№>
РІШЕННЯ

іменем
України

25
квітня 2007 року                                                                      м.  Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в
складі:

головуючої судді Янішевської Л.С. ,

при секретарі Страхоцькій М. В.,  Кузій Н.С. ,

з участю

позивача
ВАТ    "Микулинецьке    АТП-16144"    та
його

представників Бочана І.П.,  Гнатик М. В.,
відповідача ОСОБА_1.  та її
представника ОСОБА_2. ,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ВАТ "Микулинецьке АТП-16144" до ОСОБА_1. ,  ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,  заподіяної підприємству діями
працівників,  які мають ознаки діянь,  переслідуваних в кримінальному порядку,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ВАТ "Микулинецьке автотранспортне
підприємство-16144" звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1.  та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,  заподіяної підприємству діями
працівників,  які мають ознаки діянь,  переслідуваних в кримінальному порядку. В
судовому засіданні представники позивача Бочан І.П. та Гнатик М. В. позовні
вимоги підтримали та,  обґрунтовуючи
їх,  пояснили,  що ОСОБА_1. ,
працюючи головним бухгалтером ВАТ "Микулинецьке
АТП-16144",  а ОСОБА_3 - бухгалтером
вказаного господарського товариства,
впродовж 01.01.2000 - 01.05.2001 років заподіяли ВАТ "Микулинецьке
АТП-16144" шкоду на загальну суму 264425.27 грн.,  з яких шкоду у розмірі 51971 грн. заподіяно
особистими діями ОСОБА_4 Зазначену шкоду заподіяно ВАТ "Микулинецьке
АТП-16144" діями відповідачів,  які
мають ознаки діянь,  переслідуваних в
кримінальному порядку. Так,
ОСОБА_1.  та ОСОБА_3 органом
досудового слідства обвинувачувались у вчиненні злочинів,  передбачених ч.5  ст. 191,
ч.2  ст. 364,  ч.2
ст. 366 КК України,  спільними
діями яких ВАТ "Микулинецьке АТП-16144" було заподіяно шкоду на
загальну суму 264425.27 грн. Під час розгляду кримінальної справи в
Тернопільському міськрайонному суді прокурором ОСОБА_1.  та ОСОБА_3 змінено обвинувачення,  в результаті чого їх дії було кваліфіковано
відповідно за ч.2  ст. 367 КК України та
ч.5  ст. 27-ч.2  ст. 367 КК України,  тобто як службова недбалість та пособництво у
службовій недбалості,  що спричинило
тяжкі наслідки у розмірі 264425.27 грн. Постановою цього ж суду провадження у
кримінальній справі стосовно ОСОБА_1.  та
ОСОБА_3 закрито з підстав застосування до них Закону України "Про
амністію" від 05.07.2001 року. Однак,
застосування судом до відповідачів акту амністії не звільняє їх від
обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду. Представники позивача
вважають,  що особистими діями ОСОБА_1.
,  які полягають у привласненні нею майна
ВАТ "Микулинецьке АТП-16144",
яке надходило йому від різних суб"єктів господарювання,  заподіяно шкоду товариству на загальну суму
51971 грн.,  а шкоду у розмірі 212454.27
грн. заподіяно спільними діями відповідачів. На думку представників позивача
заподіяння відповідачами шкоди ВАТ "Микулинецьке АТП-16144" на суму
264425.27 грн. підтверджується матеріалами кримінальної справи про їх
обвинувачення № 1-55/2004. У зв"язку із наведеним,  просять стягнути в користь зазначеного
господарського товариства із ОСОБА_1.
51971 грн. та солідарно із ОСОБА_1.
і ОСОБА_3 212454.27 грн. шкоди,
заподіяної товариству діями працівників,
які мають ознаки діянь,
переслідуваних в кримінальному порядку. Також просять стягнути з
відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. Відповідач
ОСОБА_1.  та її представник ОСОБА_2.  позов не визнали і в суді ОСОБА_1.  пояснила,
що жодних дій,  в тому числі
кримінально-каранних,  які б доводили
факт привласнення нею майна ВАТ "Микулинецьке АТП-16144" на суму
51971 грн. вона не вчиняла. Вважає,
що,  будучи головним бухгалтером
вказаного господарського товариства,
вона не заподіювала йому спільно із ОСОБА_3 шкоду в розмірі 212454.27
грн. Усі свої обов'язки головного бухгалтера вона виконувала згідно з вимогами
установчих документів ВАТ "Микулинецьке АТП-16144",  відповідних наказів голови правління
товариства Резенчука В.В. та з його відому. Крім того,  ОСОБА_1.
у суді пояснила,  що відповідно до
постанови прокурора про зміну обвинувачення у кримінальній справі від
21.06.2004 року її дії кваліфіковано за ч.2
ст. 367 КК України як службову недбалість,  що спричинила ВАТ "Микулинецьке
АТП-16144" тяжкі наслідки,  однак в
якому саме розмірі заподіяно тяжкі наслідки у цьому документі не вказано.
Аналогічно не зазначено,  в якому розмірі
спричинено шкоду її діями,
переслідуваними в кримінальному порядку,
і в постанові Тернопільського міськрайонного суду від 12.07.2004 року
про закриття стосовно неї кримінальної справи внаслідок акту амністії. Доводи
позивача про те,  що заподіяна нею
особисто та спільно із ОСОБА_3 шкода товариству підтверджується доказами,  що містяться у кримінальній справі №
1-55/2004,  є безпідставними і
надуманими,  оскільки жоден із тих
доказів не доводять її вину в заподіянні шкоди позивачеві. Представник
ОСОБА_1.  ОСОБА_2.  погодився із її поясненнями,  підтвердивши безпідставність позовних вимог
про спричинення ОСОБА_1.  шкоди
товариству,  доповнивши суду про те,  що у задоволенні позову слід відмовити як за
безпідставнівню заявлених позовних вимог,
так і у зв"язку із пропущенням строку для звернення до суду із
позовом про стягнення з працівника матеріальної шкоди,  заподіяної ВАТ "Микулинецьке АТП-16144".

