Справа № 2-1040/2007 p.
РІШЕННЯ

іменем   України

м.
Донецьк                                                                                             17
липня 2007 року

Петровський районний суд м. Донецька в складі: головуючий - суддя Казначеев Е.Г., при
секретарі Бараненко Л.Є., з участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ООСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1   до
ОСОБА_2про розірвання шлюбу, -

Встановив:

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з
відповідачем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в силу невідповідності характерів, і
різних поглядів на життя, та в наслідок інших сімейно бутових причин, позивачка
втратила почуття поваги та кохання до чоловіка, в 2002 році розірвала з ним
шлюбні стосунки, та не бажає їх поновлення, майнового спору та спору стосовно виховання
неповнолітньої дитини не мають, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки
примирення неможливе.

В судовому засіданні позивачка повністю підтвердила свій позов, наполягає
на його задоволенні, судові витрати просить покласти на себе.

Відповідач в судовому засіданні підтвердив викладене позивачкою, просить
суд розірвати шлюб.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, та не оспорюються
сторонами, що 16 серпня 1997 року сторони зареєстрували шлюб в Торезькому
районному відділі РАГСу Донецької області, актовий запис № 342, але з 2002 року
вони припинили шлюбні стосунки та не мають наміру поновити сімейні відносини,
між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Від
шлюбу мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться на
утриманні позивачки. Спору відносно розподілу майна та виховання сина між
сторонами немає.

Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили
шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки,
при яких подальше спільне життя неможливе.

Надання сторонам строку для примирення суд вважає
недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе.

При цьому суд також приймає до уваги, що спору відносно виховання та
матеріального утримання неповнолітньої дитини та спору відносно розподілу майна
між сторонами немає.

Державне мито при реєстрації розірвання шлюбу в органі РАГСу, суд, вважає
за необхідне покласти на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 112 Сімейного Кодексу України,
ст.ст.. 213-215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

зареєстрований 16 серпня 1997 року в Торезькому відділі
РАГСу      Донецької області,

актовий
запис № 342 - розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органі РАГСу стягнути з
ОСОБА_1 державне мито в сумі 17 гривень, звільнивши від сплати ОСОБА_2..

Заяву про апеляційне оскарження цього рішення може бути подано до місцевого
суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана в судову
палату по цивільних справах апеляційного суду Донецької області через місцевий
суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.