Справа № 2-4392
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10
жовтня 2007 p.
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого
судді                                           Алфьорової
Т.М

секретарі   Гудзенко О.М. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовною
заявою Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Поштамту Харківської дирекції УДППЗ
«Укрпошта» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення.

Встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про виселення, посилаючись
на те, що відповідачі проживають у гуртожитку АДРЕСА_1 № 151 та №152. Житлова
площа була надана цій сім»ї зв'язку з тим, що вони були іногородніми. ОСОБА_1
звільнився з роботи у 2002 році, а його дружина ОСОБА_2 у 2005 р. у відповідності
зі ст.38 КЗпП України, але кімнати не звільнили і продовжують проживати у
гуртожитку. Зараз виникла необхідність надання житла робітникам, які працюють в
їх організації, тому вони просять виселити сім»ю ОСОБА_1 з кімнати № 152,
розміром 13,3 м . Вони залишають їм кімнату для проживання № 151, так як вони
мають неповнолітню дитину. Відповідачі попереджені про необхідність звільнення
кімнати, але до наступного часу продовжують в ній жити.

Відповідачка
ОСОБА_2 заперечувала проти позову та просила відмовити в його задоволенні,
посилаючись на те, що вона була заселена в гуртожиток у 2000 році в зв'язку з
роботою у позивача і займала койко місце. Потім з нею в кімнаті став проживати
її майбутній чоловік, який також був робітником пошти. У 2002 році вона
одружилася з ОСОБА_1 і коли була вагітна, то ОСОБА_1 по його заяві була надана
друга кімната. Зараз вони займають кімнати № 151 та №152. 29.09.2002 року
народилася дитина. Чоловік був звільнений з місця роботи за власним бажанням у
2002 році, вона в 2005 році. Вважає, що її неможливо виселити, так як вона
звільнилася з поважної причини - до досягнення дитини 14 років. У 2001 році її
робоче місце було переведено на вул. Котлова і після народження дитини їй було
важко добиратися до місця роботи, крім цього потрібно було водити дитину до
дитячого садку, тому вона змушена звільнитися з роботи за власним бажанням.
Зараз вона працює в іншому підприємстві. Крім цього її чоловік за станом
здоров'я не може проживати разом з нею в одній кімнаті.

Відповідач
ОСОБА_1 також заперечував проти позову, вказував на те, що він підтримує доводи
дружини. Він звільнився з роботи за власним бажанням у 2002 році, зараз працює
в іншій організації, повертатися не бажає, в зв'язку з тим, що заробітна плата
не велика.

Заслухавши
сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідачка
ОСОБА_2 з 2000 року була працівником пошти, іногородня і тому їй по заяві була
надано койко - місце у гуртожитку АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_1 також був
працівником поштамту і йому згідно

листа
центра перевезення пошти від 03.11.2001 року та його заяви було
дозволено вселитися в гуртожиток для тимчасового проживання . Цей факт
підтверджується протоколом №6 засідання житлової комісії від 14.12.2001 року.
Він спочатку проживав разом з ОСОБА_2. Вони займали одну кімнату. 20.04.2002
року вони одружилися.

Згідно заяви
ОСОБА_1 від 08.08.2002 року - адміністрація « Укрпошти» дозволила зайняти йому
другу кімнату в гуртожитку по вказаній адресі. Таким чином, сім»я стала займати
дві кімнати № 151 -розміром 17,2 м2 та№ 152 розміром 13,3 м2 де і проживають
разом.

Відповідно до
ст.127 Житлового кодексу УРСР - житлова площа у гуртожитках надається для
проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у
період навчання або роботи. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у
виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних
депутатів. Гуртожиток АДРЕСА_1 знаходиться на балансі Харківської дирекції
УДППЗ « Укрпошта», що підтверджується довідкою та реєстраційним посвідченням.

Відповідно до
ст.128 ЖК України - жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням
адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного
профспілкового комітету.

Згідно зі ст.129
ЖК України -на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку
адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові
спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

В даному випадку
спеціальний ордер не був наданий, але відповідачі були вселені зі згоди
адміністрації. Позивач не просить виселити відповідачів на цій підставі.
Питання, пов'язані з експлуатацією гуртожитку, упорядкування проживання
мешканців, їх реєстрація віднесені до компетенції організації, на балансі якого
він знаходиться.

Відповідачам
це житлове приміщення було надано в тимчасове користування у зв'язку з їх
роботою. Відповідно до ст. 132 ЖК України - особи, які припинили роботу,
підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Відповідач
ОСОБА_1 припинив роботу згідно зі ст. 38 КЗпП України 24.10.02р.   Відповідачка
ОСОБА_2 припинила роботу згідно зі ст. 38 КЗпП України 12.08.05 р. за
власним бажанням ( по догляду за дитиною до 14 років.) і зараз працює на заводі
«Південкабель». Відповідно до ст. 38 КЗпП України, вона вважається звільненою з
поважних причини, тому в порядку ст.132 ЖК України може бути виселена з
наданням іншого житлового приміщення, яке повинне знаходитися в межах даного
населеного пункту, яке повинне перевищувати норму постановки на облік громадян
на квартиру в даному населеному пункті. Зараз ця норма складає 5.5 кв. м. В зв'язку з
вказаними обставинами, позивач просить виселити з кімнати 13,3 м2 і залишає
відповідачам кімнату розміром 17,2 м

Суд вважає, що в
даному випадку відповідачка не обгрунтовано посилається на ст. 47 ЖК України -
норма житлової площі, так як в даному випадку вона не застосовується.

Посилання
відповідачів на те, що відповідач зараз хворіє захворюванням, яке не позволяє
проживати разом з іншими ч.1енами сім»ї в одній кімнаті, суд не може брати до
уваги, так як мова йде про виселення з приміщення, статус якого - гуртожиток,
яке надається для тимчасового проживання.

При таких
обставинах, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Позивачем при подачі
позову був сплачений судовий збір в розмірі 51 грн. та 30 грн. за інформаційне
технічне забезпечення позову, але потрібно було сплатити 8,50 грн. та 7,50
грн., тому з відповідачів потрібно на користь позивача стягнути вказані
додаткові витрати.

На підставі
викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212,209, 213, 215 ЦПК України,

ст.ст. 127 - 129
,132 ЖК України ,суд

ВИРІШИВ:

Позов
Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в особі
Поштамту Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1
та ОСОБА_2 з неповнолітнім ч.1еном сім»і з кімнати №152 в гуртожитку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Українського державного підприємства  поштового зв'язку « Укрпошта» в особі
Поштамту Харківської дирекції УДППЗ « Укрпошта» судовий збір по 4,25 грн. та за
інформаційне - технічне забезпечення розгляду справи по 3,75 грн.

Рішення
суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через
Фрунзенський районний суд м.Харкова. Заява про апеляційне оскарження рішення
суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або протягом десяти дній з дня проголошення рішення без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, якщо після
подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана - після
закінчення строку на подачу апеляційної скарги, у разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не . скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.