Справа №2-177/07/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01
червня 2007 року        Київський районний
суд м.  Харкова у складі:

головуючого
-                                                           судді
Муратової C.O.,

при
секретарі -                                                                    Нагорній
Ю.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Відділення Виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України у Київському районі м.  Харкова,
Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у
Ленінському районі м.  Харкова про
стягнення втраченого заробітку у зв'язку із трудовим каліцтвом,  -

встановив:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до Київського
районного суду м.  Харкова з
позовом,  який в ході судового розгляду
уточнював та доповнював,  та в остаточній
редакції позовних вимог (а.с.  158-159)
просить стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у
Київському районі м.  Харкова недоплачену
суму страхових виплат за період з 01 серпня 2002 року по 01 березня 2007року -
7618 гр. 70 коп.,  та,  починаючи з 01 березня 2007 року виплачувати
по 280 гр. 08 коп. на місяць з подальшим перерахунком відповідно до діючого
законодавства,  а також стягнути
витрати,  понесені ним при сплаті
проведеної судово-економічної експертизи на його користь з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України у Київському районі м.  Харкова в сумі 538 гр. 88 коп. В
обґрунтування позовних вимог позивач вказує,
що він працював на Харківському електротехнічному заводі
„Трансзв'язок" плавильником емалі,
правонаступником підприємства стало Акціонерне товариство „Харківський
емальзавод". 20 липня 1987 року ОСОБА_1. був травмований на
виробництві,  згідно висновку МСЕК від
10.10.1988 р. йому була встановлена 3 група інвалідності з трудового каліцтва,  та встановлено 45% втрати професійної
працездатності безстроково. Підприємство відшкодовувало позивачу шкоду за
втрачене здоров'я до грудня 1996р. в розмірі 53, 02 гр.,  після чого ці виплати були припинені,  у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення заборгованості на відшкодування шкоди. За рішенням
Ленінського районного суду м.  Харкова
від 18.06.97 р. з AT „Харківський емальзавод" на його користь була
стягнута заборгованість за період з грудня 1996р. по 30.04.1997р.,  питання про перерахунок відшкодування шкоди
не стояло,  і суми відшкодування шкоди
(втрачений заробіток) йому не перераховувались. Постановою Арбітражного суду
Харківської області від 29.07.1997р. АТЗТ „Харківський завод емальованих
виробів" визнано банкротом без правонаступника. З 1996 р. розмір відшкодування
шкоди ОСОБА_1. не перераховувався. З встановленим розміром відшкодування шкоди
позивач не погоджується,  вважає,  що втрачений заробіток повинен обчислюватись
з дотриманням умов  ст. 97 КЗпП
України,  а також з урахуванням вимог
Галузевої тарифної угоди,  виходячи з
наступного розрахунку. Підприємство відшкодовувало йому шкоду за втрачене
здоров'я,  розмір якого становив на
грудень 1996р. 53, 02 грн. на місяць,  що
відповідає середньомісячному заробітку-117, 82грн. (53, 02грн. : 45% х 100% =
117, 82гр.),  з чим   позивач не згодний. За період з 1996 року по
20С1р. перерахунок не

