overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-2170/2007 рік
УХВАЛА

27
вересня 2007 року                                                                       м.
Первомайський

Суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської
області Васянович Г.М., розглянувши заяву ОСОБА_1про
забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до закритого акціонерного товариства
"Орелька" про дострокове розірвання з відповідачем договору оренди
його земельної ділянки, укладений 18 березня 2003 року з відповідачем, а також
передачі земельної ділянки по акту прийому-передачі через невиконання умов
договору, а саме несплату орендної плати.

Позивач в поданій належно оформленій заяві, просить в порядку забезпечення
позову заборонити відповідачу вчиняти певні дії, а саме - проводити
сільськогосподарські роботи на його земельній ділянці, оскільки в межах сільськогосродарського
року відповідач не зможе на ній закінчити цикл сільськогосподарських робіт, а
пролонгацію договору оренди він не має наміру робити.

Заява ОСОБА_1 підлягає
поверненню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений
забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. З ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. З ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, як вказано у п.3 ч.2 ст.151 ЦПК України, заявник має вказати
інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Земельна ділянка це об'єкт
нерухомості, вона стаціонарна і в будь-якому разі, чи то за рішенням суду, чи
то через сплив строку дії договору оренди, земля буде передана орендодавцеві. У
суду немає відомостей про належну заявникові земельну ділянку, про те, які
культури росли на його землі, чи вже закінчилися на ній сільгоспроботи, а ч.2
ст.19 Закону України "Про оренду землі" зазначає, що строк дії
договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації
основної сівозміни згідно з проектами землеустрою.

Заява підлягає поверненню, оскільки заявником не надані вищезазначені
відомості і у суду немає достатніх підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.
151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1про забезпечення
позову повернути заявнику.

Копію ухвали
суду направити ОСОБА_1.

Роз'яснити заявнику, що він може знову звернутися до суду
з такою заявою у разі надання відомостей, які указані в ухвалі суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної
скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Справа № 2-2167/2007 рік
УХВАЛА

27
вересня 2007 року                                                                       м.
Первомайський

Суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської
області Васянович Г.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до закритого акціонерного товариства
"Орелька" про дострокове розірвання з відповідачем договору оренди
його земельної ділянки, укладений 17 березня 2003 року з відповідачем, а також
передачі земельної ділянки по акту прийому-передачі через невиконання умов
договору, а саме несплату орендної плати.

Позивач в поданій належно оформленій заяві, просить в порядку забезпечення
позову заборонити відповідачу вчиняти певні дії, а саме - проводити
сільськогосподарські роботи на його земельній ділянці, оскільки в межах сільськогосподарського
року відповідач не зможе на ній закінчити цикл сільськогосподарських робіт, а
пролонгацію договору оренди він не має наміру робити.

Заява ОСОБА_1.
підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений
забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. З ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. З ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, як вказано у п.3 ч.2 ст. 151 ЦПК України, заявник має вказати
інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Земельна ділянка це об'єкт
нерухомості, вона стаціонарна і в будь-якому разі, чи то за рішенням суду, чи
то через сплив строку дії договору оренди, земля буде передана орендодавцеві. У
суду немає відомостей про належну заявникові земельну ділянку, про те, які
культури росли на його землі, чи вже закінчилися на ній сільгоспроботи, а ч.2
ст.19 Закону України "Про оренду землі" зазначає, що строк дії
договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації
основної сівозміни згідно з проектами землеустрою.

Заява підлягає поверненню, оскільки заявником не надані вищезазначені
відомості і у суду немає достатніх підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.
151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1
про забезпечення позову повернути заявнику.

Копію ухвали суду
направити ОСОБА_1.

Роз'яснити заявнику, що він може знову звернутися до суду
з такою заявою у разі надання відомостей, які указані в ухвалі суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної
скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Справа №2-5694/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2007 року       Бердянський
міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді - Крамаренко А.І.

при секретарі  - Корнієнко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бердянського міськрайонного
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який
зареєстрований 2 травня 1992 року в відділом ЗАГС Вєйдєлєвського району
Бєлгородської області, актовий запис НОМЕР_1. Мають сина - ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, який проживають з матір'ю.

В серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, вказуючи що спільне життя з відповідачем не склалося з причин
різних поглядів на життя, несумісності характерів. На даний час сторони
проживають окремо.

В судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд справи у
їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким , що підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , що беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ПО СК України позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини , на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або
заперечень.

Суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, пояснення позивача, щодо
неможливості подальшого сумісного проживання.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача,
і вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим.

При розірванні шлюбу суд вважає за доцільне роз'яснити сторонам положення
ч.2 ст. 141 СК України.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 60 , 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 109, 110, 111,
141 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2  зареєстрований   2
травня   1992      року
відділом   ЗАГС

Вєйдєлєвського
району Бєлгородської області Російської Федерації, актовий запис НОМЕР_1.

При реєстрації розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 - 17
гривень, ОСОБА_2 від витрат звільнити.

Роз'яснити сторонам , що розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від
обов'язків щодо дитини.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.
РІШЕННЯ

Справа № 2-980/2007р

ім'ям України

31 серпня 2007
року Білозерський районний суд Херсонської області в складі головуючого-судді:
Васильєвої В.Я. при секретарі: Данильченко О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Білозерка справу за позовом ВАТ"ЕК
Херсонобленерго" в особі Білозерського РЕЗ і ЕМ до ОСОБА_1 про стягнення
496грн 11 коп.,

встановив:

ВАТ"ЕК
Херсонобленерго" в особі Білозерського РЕЗ і ЕМ звернулося з позовною
заявою до суду, вказавши,  що відповідач
є абонентом товариства,  позивач постачає
відповідачу електроенергію,  яка згідно
Закону України"Про електроенергетику" є товарною продукцією,  призначеною для купівлі-продажу і її
незаконне споживання є розкраданням,  в
ході проведення перевірки у відповідача,
по дотриманню Правил користування електричною енергією працівниками
Білозерського РЕЗ і ЕМ було встановлено факт її незаконного споживання,  шляхом самовільного без облікового
підключення до електромережі поза приладом обліку,  в результаті чого електроенергія споживалась,  але не обліковувалась,  даними діями Білозерському РЕЗ і ЕМ заподіяно
шкоду в сумі 496грн 11коп.,  яку
відповідач добровільно не відшкодував.

В
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю,  просив позов задоволити.

Відповідач
в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, суду пояснив, що дійсно
допустив безоблікове споживання електроенергії, завдану шкоду не сплатив, так
як не мав коштів.

Судом
установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заслухавши
пояснення представника позивача,
відповідача,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає, що позов підлягає
задоволенню повністю.

Із акту
№203449 від 30.06.2007року вбачається, що позивачем у відповідача виявлено
порушення Правил користування електроенергією шляхом безоблікового користування
електроенергією,  незакріплений лічильник
похилений, електроенергія споживалась,
але не обліковувалась, чим заподіяно шкоду позивачу на суму 496грн11коп.,  що підтверджується розрахунком.

Відповідно
до  ст. 1166 ЦК України майнова
шкода,  завдана юридичній особі
відшкодовується особою яка її завдала.

А
по-скільки завдана матервіальна шкода відповідачем не відкшодована то вона
підлягає стягненню в судовому порядку, також суд вважає стягнути судові витрати
по сплаті судового збору в сумі 51грн та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30грн.

Керуючись  ст.
ст.  10, 60, 212, 213 ЦПК України,
на підставі  ст.  ст. 1166 ЦК України, суд-

вирішив:

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути    з              ОСОБА_1
на    користь    ВАТ
"ЕК

Херсонобленерго"
в особі Білозерського РЕЗ і ЕМ шкоду в сумі 496грн 11коп,  судові витрати по сплаті судового збору в
сумі 51грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
сумі 30грн.,  а всього 577грн 11коп.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду

Херсонської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.
справа №2-891/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

29
серпня 2007 року                                                                                       смт.  Білозерка

Білозерський
районний суд Херсонської області в складі:

головуючого
- судді:                              Кусік
І.В.,

при
секретарі:                                         Довгої
К.В.

розглянувши   у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду   цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся з вказаною позовною заявою до суду,
пояснивши,  що вони з відповідачем
знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28.09.1976 року. Від даного шлюбу
подружжя має трьох повнолітніх дітей. З початку спільного життя взаємини у
подружжя були нормальними. Проте з 2002 року їх стосунки поступово зіпсувалися
та з 2004 року подружжя разом не проживає,
спільного господарства не веде. Позивач просив їх шлюб розірвати. Судові
витрати позивач оплатив.

В судове
засідання позивач з'явився,  надав суду
пояснення,  що відповідають позовній
заяві.