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала і в суді
пояснила,  що,  працюючи бухгалтером ВАТ "Микулинецьке
АТП-16144" та виконуючи свої обов"язки,  вона спільно із ОСОБА_1.  не заподіювала шкоди товариству на суму
212454.27 грн. У судовому засіданні підтвердила,  що постановою Тернопільського міськрайонного
суду від 12.07.2004 року,  якою її
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину,  передбаченого ч.5  ст. 27-ч.2
ст. 367 КК України,  внаслідок
акту амністії,  не зазначено,  в якому розмірі її діями спричинено
товариству тяжкі наслідки. Також,  при
проведенні судового слідства у кримінальній справі про її обвинувачення,  не було здобуто доказів,  які б вказували про заподіяння нею
матеріальної шкоди позивачеві шляхом вчинення пособництва у службовій
недбалості. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю заявлених
до неї позовних вимог. Суд,  дослідивши
та оцінивши докази у справі,  встановив
15.08.2001-28.02.2002 року спеціалістами контрольно-ревізійного управління в
Тернопільській області проведено документальну ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності ВАТ "Микулинецьке АТП-16144" за
період з 01.01.2000 року до 01.05.2001 року. Відповідно до акту ревізії № 07-24
від 28.02.2002 року у вказаному періоді виявлено ряд порушень та
зловживань,  внаслідок яких ВАТ
"Микулинецьке АТП-16144" заподіяно збитки на загальну суму 279641.14
грн.,  з яких під час ревізії добровільно
відшкодовано 1907.18 грн. (279641.14-1907.18=277733.96). Такі порушення та
зловживання виникли через недодержання Резенчуком В.В.,  ОСОБА_1. ,
ОСОБА_3,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 та ОСОБА_7. вимог Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та
окремих підзаконних нормативних актів. Органом досудового слідства із числа
винних осіб,  зазначених у вказаному акті
ревізії,  до кримінальної
відповідальності за вчинення різних злочинів притягувались ОСОБА_1. ,  ОСОБА_3,
ОСОБА_7. та ОСОБА_6 Так,
ОСОБА_1.  та ОСОБА_3 органом
досудового слідства 11.04.2002 року пред"явлено обвинувачення у вчиненні
злочинів,  передбачених ч.5  ст. 191,
ч.2  ст. 364,  ч.2
ст. 366 КК України. Такими діями зазначених працівників,  які мають ознаки діянь,  переслідуваних в кримінальному порядку,  ВАТ "Микулинецьке АТП-16144"
заподіяно шкоду на загальну суму 264425.27 грн. ОСОБА_7 органом досудового
слідства пред"явлено обвинувачення у вчиненні злочину. передбаченого
ч.5  ст. 27-ч.2  ст. 366 КК України,  тобто у пособництві в службовому підробленні,  що спричинило ВАТ "Микулинецьке
АТП-16144" шкоду на загальну суму 147195.4 грн. ОСОБА_6. після
пред"явлення їй заступником начальника СВ Тернопільського міського відділу
Управління МВС України в Тернопільській області 11.04.2002 року
обвинувачення,  оголошено в розшук. Інших
осіб до кримінальної відповідальності притягнуто не було. Постановою Тернопільського
міськрайонного суду від 29.04.2003 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі Закону України "Про амністію" від
05.07.2001 року. Постановою цього ж суду від 12.07.2004 року ОСОБА_1.  за вчинення нею злочину,  передбаченого ч.2  ст. 367 КК України,  та ОСОБА_3 за вчинення нею злочину,  передбаченого ч.5  ст. 27-ч.2