робився.
Галузевою угодою на 2001 рік встановлено,
що мінімальні тарифні ставки на підприємствах,  які входять в сферу дії Сторін,  що підписали Угоду,  встановлюються для робітників першого розряду
згідно з Додатком № 1,  згідно
якого,  мінімальна тарифна ставка
робітника 1-го розряду основного та допоміжного виробництва встановлено в
розмірі -170, 14 гр.,  а міжрозрядний
коефіцієнт відносно 3-го розряду до 1-го розряду встановлено -1, 35.
Відповідно,  мінімальна тарифна ставка
3-го розряду становить: 170, 14гр. X 1, 35 = 229, 70
гр. Згідно пункту 5.1.10 Галузевої угоди встановлені надбавки (Додаток № 7) для
працівників за роботу в шкідливих умовах - 12%. Відповідно мінімальна тарифна
ставка робітника 3 розряду в шкідливих умовах,
а робота позивача - плавильника емалі - була пов'язана із шкідливими
умовами,  що було доведено в ході
розгляду справи становить: 257, 26гр. (229, 70 гр. + (229, 70гр. X 12% :
100%) - 257, 26гр.). Виходячи з даної тарифної ставки при 45% втрати
професійної працездатності його сума відшкодування шкоди (втраченого заробітку)
з 1 січня 2001 року складає 115, 77гр. з розрахунку: 257, 26гр. х 45% : 100% =
115, 77гр. Таким чином,  позивач
вважає,  що сума втраченого заробітку
позивача за станом на 1.04.01р. повинна становити 115, 77 гр.,  а фактично відповідач Фонд Ленінського району
м.  Харкова виплачував по 53, 02 гр.,  тобто недоплачував по 62, 75гр. на місяць
(115, 77грн. -53, 02грн.). Всього,  таким
чином,  недоплатив за січень-березень
2001р. -188, 25гр. (62, 75гр. х Змес). Надалі страхові виплати продовжив Фонд
Ленінського району,  з 2005 року Фонд
Київського р-ну м.  Харкова. Статтею 29
Закону України № 1105-XIУ встановлено,  що
щомісячна страхова сума втраченого заробітку підлягає перерахунку у випадку
підвищення середньої заробітної плати в галузях національної економіки.
Правлінням Фонду встановлені коефіцієнти перерахунку: з 1.03.02р. - 1, 193; з
1.03.03р. -1, 182; з 1.03.04р. - 1, 152; з 1.03.05р.- 1, 238; з 1.03.06р. - 1,
203.

Позивачу
призначена пенсія з інвалідності (трудове каліцтво) на 1.03.02р. - 125, 18гр.;
на 1.03.03р. - 110, 53гр.; на 1.03.04р. - 162.84 гр.; на 1.03.05р. - 284, 69
гр.; на 1.03.06р. -284, 69 гр.

Фонд
зробив перерахунок спочатку нарахованої суми і виплачував: з 1.04.01р. по 53,
02 гр.; з 1.03.02р. -57, 05гр.: з 1.03.03р. - 65, 72гр.; з 1.03.04р. - 81,
36гр.; з 1.03.05р. - 97, 88 гр.; с
1.03.06р. - 117, 75 гр. Всього за період з 1.08.02р. по 1.06.07р. виплачено
- 4485, 40гр. (53, 02гр. х 6 мес.  + 57,
05гр. х 12мес. + 65, 72гр. х 12мес.  +
81, 36гр. х 12мес.  + 97, 88гр. х 14мес.  + 115, 80гр.Х 3мес).

У той же
час,  позивач вважає правильним платити
йому: з 1.04.01р. по 53, 02гр. Надалі ця сума підлягає перерахунку в наступному
порядку: з 1.03.02р. коефіцієнт - 1, 193; пенсія -125, 18гр.,  перерахований середній заробіток - 257, 26гр.
х 1, 193гр.= 306, 91 гр.,  перерахована
страхова сума втраченого заробітку - 115, 77гр. х 1, 193= 138, 11 гр.,  перерахована страхова сума втраченого
заробітку разом з пенсією - 138, 1 Ігр. + 125, 18гр. = 263, 29грн.,  перевищення над середнім заробітком немає
тому виплата повинна бути з 1.03.02р. по 138, 11 гр.; з 1.03.03р. коефіцієнт-
1, 182; пенсія- 110, 53гр.,
перерахований середній заробіток- 306, 91гр. х 1, 182 = 362, 77гр.,  перерахована страхова сума втраченого
заробітку - 138, 1 Ігр. х 1, 182 = 163, 25гр.,
перерахована страхова сума втраченого заробітку разом з пенсією: 163,
25гр. + 110, 53гр. = 273, 78гр.,
перевищення над середнім заробітком немає тому з 1.03.03р. належить
виплачувати по 163, 25гр.; з 1.03.04р. Коефіцієнт 1, 152: пенсія - 162,
84гр.,  перерахований середній заробіток
- 362, 77гр. х 1, 152 = 417, 91гр.,
перерахована страхова сума втраченого заробітку - 163, 25гр. х 1, 152 =
188, 06гр.,  перерахована страхова сума
втраченого заробітку разом з пенсією - 188, 06гр. + 162, 84гр. = 350,
90гр.,  перевищення над середнім
заробітком нема,  тому підлягає виплаті з
1.03.04р по 188, 06гр.; з 1.03.05р. коефіцієнт 1, 238,  пенсія -284, 69гр.,  перерахований середній заробіток 417, 91гр..
х 1, 238 = 517, 37гр.,  перерахована
страхова сума втраченого заробітку - 188, 06гр. х 1, 238 = 232, 82гр.,  втрачений заробіток разом з пенсією - 232,
82гр. + 284, 69гр. = 517, 5Ігр.,  має
місце перевищення втраченого заробітку разом з пенсією над середнім заробітком:
517, 51гр. - 517, 37гр.= 0, 14 гр. Тому з 1.03.05р. підлягає виплаті по 232, 68
гр.; з 1.03.06р. коефіцієнт - 1, 203,
пенсія - 284, 69гр.,  перерахована
страхова сума втраченого заробітку - 517, 37 х 1, 203 = 622, 40гр.,  перерахований розмір втраченого заробітку -
232, 68гр. х 1, 203 = 279, 91гр.,
втрачений заробіток з пенсією - 279, 91 + 284, 69гр. = 564, 60гр.,  перевищення над середнім заробітком

