ц.с. № 2-658/07
РІШЕННЯ

іменем України

31
травня 2007 року                                               Обухівський
районний суд Київської області в

складі:

Головуючого
судді Кулініченко Г.В.,

при секретарі
судового засідання - Войцеховській Н.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі судових засідань
Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Обухівського районного відділу земельних ресурсів Обухівського району
Київської області про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні
дії;

установив:

Позивач
звернувся з даною позовною заявою до суду,
обґрунтовуючи яку зазначив,  що
ним в 2002 році були придбані земельні ділянки згідно договорів
купівлі-продажу. На підставі даних договорів йому рішенням виконавчого комітету
сільської ради був наданий дозвіл на переоформлення Державних актів на право
приватної власності на землю. Державний акт був виготовлений,  отриманий позивачем,  але з часом він взнав,  що даний акт не зареєстрований у державному
земельному кадастрі,  в зв'язку з чим він
звернувся до відповідача про усунення даного недоліку,  але питання вирішене не було,  тим самим позивач вважає,  що даною бездіяльністю відповідач не визнає
його право власності,  а тому просить в
судовому порядку визнати його власником придбаних земельних ділянки та
зобов'язати відповідача зареєструвати землекористування позивача у державному
земельному кадастрі з присвоєнням відповідного кадастрового номеру.

В попередньому
судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав і просить їх
задовольнити.

Представник
відповідача в попередньому судовому засіданні позов визнав і не заперечує проти
його задоволення.

Відповідно
до ч.4  ст.  130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому  ст.  174 ЦПК України,  а згідно з ч.4  ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Заслухавши
позивача,  представника відповідача,  досидівши матеріали справи суд встановив
наступне.

11
вересня 2002 року позивач згідно договорів купівлі-продажу придбав земельні
ділянки загальною площею 0, 198 га. на території Старобезрадичівської сільської
ради СТ «Рута»,  що підтверджується
копіями договорів (а.с. 9-11),
визнається та не ставиться під сумнів сторонами в судовому засіданні.

29
серпня 2002 року згідно рішень виконавчого комітету Старобезрадичівської
сільської ради №26, 27, 28,  на підставі
договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 11 вересня 2002 року,  були визнані недійсними Державні акти на
право приватної власності на землю на ім'я осіб,  які відчужили земельні ділянки позивачу,  а позивачу було надано дозвіл на
переоформлення Державного акту на право приватної власності на землю,  що підтверджується копіями рішень,  (а.с. 6-8)

07 листопада
2002 року позивач на підставі договорів від 11 вересня 2002 року отримав
державний акт на право приватної власності на землю,  що підтверджується копією акту.(а.с. 5).

Встановивши
обставини справи суд вважає,  що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно  ст. 328 ЦК
України встановлено,  що право
власності набувається на підставах,  що
не заборонені законом,  право власності
вважається набутим правомірно,  якщо інше
не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена
судом,  а згідно  ст.
392 ЦК України
встановлено,  що власник майна може
пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою,  а також у разі втрати ним
документа,  який засвідчує його право власності,  таким чином суд вважає,  що звернення позивача підставне.

Позивач
придбавши земельні ділянки згідно договорів купівлі-продажу набув на них право
власності відповідно до статті 328 ЦК
України та статті 81 ЗК України,  тим
самим він став належним власником.

Згідно
статті 334 ЦК та
статті 125 ЗК України встановлено,  що
право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником
документу,  що посвідчує право власності
на земельну ділянку та його державною реєстрацією,  а згідно статті 126 ЗК України
встановлено,  що право власності на
земельну ділянку посвідчується державним актом.
Даний акт отримав також позивач,
що визнається та не ставиться

під сумнів представником відповідача в судовому засіданні,  тобто позивач набув відповідних прав
власності встановлених законодавством України на час отримання Державного акту
на право приватної власності на земельну ділянку,  але з 2004 року почав діяти Закон
України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежених,  згідно статті 2 якого встановлено,  що державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно офіційним визнанням і
підтвердженням державою фактів виникнення,
переходу або припинення речових
прав на нерухоме майно»,  а статтею 3
даного Закону встановлено,  що «право
власності на нерухоме
майно,  набуті згідно з діючими
нормативними-правовими актами до набрання чинності цим Законом,  визнаються державою»,  але при цьому згідно даної статті також
встановлено,  що зареєстровані речові
права мають пріоритет над незареєстрованими,
тим самим позивач будучи належним власником звернувся до відповідача для
внесення його земельної ділянки до земельного кадастру.

Відповідач
же фактично своєю бездіяльністю відмовив позивачу в задоволенні його
заяви,  тим самим поставив під сумнів
його право власності,  яке на думку суду
повинно бути захищено шляхом визнання в судовому порядку.

При
цьому про бездіяльність відповідача свідчіть відсутність підставності,  встановленої статтею 24 даного Закону,  в відмови у задоволенні його заяви .

Суд
вважає за необхідне задовольнити також позовні вимоги позивача в частині
зобов'язання відповідача вчинити певні дії,
так як відповідач є єдиним місцевим органом державної реєстрації,  якій діє в межах розташування земельної
ділянки позивача.

На підставі
викладеного та керуючись  ст.  ст.
213,  215 ЦПК України,   ст.
ст. 328, 334, 392 ЦК
України,   ст. . 81, 125, 126 ЗК України,   ст. . ст. 2, 3, 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1задовольнити.

Визнати
ОСОБА_1власником земельної ділянки площею 0, 198 га.,  розташованої на території СТ «Рута»
(Державний акт на право приватної власності на землю Серія РЗ №341967).

Зобов'язати
Обухівський районний відділ земельних ресурсів Київської області зареєструвати
Державний акт ОСОБА_1на право приватної власності на землю Серія РЗ №341967 у
державному земельному кадастрі та присвоїти відповідний кадастровий номер.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Обухівський
районний суд на протязі двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне
оскарження,  яка може бути подана
протягом десяти днів з дня проголошення рішення..