Відповідач в
судове засідання з'явилася,  з позовом
погодилася повністю. Заслухавши позивача,
відповідача,  вивчивши матеріали
справи суд,  вважає,  що
позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного:

відповідно
копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1
виданого Коротичанською селищною радою Харківського району,  сторони є подружжям з 28.09.1976 року;

за показами сторін
вони припинили шлюбні стосунки,
проживають окремо та не ведуть спільного господарства,  діти повнолітні та самостійні. Згідно ч.2 ст.
112 СК України,  суд,  постановляє рішення про розірвання шлюбу за
позовом одного з подружжя,  якщо буде
встановлено,  що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,  інтересам їхніх дітей.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 15,  57,  212-215 ЦПК України,  на підставі
ст. 112 СК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований Коротичанською селищною радою
Харківського району 28.09.1976 року,
актовий запис НОМЕР_1.

Стягнути
з ОСОБА_1 при одержанні в органі РАЦС свідоцтва про розірвання шлюбу держмито
на користь держави в повному об'ємі. ОСОБА_1 від сплати держмита звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції.
року Комінтернівський районний суд м.
в складі:   судді
секретарі  Єськової О.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за позовом  ОСОБА_1до ТОВ
„Людмила",  третя особа
ОСОБА_2про стягнення заборгованості по заробітній платі,  компенсації за затримку виплати заробітної
плати,  моральної шкоди,  суд -
року позивачка звернулась до суду посилаючись на те,  що вона наказом від 30.03.2005 року № 46-к
була прийнята на роботу у ТОВ „Людмила" на посаду головного бухгалтера з
посадовим окладом 500 гривень. Директор ТОВ „Людмила" з березня 2006 року
затримувала виплату заробітної плати,  а
з вересня 2006 року припинили зовсім виплату заробітної плати до лютого 2007
року,  крім того з 2005 року не
надавалась щорічна відпустка,  а при
звільненні 28.02.2007 року не сплачена вихідна допомога,  що все разом спричинило моральні страждання і
порушило ритм життя.
У судове
засідання позивачка з'явилась,
відповідачка та третя особа не з'явились,  а тому суд вважає можливим прийняти заочне
рішення за їх відсутності,  бо сторони
повідомлялись належним чином.

Суд,  вислухавши пояснення позивачки,  перевіривши матеріали справи доходить слідуючого.

Відповідно
до листа Комінтернівського центру зайнятості ОСОБА_1 30.03.2005 року працевлаштована у ТОВ „ Людмила"
головним бухгалтером.

Позивачка
неодноразово зверталась до відповідача з питанням стосовно виплати заробітної
плати та інших виплат,  про що свідчать
її заяви,  які знаходяться у матеріалах
справи. Таким чином відповідач порушив права позивачки,  які підлягають судовому захисту.

Згідно  ст.
79; 115 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу,  як працівнику заробітну плату та сплатити за
щорічну відпустку,  але ТОВ
"Людмила" не сплатило ОСОБА_1,
при її звільненні,  заборгованість
по заробітній платі,  компенсацію за
невикористану відпустку,  вихідну
допомогу.

З
відповідача також підлягає стягненню держмито на користь держави та інформаційно-технічний
збір за розгляд справи.

На
підставі вищевикладеного і керуючись
ст.  ст.  39; 44; 79; 115 - 117 КЗпП України,  ч.1
ст. 1167 ЦК України,   ст.
ст.  60; 119; 120 ЦПК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути
з ТОВ "Людмила" на користь ОСОБА_1заборгованість по заробітній платі
2673 (дві тисячі шістсот сімдесят три) гривні 13 копійок,  компенсацію за невикористану щорічну
відпустку 342 (триста сорок дві) гривні 49 копійок,  вихідну допомогу 1500 (одна тисяча
п"ятсот) гривень /три місячних окладу по 500 гривень/.

Позов
про стягнення моральної шкоди задовольнити частково у суммі 1500 (одна тисяча
п"ятсот) гривень,  які стягнути з
ТОВ „Людмила" на користь ОСОБА_1

Стягнути
з ТОВ „Людмила" на користь держави держмито 51 (п'ятдесят одну) гривню 00
копійок та 30 (тридцять) гривень 00 копійок - витрати на інформаційно-технічне
забезпечення.

Заочне рішення
може бути переглянуте за заявою відповідача,
поданою протягом 10 днів.