немає,  тому підлягає виплаті з 1.03.07р по 280,
08гр. Всього за період з 1.08.02р. по 1.03.07р. Фонд повинний виплатити -
11756, 70грн. (138, 11грн. х 6 мес.  +
163, 25грн. х 12мес.  + 188, 06грн. х
12мес.  + 232, 68грн. х 12мес.  + 280, 08грн. х 2мес). Фактично Фондом
позивачу виплачено : з 1.08.02р. по 1.03.07р. - 4138, 00грн.,  тобто недоплачено Фондом - 7618, 70грн.
(11756, 70 гр. - 4138, 00гр.=7618, 70гр.). Позивач просить стягнути цю
суму,  та встановити йому щомісячну
страхову виплату втраченого заробітку позивачу,
починаючи з 1.03.07р. по 280, 08 грн.,
з подальшим перерахунком відповідно до діючого законодавства.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_2.  підтримали позовні вимоги,  крім того,
в ході судового розгляду справи у зв'язку поясненнями,  наданими представниками відповідачів щодо
пропуску строку позовної давності,
пояснили,  а також надали про це
письмові пояснення (а.с.  182-184),  що строк позовної давності не стосується
спорів,  пов'язаних зі спричиненням шкоди
здоров'ю працівника.

Представники
відповідачів - Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у Київському
районі м.  Харкова,  Відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України у Ленінському районі м.
Харкова в судовому засіданні проти позову заперечували,  надали їх у письмовій формі (а.с.  22-23,
64-65,  118-120,  161-163),
пояснили,  що відповідно до Закону
України № 1105-Х1У «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і профзахворювання,  що викликали втрату працездатності» Фонд
продовжує з 2001 року виплачувати потерпілому страхову виплату у розмірі,  який передало підприємство,  і не має права робити перерахунки. Такий
перерахунок вправі робити підприємство,
але на теперішній час підприємство,
де працював ОСОБА_1.,
ліквідовано. Просили суд відмовити в задоволенні позовчих вимог
ОСОБА_1.,  вказуючи також,  що рішенням Ленінського районного суду
м.  Харкова від 18 червня 1997 року
встановлено,  що в зв'язку з отриманою у
1987 році на виробництві травмою ОСОБА_1. визнаний інвалідом 3 групи
безстроково з втратою професійної працездатності 40 %. До грудня 1996 року AT
„Харківський емаль завод" відшкодовував ОСОБА_1. щомісячно по 53 гр. 02
коп.,  позивач не заперечував при
розгляді справи в суді першої інстанції 1997 року по питанню перерахунку
розміру відшкодування шкоди та щомісячно отримував суму 52 гр. 02 коп. Постановою
Президії дорожнього комітету профспілки Південної залізної дороги від 2 вересня
1997 року виплати відшкодування шкоди ОСОБА_1. були продовжені. Але за
відсутності даних для перерахунку,
згідно з п. 28 „Правил відшкодування власником підприємства,  установи,
і організації або уповноважений ним органом шкоди,  заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я,  пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків",  затверджених
Постановою КМУ від 23.06.1993 р. № 472,
перерахунок не був зроблений,  про
що свідчить „Відомість виплат відшкодування шкоди ОСОБА_1." за період з
1997-2001 p.p.,  яка підписана
головою ДОРПРОФСОЖА В.Н. Грановським.  У
довідці про розмір втраченого заробітку,
витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на
дату передачі особової справи потерпілого до Фонду від 23 травня 2001
року,  підписаної головою профспілки
Грабовським В.М.  і головним бухгалтером
Ляшенко В.Ф. сума заборгованості потерпілому,
що накопичилася до 01.04.2001 p.,  складає
нуль гр. Доказів про те,  що робота
позивача була пов'язана із шкідливими умовами,
суду не представлено. Строк позовної давності,  в межах якого ОСОБА_1. мав право звернутися
до суду з вимогою по захист свого порушеного права,  а саме,
3 роки,  минув.

