідачі неодноразово
заявляли,  що в них немає коштів,  щоб сплатити позивачу його частку за ринковою
вартістю квартири. Позивач також не просить визначити порядок користування
спільним майном,  оскільки вважає,  що вони б змогли домовитися з відповідачами
стосовно порядку користування житлом,  та
він буде згоден на любий варіант,  який
йому запропонують відповідачі. Пояснив також,
що позивач на цей час свого житла не має. Частка будинку по АДРЕСА_2
належить не позивачу,  а гр.
ОСОБА_9,  з якою позивач тимчасово
проживає. Автомобілем,  на який посилаються
відповідачі,  позивач користується на
підставі довіреності,  і він йому також
не належить. Порушуючи права позивача,
та перешкоджаючи йому навіть оглянути житло,  відповідачі спричиняють йому моральної
шкоди,  так як він вимушений для захисту
своїх прав звертатися до суду,  витрачати
свій час та кошти на вирішення своїх законних прав. Просить вселити позивача о
спірної квартири,  зобов, язати
відповідачів не чинити позивачу перешкод у користуванні вказаним житловим
приміщенням,  стягнути з відповідачів
солідарно на користь позивача відшкодування
моральної   шкоди   -
10000, 00   грн.   та
судові   витрати   по   справі:

повернення
судового збору,  витрат на ІТЗ,  за правову допомогу - 200, 00 грн.

3-я
особа ОСОБА_6. проти позову заперечує,
вважає вселення позивача не можливим.

Представник
3-ї особи КЖП №6 проти позову в частині вселення позивача та усунення перешкод
зі сторони відповідачів у користуванні житловим приміщенням не заперечує.
Вважає,  що позивач,  як співвласник має право на користування
спірною квартирою. В частині вимог стосовно відшкодування моральної шкоди
покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9
суду пояснила,  що з позивачем ОСОБА_1
вони спільно проживають приблизно 2 роки. Шлюб реєструвати поки що не
збираються. Спочатку вони знімали житло,
так як свого житла ні в кого з них не було. В лютому 2007 року вона
уклала з банком договір іпотеки,  та
отримала кредит,  на який купила частку
будинку по АДРЕСА_2. Термін повернення кредитних коштів 10 років. Це житло
належить тільки їй і позивач на нього права не має. їй відомо,  що ОСОБА_1 є співвласником квартири по
АДРЕСА_1в м. Кривому Розі,  він
зареєстрований за цією адресою. їй відомо,
що відповідачка ОСОБА_2 пропонувала позивачу відмовитися від
квартири,  за 3000 грн.,  але ОСОБА_1 на такі умови не погодився. Вони
приходили до відповідача ОСОБА_3,  щоб
поговорити про квартиру,  але той не став
з ними розмовляти і заявив,  що місце
позивача на сходах біля дверей і без суду він нічого не отримає. Відповідачі
ігнорують права позивача,  перешкоджають
йому у користуванні житлом.

Вислухавши
сторони,  3-х осіб,  свідка,
вивчивши матеріали справи,  суд
приходить до наступного.

В
судовому засіданні встановлено,  що
первісно спірна квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло за
№ 204,  виданого 20.07.2000 року згідно з
розпорядженням від 24.05.2000 року за №1-86 Управління житлово-комунального
господарства Криворізького міськвиконкому та зареєстрованого у Криворізькому
БТІ в реєстровій книзі за № 177П-591-591 належала на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_10 - діду позивача та відповідача ОСОБА_3,  батьку відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_7 -
батьку позивача та брату відповідачки ОСОБА_2/а.с. 98,  19, 29, 79/.

Встановлено
також,  що батько позивача -ОСОБА_7 помер
4.02.2001 року/а.с.  82/,  та після його смерті відкрилася спадщина -1/2
частки квартири АДРЕСА_1. Як встановлено в судовому засіданні,  спадщину після смерті ОСОБА_7 /по 1/4 частці
вищезазначеної квартири/ прийняли його бтгько - ОСОБА_10та його син - позивач
ОСОБА_1  про що отримали відповідні
свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с.  108/.