ст. 367 КК України,  також
звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України
"Про амністію" від 05.07.2001 року. Цивільний позов,  поданий ВАТ "Микулинецьке
АТП-16144",  під час розгляду
кримінальної справи не вирішувався. Як вбачається із акту ревізії окремих
питань фінансово-господарської діяльності ВАТ "Микулинецьке
АТП-16144" від 28.02.2002 року № 07-24,
спільними діями працівників ОСОБА_1.
та ОСОБА_3 товариству заподіяно шкоду на загальну суму 277733.96
грн.,  з яких 3384.60 грн. -особисто
ОСОБА_3 Позивачем пред"явлено позов до ОСОБА_1.  та ОСОБА_3 про стягнення з них солідарно
212454.27 грн. заподіяної шкоди,  та
стягнення окремо із ОСОБА_1.  51971
грн.шкоди,  заподіяної її особистими
діями. Позовні вимоги під час розгляду справи ВАТ "Микулинецьке
АТП-16144" не змінювались. День винесення Тернопільським міськрайонним
судом стосовно ОСОБА_1.  та ОСОБА_3
постанови про закриття кримінальної справи внаслідок застосування до них акту
амністії,  тобто 12.07.2004 року,  є днем виявлення заподіяної ВАТ
"Микулинецьке АТП-16144" шкоди діями вказаних працівників товариства,  які мають ознаки діянь,  переслідуваних у кримінальному порядку. Після
звернення ВАТ "Микулинецьке АТП-16144" до суду із позовною заявою про
стягнення із ОСОБА_1.  шкоди,  заподіяної товариству з її вини,  ухвалою Чортківського районного суду
Тернопільської області від 25.10.2005 року позовну заяву зазначеного
господарського товариства залишено без розгляду,  про що 01.11.2005 року йому надіслано копію
цієї ухвали. Крім того,  17.04.2006 року
голова правління ВАТ "Микулинецьке АТП-16144" Резенчук В.В. особисто
одержав копію ухвали суду від 25.10.2005 року про залишення позовної заяви без
розгляду,  про що свідчить його підпис у
матеріалах цивільної справи №2-1109/2005. Таким чином,  позивач,
будучи належним чином повідомлений про винесення Чортківським районним
судом ухвали,  якою його позовну заяву
залишено без розгляду,  до апеляційного
суду Тернопільської області із апеляційною скаргою про скасування цієї ухвали
не звертався,  погодившись із таким
рішенням суду. Однак,  23.10.2006 року
ВАТ "Микулинецьке АТП-16144" повторно звернулось до Теребовлянського
районного суду із позовною заявою до ОСОБА_1.
та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємству діями працівників,  які мають ознаки діянь,  переслідуваних в кримінальному порядку. З
ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 10.03.2005 року,  винесеної у вказаній цивільній справі,  вбачається,
що при вирішенні питання про з"ясування фактів,  з якими закон пов"язує відшкодування
шкоди,  заподіяної підприємству з вини
його працівників,  слід виходити з вимог
Кодексу законів про працю України. Відповідно до ч.3  ст. 233 вказаного Кодексу для звернення власника
або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника
матеріальної шкоди,  заподіяної
підприємству,  установі,  організації,
встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником
шкоди. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року
№ 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди,  заподіяної підприємствам,  установам,
організаціям їх працівниками" передбачено,