Суд,  заслухавши пояснення позивача,  представників позивача,  відповідачів,
дослідивши матеріали справи,
вважає,  що позов підлягає
частковому задоволенню,  виходячи з
наступного.

З
матеріалів справи вбачається,  що позивач
ОСОБА_1. знаходився у трудових відносинах з AT „Харківський
емальзавод",  де працював
плавильником емалі 3 розряду.

20 липня
1987 року був травмований на виробництві,
що підтверджується актом форми Н-1,
випискою з протоколу №3 засідання профкому заводу „Трансзв'язок "
від 24 липня 1987 (а.с.  3-4,  8).

За висновком
МСЕК від     10.10.1988 року він визнаний
інвалідом 3-ї групи з трудового каліцтва з втратою професійної працездатності -
45% безстроково (а.с.  6,  126,
127,  128).

Правонаступником
підприємства стало Акціонерне товариство „Харківський емальзавод".
Підприємство відшкодовувало позивачу шкоду за втрачене здоров'я до грудня
1996р. в розмірі 53, 02 гр.,  після чого
ці виплати були припинені. Рішенням Ленінського районного суду м.  Харкова від 18.06.97 р. з AT
„Харківський емальзавод" на користь позивача була стягнута
заборгованість за період з грудня 1996р. по 30.04.1997р.(а.с.  7).

Підприємство
відшкодовувало позивачу шкоду за втрачене здоров'я,  розмір якого становив на грудень 1996р. 53,
02 грн. на місяць,  що відповідає
середньомісячному заробітку -117, 82грн. (53, 02грн. : 45% х 100% = 117,
82грн.),  з чим позивач не згодний. За
період з 1996 року по 2001 року перерахунок не робився.

Постановою
Арбітражного суду Харківської області від 29.07.1997р. АТЗТ „Харківський завод
емальованих виробів" визнано банкротом без правонаступника (а.с.  9).

За актом
від 06 червня 2001 року № 3 прийняття-передачі особових справ потерпілих на
виробництві були передані особові справи потерпілих та утриманців від
Дорожнього комітету профспілки Південної залізниці до Відділення Виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України у Ленінському районі м.  Харкова,
в тому числі справа ОСОБА_1. № 008 (а.с.
10).

Відповідно
до довідки про розмір втраченого заробітку,
витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на
дату передачі особової справи потерпілого від 23 травня 2001 року підприємство
Завод емальованих виробів - банкрут,
дорпрофсож Південної залізниці за рахунок фонду соціального страхування,  встановлена сума відшкодування втрачено
потерпілим ОСОБА_1. заробітку складає 53гр. 02 коп. (а.с.  11).

Відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України у Ленінському районі м.  Харкова продовжило сплачувати ОСОБА_1. раніше
призначені страхові виплати,  здійснюючи
перерахування з вже призначеної суми (а.с.
12,  13,  14,
15,  16,  31,
32,  33,  34).