В
судовому засіданні встановлено,  що
29.07.2003 року помер ОСОБА_10 - батько відповідачки ОСОБА_2 та дід позивача та
відповідача ОСОБА_3/а.с. ЗЗ/. Після його смерті відкрилася спадщина,  яка складалася з 3/4 частки вищезазначеної
квартири. Спадщину у розмірі 1/2 частки зазначеної квартири отримав у порядку
спадкування за заповітом відповідач ОСОБА_3,
про що отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від
2.03.2004 року,  видане державним
нотаріусом 5-ї криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_11 /а.с. Ю1/.
Спадщину у розмірі !4 частки квартири після смерті свого батька отримала і
відповідачка ОСОБА_2,  про що їй було
видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 2.03.2004 року/а.с102/.

Таким
чином встановлено,  що на цей час спірна
квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить:
відповідачу ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частки квартири на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 2.03.2004 року виданого 5-ю Криворізькою
державною нотаріальною конторою та зареєстрованому в реєстрі за №1-328/;
відповідачці - ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки на підставі свідоцтва про право на
спадщину  за законом,   від
2.03.2004  року  виданому
5   Криворізькою  державною нотаріальною конторою та
зареєстрованому в реєстрі за № 1-328; позивачу ОСОБА_1 у розмірі -1/4
частки,  на підставі свідоцтва про право
спадщини

за   законом   виданого   22.02.2006
року   5Криворізько, ю   державною
нотаріальною

конторою,  та зареєстрованому в реєстрі за № 1-328
/а.с.  128/.

Встановлено
також,  що відповідач ОСОБА_3 в спірній
квартирі на цей час не зареєстрований,  а
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

В
спірній квартирі з 11.05.2006 року зареєстровані дружина відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_6. з малолітнью дитиною- ОСОБА_8ом,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження /а.с. 83/.

В
судовому засіданні встановлено,  що
позивач ОСОБА_1 зареєстрований
в спірній квартирі з 23.11.2006 року,  а
відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в вищезазначеній квартирі з 7.06.2007
року/а.с. 83/.

В
судовому засіданні встановлено також,  що
відповідачка ОСОБА_2 має приватизовану квартиру за адресою: АДРЕСА_3 /а.с.  129/. Встановлено також,  що позивач ОСОБА_1 іншого
житла у власності не має.

Встановлено
також,  що позивач ОСОБА_1 в спірній квартирі
не проживає,  так як інші мешканці
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не допускають його в квартиру,  не дають йому ключі,  тобто чинять йому перешкоди в користуванні
житлом.  Ці обставини підтверджуються актом
КЖП №6 від 31.05.2007 року /а.с.  12/.
Факт того,  що відповідачі чинять
перешкоди позивачу в користуванні житлом підтверджується і відповіддю
Інгулецького РВ КМУ /а.с. 11/,  показами
свідка ОСОБА_9

Встановленим
в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини,  які виникають із права власності на нерухоме
майно (житлове приміщення),  його
здійснення та захисту.

Згідно
зі  ст. 355 ЦК України
майно,  що є у власності двох або більше
осіб (співвласників),  належить їм на
праві спільної власносте спільне майно). Спільне майно,  як об, єкт права власності утворює єдине
ціле,  а тому право кожного із
співвласників поширюється на весь об, єкт в цілому,  а не на певну його частину.

