АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
Справа - №
Головуючий в 1 інстанції- Бойко В.Г.
Доповідач - Кравченко Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопаду
2007 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської
області в складі:

головуючого -
Кравченко Н.В.,  суддів - Борисова Є.А.,  Пригорнєвої Л.І. за участю секретаря -
Годунової К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луганську    справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1    на рішення Краснодонського міськрайонного
суду Луганської області  від 9 серпня
2007 року  за позовом   ОСОБА_1 до ВАТ  «
Краснодонвугілля»  про  стягнення
одноразової допомоги  у  зв'язку
з  втратою професійної
працездатності,  -

Встановила:

У березні 2007
року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ВАТ «
Краснодонвугілля»,  в якому
послався,  що він працює у відповідача на
різних шахтах. 13 серпня 2006 року при виконанні трудових обов'язків він був
травмований,  внаслідок чого 22 листопаду
2006 року МСЕК встановила йому 3 групу інвалідності та 40% втрати
працездатності. У відповідності з Законом України « Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  що спричинили
втрату працездатності» відділенням виконавчої дирекції Фонду ССНВ України у м.
Краснодоні,  йому нараховано та виплачено
одноразову допомогу у встановлених цим законом межах у сумі 20200 гр. ,  у той час,
як повна сума такої допомоги складає з розрахунку середнього заробітку
за кожен відсоток втрати працездатності всього 104348, 40 гр. Таким чином
різниця становить 84148, 40 гр. яку йому повинен сплатити відповідач на
підставі п. 12.7 колективного договору,
що відповідає вимогам ст..
13 КЗпП України та ст..7 Закону
України « Про колективні договори та угоди». Оскільки відповідач відмовляється
виплатити позивачеві вказану суму,  він
просить стягнути її з відповідача на його користь.

Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 9
серпня 2007 року у задоволенні позовних вимог позивачеві відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач з рішенням суду не
згоден,  вважає його таким,  що не відповідає вимогам закону,  просить скасувати та задовольнити його
вимоги.

Заслухавши доповідача,  дослідивши
надані докази,  перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої інстанції,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до наступного.

Судом встановлено,
що позивач під час роботи у відповідача 13 серпня 2006 року при
виконанні трудових обов'язків був травмований,
внаслідок чого 22 листопаду 2006 року МСЕК встановила йому 3 групу
інвалідності та 40% втрати працездатності.

У відповідності зі ст..
34 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне    страхування    від
нещасного    випадку       на
виробництві    та    професійного

захворювання,  що спричинили втрату
працездатності» відділенням виконавчої дирекції Фонду ССНВ України у м.
Краснодоні,  йому нараховано одноразову
допомогу з розрахунку середнього заробітку 2608, 71 гр. за кожен відсоток
втрати працездатності всього у сумі 104348, 40 гр.. однак виплачено цю
одноразову допомогу у встановлених цим законом межах у сумі 20200 гр.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи,  не заперечуються сторонами.

За таких обставин,  суд дійшов
правильного висновку,  що позивач отримав
належну йому у зв'язку з втратою працездатності внаслідок трудового каліцтва
одноразову допомогу у встановленому законом порядку та розмірі.

Посилання позивача на ст..
13 КЗпП України та ст..7 Закону
України « Про колективні договори та угоди»,
а також на п. 12.7 колективного договору відповідача ,  як на підставу стягнення суми різниці між
нарахованою та сплаченою одноразовою допомогою,
на увагу не заслуговує.

Дійсно вказані норми права передбачають можливість встановлення у
колективному договорі додаткових пільг та гарантій своїм працівникам у
порівнянні з нормами діючого законодавства з цього приводу,  за рахунок власних коштів.

У п. 12.7 колективного договору відповідача на 2006 рік,  на який посилається позивач,  містяться додаткові пільги та гарантії
працівникам у випадку настання тимчасової непрацездатності.

Виплата ж вказаної позивачем різниці ні вказаним ним пунктом колективного
договору,  ні будь-яким іншим його
пунктом,  не передбачена.

Посилання позивача в апеляційній скарзі ще й на п. 4.12,  та 4.13 колективного договору відповідача на
2006 рік,  є безпідставним,  оскільки ці пункти також не містять у
собі   вказівки на виплату одноразової
допомоги та її розмір.

За таких обставин,  суд дійшов
правильного висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних
вимог позивача,  а тому обґрунтовано
відмовив у задоволенні його позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду,  а тому не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.. 303,
307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України судова колегія судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Луганської області,
-

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Красно донського міськрайонного суду Луганської області від 9
серпня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до ВАТ « Краснодонвугілля» про стягнення
одноразової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності -залишити
без зміни.

Ця  ухвала
апеляційного  суду   набирає
чинності   негайно,   та
може  бути

оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох
місяців після її проголошення.