За актом
від 30 червня 2005 року № 16 прийняття-передач5,  особових справ потерпілих на виробництві були
передані особові справи потерпілих між відділеннями (управліннями) виконавчої
дирекції Фонду Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у
Ленінському районі м.  Харкова
передало,  а Київське Відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України прийняло до виплати особові
справи потерпілих,  в тому числі справу
ОСОБА_1. № 008 (а.с.  17).

Відповідно
до  ст. . 29 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності»,
перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та
соціальну допомогу провадиться у разі: зміни ступеня втрати професійної
працездатності; зміни складу сім»ї померлого; підвищення розміру мінімальної
заробітної плати у порядку,  визначеному
законодавством.  Перерахування сум
щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому
календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки
за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування
провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Відповідно
п. 28 „Правил відшкодування власником підприємства,  установи,
і організації або уповноважений ним органом шкоди,  заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я,  пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків",  затверджених
Постановою КМУ від 23.06.1993 р. № 472,
перерахунок розміру відшкодування шкоди проводився до 01.04.04р. в разі
зміни ступеня втрати професійної працездатності,  підвищення тарифних

ставок (окладів) на підприємстві,  де було ушкоджено здоров'я потерпілого. Таким
чином,  підприємство повинно було
коректувати суму відшкодування шкоди одночасно з підвищенням тарифної ставки
плавильника емалі 3 розряду. Перерахунок не був зроблений,  про що свідчить „Відомість виплат
відшкодування шкоди ОСОБА_1." за період з 1997-2001 p.p.,
яка підписана головою ДОРПРОФСОЖА В.Н. Грановським.  У довідці про розмір втраченого
заробітку,  витрат на медичну та соціальну
допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого
до Фонду від 23 травня 2001 року,
підписаної головою профспілки Грабовським В.М.  і головним бухгалтером Ляшенко В.Ф. сума
заборгованості потерпілому,  що
накопичилася до 01.04.2001 p.,  складає нуль гр. (а.с.
11). З поданих документів вбачається,
що підприємство не підвищувало тарифні ставки в січні 2001 року,  не використовувало галузеву угоду,  обов'язкову для забезпечення трудових прав
робітника.

Первині
бухгалтерські документи (відомості,
книги нарахування заробітної плати),
довідка про розмір середньої заробітної плати плавильників емалі за
підприємстві,  коефіцієнти підвищення
тарифних ставок про вказаній професії не надані у зв'язку з їх відсутністю.

При розрахуванні
розміру відшкодування шкоди потерпілому суд вважає можливим виходити з тарифних
ставок робітника відповідної спеціальності,
кваліфікації по галузі згідно з галузевою угодою.

Згідно
до Постанови Кабінету Міністрів України № 140 від 21.03.1992 p.,  якщо обчислений середній заробіток для визначення розміру
відшкодування шкоди виявиться менше тарифної ставки,  то його варто обчислювати,  виходячи з тарифної ставки.

Згідно
ч. 2  ст. 97 КЗпП України тарифні ставки
встановлюються підприємствами самостійно в колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій,  передбачених
законодавством,  генеральною і галузевими
угодами. При цьому власник або уповноважений ним орган не має права в
односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці,  що погіршують умови,  встановлені законодавством,  угодами.

На
підставі  ст.  9 Закону України «Про колективні договори й
угоди»,  положення генеральної,  галузевої (регіональної) угоди діють
безпосередньо та є обов'язковими для підприємствами,  які входять в сферу впливу сторін,  які підписали угоду,  угоди зберігають свою силу у випадку зміни
складу,  структури,  найменування уповноваженого власником
органа,  від імені якого укладений даний
договір,  угода.

