Справа 2-1602/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня   2007 року                      Рівненський міський суд,
Рівненської області

в особі головуючого судді: Панас О.В.

при секретарі:                      Жилінській О.М.

з участю адвоката                ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне

цивільну справу за позовом  ОСОБА_1

до ОСОБА_2 в її інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні
права власності,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 в її інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_3      про усунення перешкод в
здійсненні права власності.

Свої позовні
вимоги обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві особистої
приватної власності. Відповідачі по справ його колишня дружина та донька в
вересні 2003 року, забравши свої речі, залишили спірну квартиру та перейшли
проживати до батьків ОСОБА_2 . З цього часу в квартиру з метою проживання не
поверталися, проте залишилися прописаними за даною адресою.

Залишаючись
зареєстрованим в даній квартирі, створюють перешкоди для нього в здійсненні своїх прав та обов'язків щодо своєї
власності. Йому нараховують комунальні платежі на осіб, які фактично не
проживають, не може влаштувати своє особисте життя та поліпшити житлові умови.

В судовому
засіданні позивач позов підтримав. Просить усунути перешкоди в користуванні
власністю шляхом зняття відповідачів з реєстрації в кв. АДРЕСА_1.

Відповідачка в
судовому засіданні в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3
позов не визнала. Пояснила, що позов безпідставний та не обґрунтований. Ні вона
ні дочка не порушують права, свободи та інтереси позивача щодо об'єкту його
власності -кватири. Пропозицій з боку позивача щодо внесення комунальних
платежів не надходило, тому вона їх не оплачує. В період проживання в квартирі
здійснювала в ній ремонт разом з позивачем. У вересні 2003 року забрала свої
речі та речі доньки, і перейшла проживати до своїх батьків, де проживає і по
даний час. Пояснила, що вона хоча і є співвласницею квартири АДРЕСА_2, проте це
квартира батьків і вона не може їх примусити прописати там її та її
доньку.      Просила в позові відмовити.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_5 суду показав, що сторони розлучилися
4 роки тому, з того часу відповідачі в спірній квартирі не проживають, речей відповідачів
в квартирі немає.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що після розлучення
відповідачка в спірній квартирі не проживає.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що позивач по справі
його співробітник. Неодноразово бував у нього в квартирі. Запевнив суд, що
позивач проживає один. Відповідачів в квартирі ніколи не бачив.

Оцінюючи
пояснення позивача, відповідачки, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши
надані по справі письмові матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд
прийшов до наступного висновку.

Судом
встановлено, що позивач є власником кв. АДРЕСА_1, згідно договору
купівлі-продажу квартири від 01.09.1995 p., посвідченого
державним нотаріусом

2

Другої Рівненської державної нотаріальної
контори, зареєстрованого в реєстрі за № 3-2528 . Та зареєстрований в
Рівненському МБТІ за № 59-289-13379 06.09.1995р.

З оглянутої в
судовому засіданні будинкової книжки на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що
ОСОБА_2 зареєстрована в даній квартирі з 16.12.1997 року по даний час, ОСОБА_3
внесена до книги після народження .

З оглянутого в
судовому засіданні свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів
зроблено відповідний актовий запис за № 525 від 21.07.2005р.

З дослідженої в
судовому засіданні цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, яка надійшла до суду 16.12.2003р. вбачається, що відповідачка
з вересня 2003 року проживає в кв. АДРЕСА_2 (а.с.З справа № 2-2385/04).
Рішенням Рівненського міського суду від 22.01.2004 року шлюб між сторонами
розірвано. Донька ОСОБА_3, 1997 року народження залишена на вихованні матері.

З письмового повідомлення директора школи № 12 в м.Рівне вбачається, що
ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2. Вихованням дитини
займається мама.

З оглянутих в
судовому засіданні розрахункових книжок за користування природним газом, за
водопостачання і послуги водовідведення, на вбачається, що оплата за послуги
нараховується на три особи.

Сукупністю
досліджених достовірних доказів підтверджується, що позивач є власником
однокімнатної квартири АДРЕСА_1, де проживає. Відповідачка ОСОБА_2, колишня
дружина, до розірвання шлюбу з вересня 2003 року без поважних причин в квартирі
не проживає на жилу прощу не претендує, фактично проживає разом з
неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2, залишаючись зареєстрованим в
квартирі позивача.

Своєю
реєстрацією відповідачі створюють позивачу перешкоди та незручності в
користуванні власністю, чим порушують передбачені ст. 4 Закону України
"Про власність" права позивача. За таких обставин у відповідності до
ст. 48 вищевказаного Закону України вимоги позивача обгрунтовані і підягають до
задоволення.

На підставі
викладеного Закону України "Про власність" ст.. 319, 321 ЦК України, керуючись ст.ст.
10,60, 212-218,223 ЦПК України, суд-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною на праві особистої
приватної власності квартири АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2,
ОСОБА_3 по даній квартирі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через
Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк заяви про
апеляційне оскарження з наступним поданням
в 20 денний строк, після подання заяви про апеляційне оскарження, апеляційної
скарги.

Рішення може
бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня проголошення рішення.

У випадку
неподання заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк, рішення набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подачі заяви про подачу заяви про апеляційне оскарження і в разі
збігу 20-денного строку і неподачі апеляційної скарги, то рішення набирає
законної сили після закінчення цього строку.