справа 2-2112007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

05
жовтня 2007 року Оболонський районний суд м.
Києва у складі

головуючого                          судді Волкова С. А.

при
секретарі                          Руденко
Г.Г.,  Мамонтовій О.С

розглянув
у відкритому засіданні в залі суду в м.
Києві цивільну справу за позовом Київського міського
ремонтно-реставраційного виробничого підприємства "Сучасник" до
ОСОБА_1про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми,  посилаючись на наступне.

Відповідач
19.09.2005 року був прийнятий на роботу до позивача на посаду водія.

Відповідно
до акту прийому-передачі від 19.09.2005 року відповідач прийняв в роботу
автомобіль "ВАЗ 2107" дн НОМЕР_1

Між
позивачем та відповідачем було укладено договір від 19.09.2005 року про повну
індивідуальну матеріальну відповідальність відповідача,  як працівника позивача.

У ніч з
11.11.2005 року на 12.11.2005 року вищевказаний автомобіль було викрадено з
стоянки по АДРЕСА_1

14.10.2005
року відповідач написав заяву з проханням надати йому фінансову допомогу у
розмірі 3.200 грн. з утриманням з заробітної плати протягом року.

26.10.2005 року
відповідач отримав в касі підприємства 3.200 грн.. Із заробітної плати
відповідача було утримано 600 грн. Позивач
вважає,    що   відповідач
неправомірно   допустив   зберігання вищевказаного автомобілі вночі
біля будинку в якому позивач проживає,
порушив вимоги щодо зберігання автомобіля в неробочий час по АДРЕСА_2

Позивач
просить стягнути з відповідача вартість вкраденого автомобіля у сумі 13.633
грн. 63 коп. та суму непогашеної фінансової допомоги у сумі 2.600 грн. Просить
також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі судовий
збір 174 грн. 33 коп.,  витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн. та витрати на
правову допомогу у розмірі 1.200 грн.

У
судовому засіданні представник позивача позов підтримав,  пояснивши,
що відповідачу були роз"яснені всі умови зберігання
автомобіля,  який був за ним
закріплений,  зокрема було
роз"яснено місце стоянки цього автомобіля. Фінансову допомогу відповідач
отримав,  про що свідчить його письмова
зава та розписка в отриманні грошей.

Відповідач
та його представник проти позову заперечують посилаючись на наступне.

Договір
від 19.09.2005 року укладений між відповідачем та позивачем є таким,  що суперечить вимогам діючого
законодавства,  зокрема  ст.
135-1 КЗпП України,  Переліку
посад і робіт,  що виконують
працівники,  з якими може бути укладений
договір про повну матеріальну відповідальність,
що затверджений Держкомпрацею і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.1977
року,  з урахуванням того,  що посада водія,  яку займав відповідач не входить до переліку
працівників з якими може бути укладений такий договір. Крім того,  відповідач скористувався службовим
автомобілем 11.11.2005 року з дозволу керівництва підприємства. Фінансова
допомога,  яку нібито отримав відповідач
насправді не була ним отримана,  а
грошові кошти підприємства відповідача були використані головним бухгалтером
цього підприємства для вирішення власних фінансових проблем головного
бухгалтера підприємства.

Вислухавши
пояснення осіб,  що беруть участь у
справі,  дослідивши інші докази по
справі,  суд встановив наступне.

Відповідач
19.09.2005 року був прийнятий на роботу до позивача на посаду водія (а.с.  6).

Відповідно
до акту прийому-передачі від 19.09.2005 року відповідач прийняв в роботу
автомобіль "ВАЗ 2107" дн НОМЕР_1(а.с.  9).

Між
позивачем та відповідачем було укладено договір від 19.09.2005 року про повну
індивідуальну матеріальну відповідальність відповідача,  як працівника позивача (а.с.  7-8 ).

У ніч з
11.11.2005 року на 12.11.2005 року вищевказаний автомобіль було викрадено з
стоянки по АДРЕСА_1(а.с.  10-12,  16-17).

14.10.2005
року відповідач написав заяву з проханням надати йому фінансову допомогу у
розмірі 3.200 грн. з утриманням з заробітної плати протягом року(а.с.  54).

26.10.2005 року
відповідач отримав в касі підприємства 3.200 грн.(а.с.  55). Із заробітної плати  відповідача було  утримано
600  грн.  в рахунок погашення фінансової допомоги
(а.с.  56).

Свідок
ОСОБА_1 суду пояснив,  що працює
директором КМРРВП "Сучасник". При прийнятті на роботу
відповідача,  останньому було
роз"яснено всі умови праці,
роз"яснено,  де потрібно
зберігати автомобіль. Коли підписувався договір про повну матеріальну
відповідальність відповідача він не пам"ятає. Відповідач втратив
майно,  обіцяв віддати за це майно
гроші,  але яке майно та сільки це майно
коштувало цього йому (ОСОБА_1) невідомо.

Свідок
ОСОБА_2 суду пояснила,  що працює
головним бухгалтером КМРРВП "Сучасник". Відповідач з невідомих
обставин втратив електрообладнання,  яке
належало їй (ОСОБА_2). Відповідач погодився відшкодувати їй збитки,  написав заяву про отримання фінансової
допомоги на підприємстві,  підписав ордер
про отримання грошей,  але гроші,  які складали фінансову допомогу,  відповідача не отримав,  гроші отримала вона (ОСОБА_2).

Свідок
ОСОБА_3 суду пояснив,  що умови
зберігання автомобіля,  який був
закріплений за відповідачем,  вирішував
директор підприємства. Самовільно взяти автомобіль відповідач не міг.

Оцінюючи
зібрані по справі докази,  суд
вважає,  що відповідач,  що працював на посаді водія в підприємстві
відповідача не відноситься до переліку працівників,  з якими може бути укладений договір про повну
матеріальну відповідальність з урахуванням положень  ст.
135-1 КЗпП України та Переліку посад і робіт,  що виконують працівники,  з якими може бути укладений договір про повну
матеріальну відповідальність,  що
затверджений Держкомпрацею і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.1977 року. Позивачем
не надано доказів неправомірного заволодіння відповідачем автомобілем "ВАЗ
2107" д/н НОМЕР_1ввечері 11.11.2005 року. Позивачем не надано доказів
того,  що відповідач був у встановленому
законодавством порядку ознайомлений з наказом № 28-ОД від 27.09.2005 року,  який містить вказівку на місце зберігання
вищевказаного автомобіля(а.с.  72). У
судовому засіданні встановлено,  що
фінансова допомога у розмірі 3.200 грн. не була отримана відповідачем.  Крім того,
у судовому засіданні встановлено,
що вищевказані грошові кошти були отримані головним бухгалтером
відповідача ОСОБА_2 для відшкодування її особистих збитків - зникненням її
особистого електрообладнання,  що
відбулося,  на її думку,  з вини відповідача ОСОБА_1

З
урахуванням вищенаведеного,  суд не
вбачає правових підстав для задоволення позову.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10, 57, 58-60, 212-215 ЦПК,   ст.
ст.  134, 135-1 КЗпП України суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов
Київського міського ремонтно-реставраційного виробничого підприємства "Сучасник"
до ОСОБА_1про стягнення суми залишити без задоволення.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  встановлений статтею 294 ЦПК
України,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо скарга подається у
строк,  встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Апеляційному суду
м.  Києва через Оболонський районний суд
м Києва.