Справа №  2-230/07
УХВАЛА

12 червня 2007 року
Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя               Сухоруков
А.О.,

при секретарі                        Загорній
Ю.І.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську заяву про
визнання мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про
встановлення факту прийняття спадщини, про визнання заповіту недійсним, про
визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

09
листопада 2006 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про
про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання заповіту недійсним, про
визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом. Свої
позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони є рідними сестрами, їх
батьки - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 4 жовтня 1942 року.

11 червня 1997 року батьки
купили жилий
будинок АДРЕСА_1.
Покупцем по договору купівлі-продажу був батько - ОСОБА_4. Будинок
належав батькам на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5
померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1. Позивачі
після смерті матері в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини не
зверталися, але фактично прийняли спадщину,
взявши кожна собі речі, які належали померлій ОСОБА_5.

Також спадщину прийняв і
батько позивачів
ОСОБА_4.

В лютому 2002 року батько
заявив позивачам,
що він хоче, щоб з ним проживала жінка, так як йому одному нудно. Позивачі з
сусідами знайшли йому таку жінку, яка погодилася проживати з батьком. Це була
відповідачка ОСОБА_3. Їх
в присутності сусідів вона запевнила, що на будинок та майно батька вона не
претендує.

На початок 2002 року стан
здоров'я ОСОБА_4 в 92 роки був задовільний. Але потім стан його здоров'я став
погіршуватися. 17 квітня 2003 року у батька стався інсульт. Він був лежачим
хворим на протязі майже 4-х місяців. У нього був параліч правої сторони тіла.
Поступово стан здоров'я батька покращився, але потім було ще 2 інсульти, після
яких батько не піднімався з ліжка, погано розмовляв, права сторона його тіла
була повністю паралізована. Він не міг писати, пенсію за нього отримувала
відповідачка. Крім того, батько погано бачив, навіть не розпізнавав людей, що
заходили до нього в кімнату, а також погано чув. Відповідач постійно намовляла батька,
щоб той склав заповіт. Батько почав наполягати, щоб йому привезли нотаріуса.
ОСОБА_1 не заперечувала, так як була домовленість, що згідно заповіту
відповідачка матиме право проживати в спірному будинку до своєї смерті. ОСОБА_2
не знала про наявність заповіту та про його зміст до смерті батька.

15
жовтня 2004 року чоловік ОСОБА_1 на прохання відповідачки привіз нотаріуса
додому. Відповідачка
йому вказала, куди треба їхати
і якого саме нотаріуса треба привезти, так як вона домовилася з ним раніше.
Приїхав нотаріус, він залишився з батьком в кімнаті наодинці, а потім вийшов і
повідомив, що заповіт складено. Зміст заповіту повідомлений не був.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.
Після його смерті відповідачка повідомила, що за заповітом вона є єдиною
спадкоємицею. Позивачі
в 6-тимісячний термін звернулися у Восьму ДДНК з заявами про
прийняття спадщини, їм
надали копію заповіту батька від 15 жовтня 2004 року, згідно якого він спірний
будинок заповів відповідачці ОСОБА_3, а автомобіль - відповідачеві ОСОБА_2.

Позивачі
вважали заповіт
є недійсним з таких підстав. В тексті заповіту, де повинен бути підпис
заповідача, такий підпис відсутній. За станом свого здоров'я батько взагалі не
міг писати, тому власноручно поставити підпис в заповіті він не міг.
Незрозумілі позначки перед написом в тексті заповіту "підпис" не
можна визнати підписом батька, так як він так ніколи не підписувався, а на той
час не міг зовсім нічого написати. Згідно частини 2 ст. 1247 ЦК України
заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, а батько особисто підписати
заповіт не міг.

Тому вищевказані обставини на думку позивачів свідчать
про те, що при складанні заповіту не було волевиявлення батька на це, тому що
він за станом здоров'я не міг власноручно підписати його та прочитати текст
заповіту. Заповіт був посвідчений нотаріусом з порушенням п. п. 157, 158
Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Спадкування після смерті
батька повинно здійснюватися за законом. Позивачі є спадкоємцями за законом
першої черги. Відкрилася спадщина на 2/3 частини спірного будинку. Кожній з позивачів
повинно належати по (2/3 :2) 1/3 частині спірного будинку.

Позивачі
просили встановити
факт прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2, після смерті ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати
недійсним заповіт від 15.10.2004 року, складений від імені ОСОБА_4 на користь
відповідача
та посвідчений Восьмою ДДНК; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на будинок АДРЕСА_1 в
рівних частках в порядку спадкування за законом (а.с.
3-5).

Ухвалою суду від 17.11.2006 р. позовна заява залишалася без руху у зв'язку
з відсутністю підпису ОСОБА_1, неналежною сплатою судового збору.

Після усунення недоліків ухвалою суду від 15.12.2006 р. було відкрито
провадження по справі.

Від Восьмої ДДНК 12.01.2007 р. до суду надійшли письмові пояснення, у яких
міститься вказівка, що оформлення спадкових справ пясля смерті ОСОБА_4 не
здійснювалось, а також прохання залучити Восьму ДДНК до участі у справі як
третю особу у зв'язку з тим, що вона не є юридичною особою.

26.01.2007 р. позивачі у письмовому клопотанні просили виключити ОСОБА_2 з
числа відповідачів у зв'язку з тим, що спадщина відкрилася на спірний будинок,
а ОСОБА_2 успадкував автомобіль „Таврія”, на який позивачі не претендують.

У судовому засіданні 12 червня 2007 року сторони звернулися до суду зі
спільною заявою про закриття провадження у справі, визнання мирової угоди за
такими умовами:

1. Ми -
ОСОБА_1та ОСОБА_2 згодні, щоб нам в спірному домоволодінні АДРЕСА_1
належало кожному по 1/3 його частини в порядку спадкування за законом після
смерті нашого батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

2. Ми - ОСОБА_1та ОСОБА_2
згодні, щоб 1/3 частина домоволодіння АДРЕСА_1 належала на праві власності
в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

3. Я - ОСОБА_3 згодна, щоб
мені в спірному домоволодінні АДРЕСА_1 належала на праві власності
1/3 його частина в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

4. Я - ОСОБА_3 згодна, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спірному домоволодінні АДРЕСА_1 належить на праві власності
по 1/3 його частині в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

5. Ми - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
зв'язку з укладанням мирової угоди відмовляємося від своїх позовних вимог про
встановлення факту прийняття спадщини та про визнання заповіту недійсним.

Сторони просили
суд визнати
укладену ними
мирову угоду та закрити провадження у справі,
зазначивши, що зміст
та суть ст. ст. 205, 206 ЦПК
України їм
роз'яснені та зрозумілі.

Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали
справи, вважає, що мирову угоду необхідно визнати, провадження у справі -
закрити, з наступних підстав.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що
мирова угода укладається сторонами з метою врегулюваня спору на основі взаємних
поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

В силу п. 4 ст. 205 ЦПК України суд закриває
провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду, та її визнано судом.

Учасникам процесу роз'яснені наслідки
закриття провадження у справі, передбачені ч. 3 ст. 206 ЦПК України.

Умови мирової угоди не суперечать законові та
не порушують чиїх-небудь прав та охороняємих законом інтересів.

Таким чином, є усі підстави для визнання
мирової угоди та закриття провадження у справі.

Ураховуючи вказане, керуючись ст.ст. 89, 175,
205, 206, 208 - 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати
мирову угоду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення
факту прийняття спадщини, про визнання заповіту недійсним, про визнання права
власності на будинок в порядку спадкування за законом, за наступними умовами:

1.   За ОСОБА_1
визнається право власності на
1/3 частину домоволодіння
АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

2.   За ОСОБА_2 визнається
право власності на
1/3 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

3.   За ОСОБА_3
визнається право власності на
1/3 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Восьма дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, про
визнання заповіту недійсним, про визнання права власності на будинок в порядку
спадкування за законом закрити.

Заяву про апеляційне оскарження ухвали суду
може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга
на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Ухвала суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                  (підпис)                                 А.О. Сухоруков

Згідно з оригіналом.

Суддя                                                                  А.О.
Сухоруков

Ухвала набрала законної
сили 19.06.2007 року.

Суддя                                                                  А.О.
Сухоруков