В
судовому засіданні встановлено,  що
позивач не просить виділення своєї частки в натурі,  так як відповідачі не мають можливості
сплатити йому вартість його частки,  що
відповідачі також підтвердили в судовому засіданні. Також не просить і
визначити порядок користування спірним житлом,
так як згоден на будь-які умови запропоновані відповідачами. В свою
чергу відповідачі,  зазначаючи в судовому
засіданні на те,  що частка позивача у
спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі,  а спільне користування майном є
неможливим,  не скористувалися своїм
правом вимагати у передбаченому законом порядку припинення права на частку у
спільному майні,  з відповідною
компенсацією позивачу його частки. Та впевнені,
що тільки вони мають право на користування спірним майном,  незважаючи на те,  що відповідачка ОСОБА_2 зареєструвалася в
спірній квартирі пізніше позивача,  має у
власності інше житло,  а відповідач
ОСОБА_3 у спірній квартирі навіть не зареєстрований..

Згідно  ст.
317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм майном,  Власник майна згідно зі  ст.
391 ЦК України
має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Таким
чином,  в судовому засіданні
встановлено,  що позивач ОСОБА_1 є співвласником
житлового приміщення: АДРЕСА_1,  та має право згідно закону володіти та
користуватися цим житлом.
Встановлено,  що відповідачі
дійсно порушують право позивача на володіння та користування його власністю -
вищезазначеною квартирою,  безпідставно
не пускають його в квартиру,
вважаючи,  що ніякого права на
проживання в квартирі позивач не має,
так як на спадщину він не заслуговує. Порушені права позивача підлягають
поновленню шляхом його вселення в квартиру. Також суд вважає за необхідне
зобов, язати відповідачів не чинити йому перешкод у користуванні спірним
житлом.

Заперечення
відповідачів стосовно неможливості проживання позивача в спірній квартирі суд
вважає необгрунтованими,  так як
відповідач ОСОБА_3 в спірній квартирі не

зареєстрований,  а відповідачка ОСОБА_2 має в приватній
власності інше житло.

Вищезазначенні
вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими,  що підлягають задоволенню.

Що
стосується вимог про відшкодування моральної шкоди,  то суд вважає,  що спричинення йому моральної шкоди позивачем
не доведено. Так в судовому засіданні встановлено,  що до прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 мав
у власності інше житло -квартиру АДРЕСА_4,
яке продав 3.11.2006 року,  чим
погіршив свої житлові умови. На цей час він проживає у будинку,  по АДРЕСА_2,
який придбала його співмешканка - ОСОБА_9,  за договором
іпотеки та договором про відкриття кредитної лініїї від 19.02.2007 року,  і в якому він виступає,  як поручитель. Крім того,  в судовому засіданні встановлено,  що відповідачі пропонували позивачу конкретну
суму за його частку,  але він
відмовився,  а свою суму,  яку він вважає придатною для
компенсації,  він не визначав. Крім того,
позивачу ніхто не перешкоджав
розпорядитися своєю часткою,  що могло
бути одним із засобів вирішення спірного питання. А отже,  суд вважає,
що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди за
безпідставністю задоволенню не підлягають.

Підлягають
відшкодуванню витрати позивач по сплаті судового збору в сумі 8, 50 грн.,  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 7, 50 грн.,  та
частково витрати за правову допомогу в сумі 100 грн,  оскільки позовні вимоги задоволені частково.

Керуючись  ст.
ст.  317, 318, 319, 325,  379, 382,
386 ЦК України,  84, 88,
212-215,  ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про
усунення перешкод у праві власності на житлове приміщення задовольнити
частково.

Вселити
ОСОБА_1 до квартири,  що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати
відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  не
чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні вищезазначеним житловим приміщенням.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_3,              солідарно          на
користь   ОСОБА_1   на

відшкодування
.сплаченого судового збору - 8 гривень50 копійок,  витрат з інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу - 7 гривень 50 копійок,
витрат на правову допомогу - 100, 00 гривень.

В іншій частині
позовних вимог відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його
проголошення. Апеляційну скаргу може бути подано протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява і скарга подаються до апеляційного суду
Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву не було
подано,  або після закінчення строку на
подання апеляційної скарги,  якщо заяву подано,  а скаргу - ні,  або після розгляду справи апеляційним
судом,  якщо рішення не скасовано.