Справа 2-5144
Рішення

Іменем України

11
грудня 2007 року                                        Бердянський
міськрайонний суд

У
складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При
секретарі:                                                                    Онищук
О. О.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Бердянську цивільну справу за позовом Комунальної установи «Бердянський
психоневрологічний диспансер» в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особи Управління праці та соціального
захисту населення Бердянського міськвиконкому,
орган опіки та піклування Бердянського міськвиконкому про вселення в
житлову ква­ртиру,

встановив:

Комунальне
підприємство «Бердянський психоневрологічний диспансер» звер­нувся до суду в
інтересах ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_3 ,  ОСОБА_2 про
вселення в житлову квартиру.

В
судовому засіданні представник позивача за довіреністюОСОБА_4 вказала,  що з 16. 04. 2007 р. в ПНД на лікуванні
знаходиться ОСОБА_1,  яка за висновком
МСЕК являється інвалідом 1 групи та потребує постійного догляду,  зна­ходиться на диспансерному обліку з
діагнозом психічні та поведінчиські порушення у зв'язку із вживанням
наркотичних препаратів.

На даний
час вона не потребує знаходження в умовах психіатричного стаціона­ру,  має бути виписана,  але матір не бажає її забирати з
лікарні,  тому позивач просить вселити ОСОБА_1 в житлову
АДРЕСА_1,  де вона значиться
прописаною,  разом з її народженим
ІНФОРМАЦІЯ_1сином ОСОБА_5.

Відповідачка
ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала і пояснила,
що вона проживає в трикімнатній квартирі разом із онукою ОСОБА_6,  1998 р. народження,  по відношенню до якої ОСОБА_1 позбавлена
батьківських прав,  а вона являється
опікуном дитини. ОСОБА_3  помер
ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_1
постійно,  на протязі довгих років
вживала наркотики,  дуже погано ставилась
до дитини,  била її,  погрожувала вбивством,  тому вона не бажає приймати її знов в
квартиру,  оскільки це може тяжко
позначитись на психічному стані онуки.

Представник
третьої особи органу опіки та піклування Бердянського міськви­конкому за
дорученням Шостак С.  В. позов не визнала
і пояснила,  що в 2005 році ОСОБА_1 була позбавлена
батьківських прав по відношенню до ОСОБА_6,  оскільки вживала наркотичні речовини,  і подальше перебування з нею дитини

загрожувала її життю та здоров»ю. В березні 2007 року ОСОБА_1 народила ди­тину
ОСОБА_5,  але в пологовому будинку оформила відмову від
неї.

За
висновком органу опіки та піклування характер захворювання матері перед­бачає
загрозу життю та здоров»ю ОСОБА_6; ОСОБА_2,
являючись пенсіо­неркою,  за своїм
віком не в змозі одночасно опікуватись дорослою донькою та мало­літньою онукою
та матеріально їх утримувати,  а крім
того,  сумісне проживання є не­можливим,  так як це суперечить інтересам малолітньої
дитини і порушує її право на щасливе дитинство.

Представник
третьої особи Управління соціального захисту населення Бердян­ського міськвиконкому
за дорученням Боброва С.  А. пояснила
суду,  що для направ­лення від Управління
особи в інтернат,  потрібна згода цієї
особи,  а ОСОБА_1 відмовилась,  хоче
виписатись додому,  тому Управління не
оформляє документи для направлення її в інтернат.

Свідки
ОСОБА_7 та ОСОБА_8в судовому засіданні підтвердили суду,  що коли ОСОБА_1 ОСОБА_1 проживала в
одній квартирі з матір»ю та донькою,
вони неодноразово чули,  як вона
кричала на дитину,  била її пультом від
телевізора,  чаш­кою,  примушувала прикурювати. У зв'язку із
вживанням ОСОБА_1 наркотиків,  в під»їзді
постійно перебували наркомани і до теперішнього часу ходять,  питають ОСОБА_1

Вислухавши
пояснення сторін,  вивчивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку про
необхідність відмови в позові з таких підстав.

Комунальну
підприємство «Бердянський психоневрологічний диспансер» про­сить вселити в
житлову АДРЕСА_1 ОСОБА_1,  яка перебуває на лікуванні в ПНД з 16. 04.
2007 року,  куди була направ­лена для
підтвердження діагнозу психічні та поведінчиські розлади внаслідок вжи­вання
наркотичних засобів. За висновком МСЕК вона визнала інвалідом 1 групи і по­требує
постійного нагляду. За час знаходження на лікуванні стан здоров»я ОСОБА_1 покращився,  вона не проявляє суїцидальних та агресивних
тенденцій,  тому не потребує знаходження
в умовах психіатричного стаціонару.

ОСОБА_1 зареєстрована у
вищевказані квартирі,  там мешкають її
мати та дитина,  але мати відмовляється
забирати доньку додому,  тому позивач
просить все­лити в квартиру ОСОБА_1
та її малолітнього сина ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовляючи
в позові,  суд виходив з такого,  що як свідчить заява про відмову від
батьківських прав,  05. 04. 2007 р.
ОСОБА_1 відмовилась від своєї дитини ОСОБА_5,
і за рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 10. 05.
2007 р. останнього направлено до Будинку дитини «Сонячко» в м.  Запоріжжя.

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду від 08. 07. 2005 року ОСОБА_1 позбавлена
батьківських прав по відношенню до своєї дитини ОСОБА_6 ЗО. 10. 1998 року у зв'язку із тим,  що вона вживає наркотичні засоби,  і подальше перебу­вання з нею дитини загрожує
його життю та здоров»ю.

Рішенням
виконавчого комітету Бердянської міської ради від 06. 02. 2003 року опікуном
ОСОБА_6 призначена її бабуся ОСОБА_2,  і
які меш­кають в АДРЕСА_1.

Згідно
висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ра­ди
вселення ОСОБА_1 до помешкання,  де
проживає її донька є неможливим,  так як
це суперечить інтересам малолітньої дитини і порушує її право на щасливе дитинс­тво.

Як вбачається із заяви ОСОБА_6 та акту
обстеження житлово - побутових умов життя учениці 4 В класу,  складеного директором СШ № 11,  суспільним інспек­тором та класним
керівником,  Ганна дуже боїться
повернення матері додому у зв'язку із агресивним ставленням до неї з боку
матері,  внаслідок чого дитина стає
нервовою,  неврівноваженою.

З
пояснень представника позивача вбачається,
що і в даний час ОСОБА_1
знаходиться на диспансерному обліку у зв'язку із вживанням наркотичних
засобів.

Згідно
до  ст.
167 СК України якщо дитина проживає з тим із батьків,  хто позба­влений батьківських прав,  суд вирішує питання про можливість їхнього
подальшого проживання в одному житловому приміщенні.

Тому в
даному разі суд відмовляє у вселенні ОСОБА_1
до житлового при­міщення,  виходячи із
захисту інтересів неповнолітньої дитини,
і це не позбавляє ОСОБА_1
на право на житло.

Крім
того,  КП «Психоневрологічний диспансер»
не мав повноважень для пред­ставлення інтересів ОСОБА_1,  і в
даному випадку позивачем по справі бути не може,  тому суд вважає необхідним в позові
відмовити.

Керуючись  ст.  67
СК України,   ст.   ст.
212 - 215 ЦПК України,  суд

вирішив:

В
задоволенні позову Комунальної установи «Бердянський психоневрологічний
диспансер» ,  який діє в інтересах ОСОБА_1 про вселення в
житлову квартиру відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд. Заяву про апеля­ційне
оскарження може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рі­шення,  а апеляційну скаргу - протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеля­ційне оскарження.