РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 р.                                                     справа №
2-5936/07

Приморський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого -
судді Турецької І.О.

при секретарі -
Скоріній Т.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим
приміщенням

ВСТАНОВИВ:

Викладення
позиції відповідачки:

Відповідачка
позов не визнала повністю на наступних підставах.

Так, ОСОБА_2
пояснила, що в січні 2005 р. вона виїхала на заробітки в Прагу, строком на два
роки, про що позивачці було відомо, так як вона проводжала її на поїзд.

Що стосується
доводів позивачки, про те, що їй важко оплачувати за неї комунальні послуги, то
вони, не відповідають дійсності, так як згідно свідоцтва про право власності на
житло від 02.12.2004 р. відповідачці належить 3741000 частин квартири
АДРЕСА_1, а на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси, з нею був
укладений окремий договір житлового найму з окремим особовим рахунком.

Тому, ОСОБА_2
вважає, що немає підстав для задоволення позову.

Викладення
позиції позивачки:

Позивачка, на
підставі ст.71 ЖК України, просить визнати її доньку, відповідачку по справі,
такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю
в ній понад шість місяців.

Свої вимоги вона
обґрунтовує тим, що 22 червня 2006 р. було винесене заочне рішення, яким
відповідачка була визнана такою, що втратила право користування даною
квартирою, у зв'язку з відсутністю в ній понад шість місяців.

При
ухваленні даного рішення, вона пояснювала, що її донька в січні 2005 р. виїхала
з квартири і в ній не з'являється, не оплачує комунальні послуги, що викликає у
неї складнощі, у зв'язку зі самостійною оплатою.

ОСОБА_1 знову
просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою, з
тих самих підстав.

При цьому,
позивачка пояснила, що відповідачка з січня 2 005 р. по 2007 р. не проживала в
спірній квартирі без поважних причин. На даний час вона самовільно, зламавши
замки вселилася в неї, однак, так як нею не встановлений окремий лічильник на
світло, вона не оплачує належним чином комунальні послуги.

Мотивувальна  частина рішення:

Суд з'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов не обґрунтованим та
не підлягаючим задоволенню на наступних підставах.

Судовим
розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, 1976 року
народження.

26 січня
1996 р. на підставі рішення виконкому Малиновської районної ради народних
депутатів м. Одеси позивачці на склад сім'ї з 2 чоловік, вона та її донька, був
виданий ордер на вселення в двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Після
отримання ордера сторони вселилися і зареєструвалися у вказаній квартирі.

28
березня 2006 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання своєї доньки
такою, що втратила право користування спірною квартирою.

В
поданому позові ОСОБА_1 зазначала, що відповідачка страждає на психічне
захворювання і схильна до бродяжництва, у зв'язку з чим, в січня 2005 р. вона
черговий раз пішла із дому і більше в ній не з'являлася.

З даного
приводу позивачка зверталася до Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в
Одеській області, однак відповідачка розшукана не була.

22
червня 2006 р. за даним позовом ОСОБА_1 було постановлено заочне рішення суду,
яким її позов був задоволений і відповідачка була визнана такою, що втратила
право користування квартирою АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю в ній понад
шість місяців.

13
лютого 2007 р. від відповідачки до суду надійшла заява про скасування заочного
рішення, так як про нього їй стало відомо лише 09 лютого 2007 р.

19
березня 2007 р. за даною заявою відповідачки, заочне рішення суду було
скасовано і справа призначена до судового розгляду.

В
обґрунтування своїх заперечень відповідачка надала суду наступні докази.

Так, із
закордонного паспорту ОСОБА_2 вбачається, що з 24 січня 2005 р. по 29 грудня
2006 p.,
відповідачка знаходилася у Празі.

З
рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2004 р. видно, що за
позовом ОСОБА_2, був
змінений договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_2 була
виділена в користування окрема ізольована кімната, площею 9, 9 кв.м., а ОСОБА_1
кімната, площею 18.4 кв.м., кухня, коридор і санвузол були залишені в їх
спільному користуванні. Цим же рішенням, суд зобов'язав Приморську районну
адміністрацію Одеської міської ради укласти зі сторонами окремі договори найму
жилих приміщень. Дане рішення на 27 березня 2004 р. набрало законної сили. 02
грудня 2004 р. ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на 3471000
частин квартири АДРЕСА_1.

Суд
вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами необхідно вирішувати на
підставі норм цивільного та житлового Кодексу.

Стаття
71 ЖК України, передбачає визнання особи такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений
шестимісячний строк.

Вимоги
даної статті застосовуються до користування жилим приміщенням у будинках
державного і громадського житлового фонду.

Як було
встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 є власником частки в спірній квартирі.

Відповідно
до ст.321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Ці положення
також закріплені в ч.4 ст.41 Конституції України.

Стаття 9 ЖК
України передбачає, що громадяни мають право на приватизацію квартир державного
житлового фонду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення
або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Як було
встановлено в судовому засіданні, за рішенням суду, був змінений договір найму
спірного приміщення квартири, у зв'язку з чим, були укладені різні договори
найму жилих приміщень.

Після отримання
ОСОБА_2 окремого договору найму, вона відповідно до Закону України „Про приватизацію
державного житлового фонду", використала своє право на безоплатну
приватизацію житлового приміщення.

Аналізуючи
вищевикладені норми Закону, суд вважає, що ОСОБА_2 будучи власником житлового
приміщення, не можу бути його позбавлена або обмежена у праві користування ним.

Слід також
відмітити, що посилання позивачки на те, що відповідачка без поважних причин не
проживала в спірному приміщення понад шість місяців, не знайшли підтвердження в
ході судового розгляду справи, так як були спростовані доказами, наданими
ОСОБА_2, а саме
копією закордонного паспорту, з якого вбачається, що відповідачка два роки
перебувала у Празі.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 45, 208, 209, 212-216, 218 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду
набирає законної сили на протязі десяти днів, якщо не буде подано заяву про
апеляційне оскарження.

Якщо буде подана
заява про апеляційне оскарження, а апеляційна скарга на протязі двадцяти днів
не буде подана, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Якщо рішення
суду буде оскаржене в апеляційному порядку воно набирає законної сили після
його розгляду, якщо воно не скасовано.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційного суду
Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.