Справа № 2-1094/2007р.
РІШЕННЯ

IМEHEМ     УКРАЇНИ

23 липня
2007 р.                                                                                              м.  Вільнянськ

Вільнянський
районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого
- судді                                        Беспалько
Т.Д.

При
секретарі                                                   Печенкіній
В.П.

Розглянувши у
попередньому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  третя особа -Орендне
підприємство  „Запорізьке міжміське  бюро технічної інвентаризації"',      про визнання договору дійсним,  визнання права власності на будівлю,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з вищезазначеним позовом,
в якому посилається на наступне.

04.05.2004р.
позивач з відповідачем уклали договір купівлі-продажу будівлі,  згідно з яким позивач придбав павільйон
овочевий за адресою:АДРЕСА_1 за ціною 1200, 00грн. того ж дня згідно акту
приймання-передання від 04.05.2004р. позивач передав відповідачеві всю суму
вартості павільйону,  а відповідач
передав йому павільйон. У червні 2004 року позивач подав заяву до Матвіївської
сільської ради Вільнянського району Запорізької області про надання йому в оренду
земельної ділянки під придбаним павільйоном.
Рішенням виконавчого комітету від 08.06.2004р. №45 йому було надано
згоду на виготовлення технічної документації на проект відведення земельної
ділянки площею 0, 15 га
в оренду. Того ж року проект відведення земельної ділянки було виготовлено.
09.08.2006р. позивач та Матвіївська сільська рада на підставі рішення виконкому
від 08.06.2004р. №45 уклали договір оренди земельної ділянки. Рішенням
виконкому Матвіївської сільської ради від 13.02.2007р. №23 будівлі овочевого
павільйону було надано адресу: АДРЕСА_1Після цього позивач замовив в ОП
„ЗМБТІ" виготовлення технічного паспорту на павільйон. Технік ОП
„ЗМБТІ",  який вийшов на місце
розташування павільйону,  встановив,  що павільйон має бетонний фундамент і цоколь,  що підтверджується технічним паспортом,  а тому право власності на нього підлягає
державній реєстрації,  як на нерухоме
майно. Технічний паспорт було виготовлено 13.03.2007р. Після виготовлення
технічного паспорту на павільйон позивач звернувся до ОП „ЗМБТІ" з заявою
про реєстрацію права власності на нього. Але в реєстрації права власності йому
відмовили,  посилаючись на те,  що правоустановчі документи (договір купівлі-продажу)
не посвідчені нотаріально,  а право
власності на павільйон попередньо не зареєстроване. Згодом з'ясувалося,  що павільйон було придбано відповідачем на
підставі договору купівлі-продажу будівлі від 13.05.2003р. у приватного
підприємства „Антон".
Павільйон було передано відповідачеві за накладною №13/1 від 13.05.2003р.
та актом прийому-передачі об'єкта від 13.05.2003р.; його вартість була сплачена
відповідачем

2

готівкою,  про що свідчить квитанція
прибуткового касового ордера від 13.05.2003р. Однак ОП „ЗМБТІ" помилково
не внесло павільйон до реєстру прав власності об'єктів нерухомості ПП „Антон". Це спричинило
подальше поводження щодо павільйону,  як
до тимчасової металевої конструкції,  яка
не пов'язана фундаментом з землею,  а
тому права на неї не реєструвалися в БТІ. 12.04.2007р. позивач звернувся до
відповідача з листом,  у якому
запропонував протягом тижня посвідчити нотаріально договір між ними. Однак
відповідач на лист не відреагував і понині ухиляється від нотаріального
посвідчення договору. Позивач просить суд визнати дійсним договір
купівлі-продажу будівлі,  укладений з
відповідачем,  та визнати за ним право
власності на цю будівлю. При цьому посилається на те,  що сторонами досягнуто умов договору: позивач
сплатив ціну,  передбачену
договором,  відповідач передав йому
павільйон. Крім того,  позивач
зазначив,  що фактом надання йому в
оренду земельної ділянки Матвіївська сільська рада засвідчила,  що визнає його власником павільйону,  і з її сторони немає жодних перешкод чи
заперечень для надання йому земельної ділянки під павільйоном і остаточного
оформлення за ним права власності на павільйон. Також факт надання позивачеві
земельної ділянки під павільйоном свідчить про те,  що павільйон не може вважатися самочинно
збудованим,  що підтверджується технічним
паспортом БТІ.

У
судовому засіданні позивач наполягає на своїх позовних вимогах,  відповідач проти позову не заперечує,  третя особа - ОП „ЗМБТІ" також не має
заперечень щодо вимог позивача.

Суд,  вислухавши пояснення сторін,  вивчивши матеріали справи вважає,  що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи,  позивач
з відповідачем уклали договір купівлі-продажу будівлі,  згідно з яким позивач придбав павільйон
овочевий за адресою: АДРЕСА_1. Згідно акту приймання-передання від 04.05.2004р.
позивач передав відповідачеві всю суму вартості павільйону,  а відповідач передав йому павільйон. В
порушення вимог  ст. .657 Цивільного Кодексу України
укладений договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально. Згідно з
ч.2  ст. 220 ЦК України,  якщо сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору,  що підтверджується
письмовими доказами,  і відбулося повне
або часткове виконання договору,  але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення,  суд може визнати такий договір дійсним.  У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається. Факт досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних
умов договору купівлі-продажу підтверджується примірником договору
купівлі-продажу будівлі від 04.05.2004р. Сторонами досягнуто умов договору та
його виконання: позивач сплатив ціну,
передбачену договором,  відповідач
передав йому павільйон.

Згідно
ч.ч.3,  4
ст. 334 ЦК України
право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної
сили рішенням суду про визнання договору,
не посвідченого нотаріально,
дійсним.  Якщо договір про
відчуження майна підлягає державній реєстрації,
право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Фактом
надання позивачеві в оренду земельної ділянки Матвіївська сільська рада
засвідчила,  що визнає його власником
павільйону,  і з її сторони немає жодних
перешкод чи заперечень для надання йому земельної ділянки під павільйоном і
остаточного оформлення за ним права власності на павільйон.

Відповідно
до ч.2  ст. 415 ЦК України
землекористувач має право власності на будівлі (споруди),  споруджені на земельній ділянці,  переданій йому для забудови.

При
таких обставинах суд вважає,  що угода
купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки дійсна,  а відповідно вважає можливим задовольнити
позов ОСОБА_1 і визнати за ним право власності на будівлю овочевого павільйону.

На
підставі вищенаведеного,  керуючись  ст.
ст.  130,  209,
212-215 ЦПК,   ст.  ст.
16,  220,  334,
391,  392, 415,  657 ЦК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа -
Орендне підприємство „Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації-",  про визнання
договору дійсним,  визнання права
власності на будівлю - задовольнити.

Визнати угоду
купівлі-продажу будівлі - павільйону овочевого за адресою: АДРЕСА_1,  укладену 04.05.2004р. між ОСОБА_1та
ОСОБА_2,  - дійсною.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на будівлю -павільйон овочевий літ. А за адресою:
АДРЕСА_1

Зобов'язати орендне підприємство „Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації» зареєструвати за ОСОБА_1право власності на будівлю - павільйон
овочевий літ. А за адресою: АДРЕСА_1

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.