Галузевою
угодою на 2001 рік,  що укладена між
Державним комітетом промислової політики України,  Фондом державного майна України,  при участі Української спілки промисловців і
підприємців,  та профспілками
авіабудівників,  автомобільного і
сільськогосподарського машинобудування та приладобудування,  космічного і загального машинобудування,  радіоелектроніки і машинобудування,  лісних галузей,  машинобудування та металообробки,  суднобудування,  оборонної промисловості,  енергетики та електротехнічної
промисловості,  атомної енергетики і
промисловості України,  які об'єднались
для ведення колективних переговорів,
зареєстрованими в Міністерстві праці і соціальної політики від
29.12.2000р. - пункт 5.1.1 встановлено,
що мінімальні тарифні ставки на підприємствах,  які входять в сферу дії Сторін,  що підписали Угоду,  встановлюються для робітників першого розряду
згідно з Додатком № 1. Згідно цьому Додатку,
мінімальна тарифна ставка робітника 1-го розряду основного та
допоміжного виробництва встановлено в розмірі - 170, 14 гр.,  а міжрозрядний коефіцієнт відносно 3-го
розряду до 1-го розряду встановлено - 1, 35. Відповідно,  мінімальна тарифна ставка 3-го розряду
становить: 170, 14грн. X 1, 35 = 229, 70 гр.

Згідно
пункту 5.1.10 Галузевої угоди встановлені надбавки (Додаток № 7) для
працівників за роботу в шкідливих умовах - 12%. Відповідно мінімальна тарифна
ставка робітника 3 розряду в шкідливих умовах,
а робота позивача - плавильника емалі - була пов'язана із шкідливими
умовами становить: 257, 26грн. (229, 70 грн. + (229, 70грн. X 12% :
100%) = 257, 26грн.).

Виходячи з даної
тарифної ставки при 45% втрати професійної працездатності його сума
відшкодування шкоди (втраченого заробітку) з 1 січня 2001 року  складає 115, 77 гр. з розрахунку:   257, 26гр. х 45% : 100% = 115, 77гр.

Таким
чином,  суд вважає,  що сума втраченого заробітку позивача за
станом на 1.04.01р. повинна становити 115, 77 гр.

Фактично
відповідач - Фонд Ленінського району м.
Харкова виплачував по 53, 02грн.,
тобто недоплачував по 62, 75гр. на місяць (115, 77гр. -53, 02гр.).
Всього,  таким чином,  недоплатив за січень-березень 2001р. - 188,
25гр. (62, 75гр. х Зміс).

З 2005 року
страхові виплати продовжив Фонд Київського району м.  Харкова.

Статтею
29 Закону України № 1105-Х1У встановлено,
що щомісячна страхова сума втраченого заробітку підлягає перерахунку у
випадку підвищення середньої заробітної плати в галузях національної економіки.
Правлінням Фонду встановлені коефіцієнти перерахунку: з 1.03.02р. - 1, 193; з
1.03.03р. - 1, 182; з 1.03.04р. - 1, 152; з 1.03.05р.- 1, 238; з 1.03.06р. -1,
203,  про що також зазначається у
висновку судової економічної експертизи № 3771 (а.с.  76-81).

Згідно  ст. 34 п.1 Закону № 1105-Х1У від 23.09.99р.
встановлено,  що сума втраченого
заробітку разом з пенсією з інвалідності не може перевищувати середньомісячний
заробіток. Позивачу призначена пенсія з інвалідності (трудове каліцтво) на
1.03.02р. - 125, 18гр.; на 1.03.03р. - 110, 53грн.; на 1.03.04р. - 162.84 гр.;
на 1.03.05р. - 284, 69 гр.; на 1.03.06р. - 284, 69 гр.

Фонд
зробив перерахунок спочатку нарахованої суми і виплачував: з 1.04.01р. по 53,
02 гр.; з 1.03.02р. -57, 05гр.: з 1.03.03р. - 65, 72гр.; з 1.03.04р. - 81,
36гр.; з 1.03.05р. - 97, 88 гр.;с 1.03.06р.-117, 75 гр.

І всього
за період з 1.08.02р. по 1.06.07р. виплачено - 4485, 40гр. (53, 02грн. х 6
мес.  + 57, 05гр. х 12мес. + 65, 72гр. х
12мес.  + 81, 36гр. х 12мес.  + 97, 88гр. х 14мес.  + 115, 80гр. X З мес).