Рішення може
бути оскаржено відповідно до ч.4  ст. 259
ЦПК України.
УХВАЛА                                             Справа
№2-о-6/07

про
повернення заяви у зв'язку з невиконанням ухвали про залишення позову без руху

03
травня 2007 року                                                                                              м.
Люботин

Суддя Люботинського міського суду Харківської області
Поліщук Т. В., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1до Люботинської центральної міської лікарні, про
встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ: 10.04.2007 року у Люботинський міський суд Харківської області
надійшла позовна заява ОСОБА_1.
до Люботинської центральної міської лікарні, яка була отримана суддею
Поліщук Т. В. 17.04.2007 року. У позові ОСОБА_1. просить встановити факт її
роботи в Люботинському кожвенкабінеті Люботинської Люботинської ЦМЛ з
31.12.1978 року по 23.12.1989 року, взнати умови її роботи шкідливими та особливими
та особливого характеру, зобов'язати адміністрацію Люботинської ЦМЛ оформити її
трудову книжку відповідно до умов та характеру роботи, видати довідку, що
уточнює характер та умови праці, яка необхідна їй для нарахування пільгової
пенсії та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень.
Зазначені вимоги позивачка мотивує тим, що вона 11 років працювала у шкідливих
умовах, не доотримувала 15 % грошової надбавки, крім того, на даний час вона з
вини адміністрації Люботинської ЦМЛ отримує мінімальну пенсію.

Пред'явлена заява ухвалою суду від 19 квітня 2007 року
була залишена без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст. 119-120 ЦПК
України, а саме: відсутні посилання на докази-відомості про звернення до
Люботинської ЦМЛ із зазначених в позві питань, або письмова відмова
Люботинської ЦМЛ про внесення відповідних відомостей в трудову книжку; відсутня
копія трудової книжки або копія наказів про призначення чи/або звільнення з
займаної посади; відсутні посилання на норми діючого законодавства України; не
зазначено в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди та якими доказами це підтверджується; позовна заява підписується
позивачем або його представником із зазначенням дати її подання, що в наданих
суду матеріалах відсутнє.

Для усунення цих недоліків судом було встановлено строк
до 03 травня 2007 року, які позивачем не виконані.

Керуючись ст.
121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1до Люботинської центральної міської
лікарні, про встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення
моральної шкоди, визнати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Харківського апеляційного суду через Люботинський міський суд Харківської
області шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.
УХВАЛА                                              Справа
№ 2-136/2007

про закриття провадження у справі у зв'язку    2007рік

з відмовою
позивача від позову

14
травня 2007 року                                                                          м.
Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

судді                                                          Поліщук
Т. В.,

за
участю секретаря                                 Шевченко
І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1
доОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Люботинського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, у якій зазначив, що
вона перебуває у шлюбі з відповідачкою по справі - ОСОБА_2., зареєстрованому
03 серпня 1995 року, але на теперішній час звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу. На праві спільної часткової власності позивачеві належить
Ѕ  частина житлового будинку з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від
27.11.1991 року, посвідченого другою Держнотконторою Харківського району за №
1-1919, Ѕ  частина вказаного
домоволодіння належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від
23.03.1999 року, посвідченого другою Держнотконторою Харківського району за №
2-396, але договір в Люботинському БТІ не зареєстровано. Таким чином, позивач вважає
Ѕ  частину спірного домоволодіння
спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки з відповідачкою по справі
склалися доволі напружені відносини, домовленості з приводу порядку поділу
спільно майна неможливо, виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом.

У судовому засіданні по справі 14 травня 2007 року позивач ОСОБА_1., надав суду заяву
від 14 травня 2007 року , в якій він відмовляється від позову з тих підстав, що
на теперішній час у нього відпала необхідність для звернення з цим позовом до
суду, так як спір між ним та відповідачкою розв'язано мирним шляхом, в зв'язку
з чим він прохає суд закрити провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 174, ч. З ст. 206 ЦПК України позивач попереджені про
наслідки відмови від позову, оскільки провадження у справі закривається і вона
не зможе повторно звернутися до суду з приводу спору між тими самими сторонами,
про той самий предмет і з тих самих підстав.

У відповідності до п. З ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд ухвалою закриває
провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята
судом.

Підстав для
неприйняття відмови від позову судом не встановлено.

Керуючись п. З
ч. 1 ст. 205 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про
поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, у
зв'язку з відмовою позивача від позову закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського
апеляційного суду через Люботинський міський суд Харківської області шляхом
подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження
і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції: