Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2007
року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого -
судді Дрішлюка А.І.,

при секретарі
судового засідання Іскрич В.В.,
розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяною дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського
районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1. з позовною заявою про відшкодування
матеріальної шкоди, завданою ДТП,
посилаючись на те, що внаслідок
винних дій відповідача - ОСОБА_2 4 червня 2007 року відбулося ДТП. Наслідком цього ДТП стало
пошкодження автомобіля позивача, відповідно йому була завдана матеріальна шкода
в сумі 5458, 44 грн., які він просив стягнути з відповідача. Крім того,  позивач просив стягнути витрати на проведення
експертизи у розмірі 300 грн. 00 коп., юридичну допомогу у розмірі 800 грн.,
поштові витрати у розмірі 12,42 грн., та відшкодування завданої моральної шкоди
у сумі 5000 гривень.

В попередньому
судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги, та просив стягнути з
відповідача матеріальну шкоду в сумі 5458, 44 грн., витрати на проведення
експертизи у розмірі 300 грн. 00 коп., юридична допомога у розмірі 800 грн.,
поштові витрати у розмірі 12,42 грн., та відшкодування завданої моральної шкоди
у сумі 2500 гривень.

Відповідач позов
визнав в повному обсязі та зробив заяву про надання розстрочки виконання
рішення, оскільки він перебуває у скрутному матеріальному становищі. Згідно з
ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено у
судовому засіданні 4 червня 2007 року відповідач ОСОБА_2., керуючи автомобілем
марки «ГАЗ 333021», держаний номер НОМЕР_1, не впоравшись з керуванням,
допустив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», державний номер НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_1. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси по адміністративній
справі № 3-20783/07 від 10.07.2007 р. ОСОБА_2 був визнаний винним в скоєні
адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до
адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування всіма
видами транспортних засобів строком на 3 місяця.

Згідно з ч.3, 4
ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для
суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно
якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. Таким чином, ДТП,
що відбулася 4 червня 2007 року є наслідком дій відповідача ОСОБА_2., вина
якого встановлена в межах адміністративного провадження № 3-20783/07, та
підтверджується зібраними по справі № 2-6672/07 доказами, фактично
встановленими обставинами справи.

Внаслідок ДТП автомобіль
позивача отримав механічні пошкодження, при цьому сума матеріальної шкоди
завданої внаслідок аварійного пошкодження автомобіля склала, за висновком №
НОМЕР_3 спеціаліста - автотоварознавця ОСОБА_3. від 12 червня 2007 року, 5458
грн. 44 коп. Вартість проведеної експертизи склала 300 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 16
ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.
Відповідно до ст. 20 ЦК України
право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Суд вважає, що
на відповідача повинен бути покладений обов'язок відшкодування моральної шкоди
виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 23
ЦК України моральна
шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Таким чином факт завдання шкоди майну позивача внаслідок
неправомірної поведінки відповідача відносно потерпілого -позивача є достатньою
підставою передбаченою законом для покладання обов'язку її відшкодування на
відповідача, і ця  моральна шкода згідно
зі ст. 23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у
зв'язку із пошкодженням його майна внаслідок неправомірних дій відповідача.
Згідно  зі ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги ст. 23 ЦК
України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо
вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не
пов'язана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна
шкода підлягає компенсації грошима в розмірі 2 500 грн., і ця моральна шкода
згідно зі ст. 23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна неправомірною поведінкою
відповідача, який ухилилися від відшкодування позивачу майнової шкоди,
порушивши тим самим звичайний життєвий уклад позивача, його нормальні життєві
зв'язки.

Згідно зі ст.
217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його
виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для
забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Оскільки позивач не
заперечував проти надання розстрочки, суд вважає за можливим задовольнити
клопотання відповідача та надати розстрочки виконання рішення.

Відповідно до
ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До
судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та
витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін
та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових
експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх
знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 20, 23, 1166, 1167, 1188 ЦК України, ст.ст.
4, 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК Україна, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяною
дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію завданої матеріальної шкоди в сумі 5 485
(п'ять тисяч чотириста вісімдесят п'ять) грн. 44 (сорок чотири) коп.

Стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 2 500
(п'ять тисяч) гривень.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи у розмірі 300
(триста) грн.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 поштові витрати в сумі 12 грн. 24 коп.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на юридичну допомогу у розмірі 800
(вісімсот) грн.

Розстрочити
виконання рішення суду на 30 місяців з моменту набрання ним законної сили,
встановивши розмір щомісячних виплат на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в сумі 300
гривень.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.