Суд
вважає вказані суми такими,  що
підлягають перерахунку,  в наступному
порядку: з 1.03.02р. коефіцієнт - 1, 193; пенсія - 125, 18гр.,  перерахований середній заробіток -257, 26гр.
х 1, 193гр.= 306, 91гр.,  перерахована
страхова сума втраченого заробітку - 115, 77гр. х 1, 193= 138, 11 гр.,  перерахована страхова сума втраченого
заробітку разом з пенсією -138, 11 гр. + 125, 18гр. = 263, 29гр.,  перевищення над середнім заробітком немає
тому виплата повинна бути з 1.03.02р. по 138, 11гр.; з 1.03.03р. коефіцієнт --
1, 182; пенсія - 110, 53гр.,
перерахований середній заробіток - 306, 9Ігр. х 1, 182 = 362, 77гр.,  перерахована страхова сума втраченого заробітку
- 138, 11 гр. х 1, 182 = 163, 25гр.,
перерахована страхова сума втраченого заробітку разом з пенсією: 163,
25гр. + 110, 53гр. = 273, 78гр.,
перевищення над середнім заробітком немає тому з 1.03.03р. належить
виплачувати по 163, 25грн.; з 1.03.04р. Коефіцієнт 1, 152: пенсія - 162,
84грн.,  перерахований середній заробіток
- 362, 77грн. х 1, 152 = 417, 91грн.,
перерахована страхова сума втраченого заробітку - 163, 25грн. х 1, 152 =
188, 06грн.,  перерахована страхова сума
втраченого заробітку разом з пенсією - 188, 06грн. + 162, 84грн. = 350,
90грн.,  перевищення над середнім
заробітком нема,  тому підлягає виплаті з
1.03.04р по 188, 06грн.; з 1.03.05р. коефіцієнт 1, 238,  пенсія - 284, 69грн.,  перерахований середній заробіток 417, 91грн..
х 1, 238 - 517, 37грн.,  перерахована
страхова сума втраченого заробітку - 188, 06грн. х 1, 238 = 232, 82грн.,  втрачений заробіток разом з пенсією -232,
82грн. + 284, 69грн. = 517, 51грн.,  має
місце перевищення втраченого заробітку разом з пенсією над середнім заробітком:
517, 51грн. - 517, 37грн. = 0, 14 грн. Тому з 1.03.05р. підлягає виплаті по
232, 68 грн.; з 1.03.06р. коефіцієнт - 1, 203,
пенсія - 284, 69грн.,
перерахована страхова сума втраченого заробітку - 517, 37. х 1, 203 =
622, 40грн.,  перерахований розмір
втраченого заробітку - 232, 68грн. х 1, 203 = 279, 91грн.,  втрачений заробіток з пенсією - 279, 91 +
284, 69грн. = 564, 60грн.,  перевищення
над середнім заробітком немає,  тому
підлягає виплаті з 1.03.07 р. щомісячно по 280, 08грн.,  з подальшим перерахунком відповідно до
діючого законодавства.

Згідно
зі  ст.
40 ч.3 Закону України №1105-Х1У від 23.09.1999 року «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
що викликали втрату працездатності»,
витрати призначені,

але не одержані
своєчасно потерпілим або особою,  яка має
право на одержання виплат,  проводиться
за весь минулий час,  але не більше як за
три роки з дня звернення за їх одержанням.
При пред'явленні вимог про стягнення відшкодування шкоди позивачем не
враховані правила застосування строків позовної давності,  оскільки загальний строк позовної давності
встановлений в три роки. У разі,  коли
вимоги потерпілого стосуються перерахунку сум щомісячних платежів,  раніше встановлених судом або роботодавцем (
в тому числі і в разі невірного розрахунку суми щомісячних платежів) при
задоволенні позову,  кошти стягуються за
період,  який не перевищує трьох останніх
років,  перед зверненням до суду.

Відповідно
до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про
практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,  виплати,
призначені,  але своєчасно не
одержані потерпілим або особою,  яка має
право на їх одержання,  а також вимоги про
перерахунок сум щомісячних платежів,
раніше визначених судом або роботодавцем,  підлягають задоволенню за час,  що не перевищує трьох років.

