Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2007
року,    Джанкойський міськрайонний суд
автономної Республіки Крим у

складі:

Головуючого,  судді - Козуб О.В.,

за участю
секретаря - Пасько Є.Г.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1до
ОСОБА_2про розірвання шлюбу,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  мотивуючи свої вимоги тим,  що подальше спільне життя з відповідачем
неможливе,  шлюб не може бути
збережений,  оскільки між ними відсутнє
порозуміння,  втрачено почуття
любові,  шлюбні-сімейні відносини не
підтримують з січня 2006 року. Відповідач з січня 2006 року зловживає
алкогольними напоями,  у серпні 2007 року
відповідач спричинив їй тілесні ушкодження в присутності дітей. Вихованням
дітей відповідач не займається.

Позивач
ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась,
в матеріалах справи є заява позивача і телеграма,  в яких вона зазначила,  що позовні вимоги підтримує,  просить розірвати шлюб з відповідачем та
розглянути справи за її відсутністю. Зазначила в заяві,  що її інтереси буде представляти в суді
адвокат ОСОБА_3.

Представник
позивача - адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні,  пояснивши,  що позивач,
на розірванні шлюбу наполягала і посилалась на то,  що примирення і збереження сім'ї
неможливо,  оскільки позивач з
відповідачем проживають на цей час окремо,
відповідач у серпні 2007 року застосував до дружини фізичну силу,  спричинивши їй тілесні ушкодження,  у зв'язку з чим,  вона була вимушена за даним фактом звернутися
із заявою до Джанкойского МРВ. Після чого вона повернулась з дітьми проживати
до батьків у м. Щелково Російської Федерації. Подальше спільне життя з
відповідачем і збереження шлюбу,
суперечить інтересам позивача,
інтересам їх дітей. Негативна поведінка відповідача впливає на дітей. У
разі прийняття судом заходів для примирення подружжя,  вони будуть формальними,  оскільки відповідач не виявляє наміру поїхати
до дружини і примиритися з нею.

Відповідач
ОСОБА_2  в судове засідання з'явився. В
попередньому судовому засіданні вимоги про розірвання шлюбу він не
визнавав,  посилаючись на то,  що з він любить дружину,  підставою їх конфліктів є непорозуміння між
ним та батьками дружини. Вважав,  що
почуття любові між ними є,  має намір
зберегти сім'ю,  але їхати до дружини і
примиритись він не може,  оскільки її
батьки не нададуть йому можливості забрати її з дітьми до дому в Крим.  В судовому засіданні відповідач змінив свою
думку та позов визнав,  про що надав суду
відповідну заяву,  де зазначив,  що на розірвання шлюбу згоден,  просить прийняти рішення про розірвання шлюбу
у даному судовому засіданні,  оскільки
він не поїде до дружини в Росію,
оскільки у нього склались негативні стосунки з її батьками,  посилався на то,  що він не повернеться живим від дружини,  її батьки зроблять так,  що він живим не повернеться до дому. В
підтвердження визнання позовних вимог позивача надав суду відповідну заяву.
Вимоги і наслідки статей 130,  174 Цивільного
процесуального кодексу України відповідачу роз'ясненні.

Відповідач
також вважає,  що надання судом строку
для примирення буде мати формальний характер,
пояснивши,  що дружина сама
повернеться до нього через кілька років,
їй набридне проживати з батьками.

Судом
встановлено,  що між сторонами 15 червня
2002 року був зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Азовської селищної Ради
Джанкойського району Автономної Республіки Крим,  актова запис № 08 та видано свідоцтво про
одруження серії І-АП № НОМЕР_1. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх
дітей- ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_2. Причинами
розпаду сім'ї є відсутність взаємопорозуміння і довіри,  зупинення шлюбно-сімейних правовідносин,  окреме проживання подружжя після протиправних
дій відповідача,  конфліктів в
сім'ї,  що негативно впливає на дітей.
Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе,  розірвання шлюбу не суперечить інтересам
подружжя. Позивач наполягає на розірванні шлюбу,  вважає примирення неможливим,  а відповідач надав згоду на розірвання шлюбу.
Відмова позивачу в задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу а
також,  подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та неповнолітніх дітей.

Відповідно
до ч.4  ст. 130 Цивільного процесуального
кодексу України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,  встановленому
ст.  174 цього Кодексу.

Згідно з
ч.4  ст. 174 Цивільного процесуального
кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд
вважає можливим постановити рішення про розірвання шлюбу в судовому засіданні
відповідно до ч. 4  ст.  130 ЦПК України.

Зазначені
правовідносини сторін регулюються статтями 104,
105,  110-112 Сімейного кодексу
України. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону,  не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб.

Державне
мито при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу у розмірі 17 гривен покладається
на відповідача ОСОБА_2,  позивача ОСОБА_1
-звільнити.

З
урахуванням викладеного,  на підставі
104,  105,  110-112 Сімейного кодексу України,  керуючись статтями 10,  130,
174,  212,  215 Цивільного процесуального кодексу
України,  суд, -

вирішив:

Позовну
заяву ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,
зареєстрованого 15 червня 2002 року виконавчим комітетом Азовської
селищної Ради Джанкойського району Автономної Республіки Крим,  актова запис № 08,  задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_1та ОСОБА_2про розірвання шлюбу,
зареєстрований 15 червня 2002 року виконавчим комітетом Азовської
селищної Ради Джанкойського району Автономної Республіки Крим,  актова запис № 08,  розірвати.

Стягнути
при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу державне мито в доход держави з
ОСОБА_2у розмірі 17 гривень,  ОСОБА_1від
сплати державного мита при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу - звільнити.

Рішення
може бути оскаржено в Апеляційний суд Автономної Республіки Крим через
Джанкойський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги в порядку,  передбаченому
ст.  295 Цивільного процесуального
кодексу України.