Справа №2-698
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
серпня 2007 року                                                                                    м.  Івано-Франківськ

Тисменицький
районний суд Івано-Франківської області

в
складі: головуючої - судді                   Хоминець
М. М.

секретаря                                    Гундич Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2  ОСОБА_3 про визнання права
власності,  -

встановив:

Позивачка
звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності. Свої
позовні вимоги обґрунтовувала тим,  що
ІНФОРМАЦІЯ_1помер її чоловік -ОСОБА_4,
оскільки ним заповіт не було складено,
то спадкування проводиться за законом.
До кола спадкоємців за законом першої черги входять позивачка,  як дружина покійного,  його син - ОСОБА_4,  та в порядку представлення замість померлого
сина ОСОБА_5,  його діти - ОСОБА_3та ОСОБА_2. Спадкоємець
ОСОБА_3 спадщину не прийняв,  оскільки у
встановлений законом термін - 6 місяців - не подав заяву про прийняття спадщини
та не проживав із спадкодавцем на день його смерті. Позивачка та відповідачі належно
прийняли спадщину та частково оформили свої спадкові права,  отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво
про право на спадщину,  яка відкрилася
після смерті ОСОБА_4 на належне йому майно: на АДРЕСА_1,  земельну ділянку за цією ж адресою розміром
2642 кв.м. ,  автомобіль марки ВАЗ - 2112
1986 року випуску. Крім вказаного майна ОСОБА_4 належало і АДРЕСА_2,  на яке він не отримав свідоцтво про право
власності,  що перешкоджає позивачці та
відповідачам оформити права на спадщину,
також в склад спадщини входить земельна ділянка,  розміром 0, 3687 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного
господарства,  яка належить ОСОБА_4
згідно свідоцтва про право на спадщину,
виданого 06.03.1998 року після смерті його матері - ОСОБА_6,  успадкувати яку вони в нотаріальному порядку
не можуть,  оскільки ОСОБА_4 не отримав
на своє ім'я Державний акт на право приватної власності на дану земельну
ділянку. АДРЕСА_2 було успадковано ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на
спадщину від 31.01.1998р. після смерті його матері - ОСОБА_6.,  але оскільки готовність даного
будинковолодіння була тільки 59 % ,
рішенням виконкому Братковецької сільської ради від 26.02.1998р. ОСОБА_4
було дозволено продовжити будівництво житлового будинку,  після чого позивачка разом з ОСОБА_4
спільно,  як подружжя,  продовжували будувати будинковолодіння,  що збільшило вартість будинковолодіння на 41%.
На даний час готовність даного будинковолодіння становить 100 %,  вартість будинковолодіння - 187281 грн.
Позивачці належить половина від спільної сумісної власності,  що в загальному дорівнює 21 % всього
будинковолодіння,  інша частина
будинковолодіння - це спадкове майно. Відповідачі спадкують за правом
представлення і їхня частка дорівнює тій частині спадщини,  яка належала б за законом їхньому
батькові,  якби він був живий на час
відкриття спадщини,  а

саме,  1/3 спадкового майна,  що дорівнює 26 % будинковолодіння. Відповідно
право власності на АДРЕСА_2 належить позивачці та відповідачкам в наступних
частках: позивачці в загальному належить право на 74% будинковолодіння (21% -
як спільна власність подружжя,  та 53% -
у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка) та відповідачам 26% або
по 13% кожній і відповідно на земельну ділянку,
яка спадкується відповідно до часток у спадкуванні нерухомості,  а саме,
74% - належить позивачці та відповідачам 26% або по 13% кожній.
Позивачка просила визнати за нею право власності на 74% АДРЕСА_1,  з яких 21% належить їй на праві спільної
сумісної власності,  а 53% - у порядку
спадкування за законом після смерті чоловіка,
та на 74% земельної ділянки за цією ж адресою для будівництва та
обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства,  а за відповідачками право власності на 26%
будинковолодіння та 26% земельної ділянки.

Представники
позивачки в судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити.

Відповідачки
в судовому засіданні позов визнали та пояснили,
що не заперечують проти визання за позивачкою права власності на 74% будинковолодіння
та 74% земельної ділянки,  а за ними по
13% будинковолодіння та по 13% земельної ділянки за кожною.

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що позов підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Встановлено,  що після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на належне йому майно. До кола спадкоємців за законом першої черги
входять позивачка,  як дружина
покійного,  його син - ОСОБА_3 та в
порядку представлення замість померлого сина ОСОБА_5,  його діти
- ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Спадкоємець ОСОБА_3 спадщину не прийняв,  оскільки у встановлений законом термін - 6
місяців - не подав заяву про прийняття спадщини та не проживав із спадкодавцем
на день його смерті. До складу спадкового майна входить АДРЕСА_1,  а саме 79 % даного будинковолодіння,  так як 21% будинковолодіння належить
позивачці як частка у спільній сумісній власності подружжя,  та земельна ділянка розміром 0, 3687 га для
будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного
господарства. Позивачка та відповідачі належно прийняли спадщину,  оскільки позивачка постійно проживала зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини,
а відповідачі вчасно подали заяву про прийняття спадщини до нотаріальної
контори. Відсутність свідоцтва про право власності на будинковолодіння та
Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я
покійного перешкоджає позивачці та відповідачам належно оформити їх права на
спадщину. Тому за позивачкою слід визнати право власності на на 74% вказаного
будинковолодіння,  з яких 21% належить їй
на праві спільної сумісної власності подружжя,
а 53% - у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка,  та право власності на 74% земельної ділянки
за цією ж адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення
особистого підсобного господарства,  а за
відповідачками - право власності на 26% будинковолодіння та 26% земельної
ділянки,  тобто на 13% за кожною.

На
підставі наведеного,  відповідно до  ст.
ст.  368,  392,
1261,  1268,  1269 ЦК
України,  керуючись  ст.
ст.  213-215 ЦПК України,  суд -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на 74% АДРЕСА_1,
загальна вартість якого 187281 грн.,
з підстав належності їй 21% на праві спільної сумісної власності
подружжя та 53% - у порядку спадкування за законом після померлого
ОСОБА_4,  та право власності на 74%
земельної ділянки по АДРЕСА_1для будівництва та обслуговування житлового
будинку і  ведення особистого підсобного
господарства загальною площею 0, 3687 га.

Визнати
за ОСОБА_3право власності на 13% АДРЕСА_1,
загальна вартість якого 187281 грн.,
у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4,  та право власності на 13% земельної ділянки
по АДРЕСА_1для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення
особистого підсобного господарства загальною площею 0, 3687 га.

Визнати
за ОСОБА_2право власності на 13% АДРЕСА_1,
загальна вартість якого 187281 грн.,
у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4,  та право власності на 13% земельної ділянки
по АДРЕСА_1для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення
особистого підсобного господарства загальною площею 0, 3687 га.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. У разі подання заяви про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана в строк,  рішення набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються через Тисменицький районний суд.