Оскільки
позивач звернувся до суду 03 жовтня 2005 року,
вказаний 3-річний період визначається з 03 жовтня 2002 року по 03 жовтня
2005 року.

Таким
чином,  позовні вимоги щодо стягнення з
Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України у Київському районі
м.  Харкова недоплаченої суми страхових
виплат за період з 01 серпня 2002 року по 01 березня 2007року - 7618 гр. 70
коп. підлягають частковому задоволенню,
а саме,  суд стягує з вказаного
відповідача на користь позивача недоплачені суми страхових виплат,  починаючи з 03 жовтня 2002 року по 01 березня
2007 року,  виходячи з розрахунку ,

І всього
за період з 03.10.02р. по 1.03.07р. Фонд повинний виплатити - 11618, 59грн.
(138, 11 грн. х 5мес.  + 163, 25грн. х
12мес.  + 188, 06грн. х 12мес.  + 232, 68грн. х 12мес.  + 280, 08грн. х 2мес). Фактично Фондом
позивачу виплачено : з 03.10.02р. по 1.03.07р. -4084, 98 грн.,  тобто недоплачено Фондом - 7618, 70грн.
(11618, 59 гр. - 4084, 98гр.=7533, 61 гр.).

Суд
стягує вказану суму з відповідача Відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України у Київському районі м.
Харкова,  оскільки в теперішній
час всі виплати здійснює саме це відділення.

При
цьому суд вважає безпідставними пояснення представників відповідачів щодо
пропуску позивачем строку позовної давності,
які посилалися при цьому на рішення Ленінського районного суду м.  Харкова від 18.06.97 p.,
оскільки вказаним рішення суду на користь позивача була
стягнута заборгованість за період з грудня 1996р. по 30.04.1997р.(а.с.  7),
при цьому питання про перерахунок відшкодування шкоди не стояло,  і суми відшкодування шкоди (втрачений
заробіток) йому не перераховувались.

Відповідно
до  ст.
88 ЦПК України,  з відповідача
Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України у Київському районі
м.  Харкова на користь позивача витраті
по сплаті судово-економічної експертизи в сумі 533 гр. 88 коп.,  що підтверджується відповідною квитанцією
(а.с.  160),  а також на користь держави судовий збір в
розмірі 75 гр. 34 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 30 гр.

На
підставі викладеного і керуючись
ст.  ст.  10,
11,  60,  88,
209,  212-215,  218 ЦПК України ЦПК України,   ст.
97 КпП України,  Законом України №
1105-Х1У від 23.09.99р. «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві і профзахворювання,  що викликали втрату працездатності»,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути
з Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України у Київському районі
м.  Харкова на користь позивача
недоплачену суму страхових виплат за період з 03 жовтня 2002 року по 01 березня
2007року - 7533, 61 гр.,  а також
витрати,  понесені позивачем по

сплаті судово-економічної експертизи в сумі 533 гр. 88
коп.,  а всього стягнути на користь
позивача  8067 гр. 49 коп. (вісім тисяч
шістдесят сім гривень 49 копійок).

Встановити
ОСОБА_1 щомісячну страхову суму,
починаючи з 1 березня 2007 року - 280 гр. 08 коп. на місяць та
зобов'язати Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у Київському
районі м.  Харкова виплачувати щомісячну
страхову суму ОСОБА_1,  починаючи з 1
березня 2007 року - 280 гр. 08 коп. (двісті вісімдесят гривень 08 копійок) на
місяць з подальшим перерахунком відповідно до діючого законодавства

Стягнути
з Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України у Київському районі
м.  Харкова на користь судовий збір в
розмірі 75 гр. 34 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 30 гр.

В іншій частині
в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення вступної та резолютивної частини рішення до Київського районного
суду м.  Харкова заяви про апеляційне
оскарження рішення суду та шляхом подачі протягом 20 днів після подачі вказаної
заяви апеляційної скарги через Київський районний суд м.  Харкова,
або в порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.

Рішення
виготовлене в нарадчій кімнаті,  є
оригіналом.