що судам необхідно перевіряти,  чи додержаний власником або уповноваженим ним
органом встановлений  ст. 233 КЗпП річний
строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з
позовом про її відшкодування.

Про те,  що діями
працівників ВАТ "Микулинецьке АТП-16144" ОСОБА_1.  та ОСОБА_3 заподіяно вказаному господарському
товариству шкоду,  останнє дізналось
після винесення Тернопільським міськрайонним судом постанови про застосовування
до них акту амністії,  тобто 16.07.2004 року,  звернувшись до вказаного суду із заявою про
видачу копії цієї постанови.

Таким чином,  з дня
виявлення позивачем заподіяної ОСОБА_1.
та ОСОБА_3 ВАТ "Микулинецьке АТП-16144" шкоди і до часу
звернення до суду із позовом про її відшкодування,  тобто 23.10.2006 року,  минув один рік.

Клопотання про поновлення пропущеного строку для
звернення до суду із позовом про стягнення матеріальної шкоди,  заподіяної підприємству,  установі,
організації,  діями
працівників,  які мають ознаки
діянь,  переслідуваних в кримінальному
порядку,  позивач суду не подав.

Аналізуючи встановлені судом обставини,  які перевірені доказами,  а також те,
що позивачем без поважних причин пропущено річний строк для звернення в
суд з позовом про відшкодування шкоди,
заподіяної працівником,  суд
вважає,  що у задоволенні позову ВАТ
"Микулинецьке автотранспортне підприємство-16144" до ОСОБА_1.  та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,  заподіяної підприємству діями
працівників,  які мають ознаки діянь,  переслідуваних в кримінальному порядку,  та в стягненні із них витрат на правову
допомогу слід відмовити.

На підставі наведеного,
керуючись  ст. 10,  11,
60,  88,  179,
209,  212,  214-215,
218 ЦПК України,  п.3 ч.1  ст. 134,
ч.3  ст. 233 Кодексу законів про
працю України,  п.20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 "Про судову практику в
справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам,
установам,  організаціям їх
працівниками",  суд,  -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ВАТ "Микулинецьке
АТП-16144" до ОСОБА_1,  ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди,  заподіяної
підприємству діями працівників,  які
мають ознаки діянь,  переслідуваних в
кримінальному порядку,  відмовити у
зв"язку із пропущенням строку для звернення до суду із позовом про
стягнення з працівника матеріальної шкоди,
заподіяної підприємству,
установі,  організації.

Рішення набирає законної
сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.