Справа № 2-113
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007
року Галицький районний суд м.Львова в складі: головуючого-судді Курильця А.Р., при секретарі
Гаврилюк О.П., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2про відшкодування шкоди,

встановив:

ОСОБА_1звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2про
відшкодування шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 09.02.2004 року ним
через агента «ІНФОРМАЦІЯ_1» представництва авіакомпанії «ІНФОРМАЦІЯ_2» в м.Львові були
придбані авіаквитки по маршруту Львів-Варшава-Чікаго-Лос-Анжелес на 10.03.2004
року з поверненням в зворотному напрямку 12.04.2004 року за 890 доларів США, що становить
4752 грн. 60 коп. Перебуваючи в Лос-Анжелесі, в силу важливих обставин він
змушений був терміново повернутись в Україну. З цією метою він звернувся в
представництво авіакомпанії «ОСОБА_2» за адресою: АДРЕСА_1, яка була вказана в
рекламній інформації авіаквитків, однак за вказаною адресою знаходилася
компанія «ІНФОРМАЦІЯ_3», а представництва авіакомпанії «ОСОБА_2» вже на протязі
п'яти років за вказаною адресою не було. В результаті чого, змушений був
придбати авіаквитки через компанію «ІНФОРМАЦІЯ_4» за маршрутом
Лос-Анжелес-Москва-Київ вартістю 653 долари 70 центів США, що становить
3490 грн. 76 коп. і квиток на поїзд Київ-Львів вартістю 100 грн. Прибувши до
Львова, звернувся в представництво авіакомпанії «ОСОБА_2» з заявою про зняття
броні на переліт за маршрутом Лос-Анжелес-Чікаго-Варшава-Львів по авіаквитках
на 12.04.2004 р. та про компенсування завданих збитків, однак відповіді не
отримав. Враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити, стягнути з
відповідача на його користь 3590 грн. 76 коп. матеріальної шкоди.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав пояснення,
аналогічні мотивам позовної заяви. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, пояснив, що
позивачем було придбано квиток за спеціальним тарифом, про що йому було відомо
і проставлене відповідне позначення на квитку, який передбачає обмеження
пасажира щодо відмови від квитка. Відмовившись від частини квитка, позивач в
односторонньому порядку розірвав договір перевезення, укладений між ним та
ІНФОРМАЦІЯ_2, скориставшись послугами іншого перевізника, однак такий не міг
ставити вимоги про зняття бронювання і відмовлятися від квитка, тому такому не
може бути виплачено відшкодування вартості квитка іншого перевізника. Мотивацію
позивача, що представництва ІНФОРМАЦІЯ_2 не було за вказаною у квитках адресою,
вважає безпідставною, оскільки мав багато інших варіантів перебронювати квитки.
Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона
(перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту
призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту
призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир
зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу -
також за його перевезення.

Згідно ч.2 ст.910 ЦК
України, укладення договору перевезення пассажира та багажу підтверджується видачею
відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно
до транспортних кодексів (статутів).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 09.02.2004 р. в туристичному
агенстві ІНФОРМАЦІЯ_1, яке виступає агентом ІНФОРМАЦІЯ_2 було придбано два
авіаквитки: квиток № НОМЕР_1по

маршруту Львів
(10.03.2004 p.) - Варшава (10.03.2004 p.) - Чікаго
(15.04.2004 p.) -Варшава (16.04.2004 p.) - Львів,
по якому перевізником виступало ІНФОРМАЦІЯ_2, квиток № НОМЕР_2по маршруту
Чікаго (15.03.2004 р.) - Лос-Анжелес (12.04.2004 р.) - Чікаго, по якому
перевізником виступала авіакомпанія «American Airlines».

Як вбачається із ст.627 ЦК
України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивач здійснив вільний вибір перевізника, придбавши авіаквитки, погодився
на всі істотні умови договору, а саме ціни, часу та місця відправленя, строк
дії тощо, тим самим уклавши договір перевезення, однак не врахувавши, що
ступінь свободи при укладенні договору перевезення з транспортними
організаціями є обмежений, оскільки обирається лише перевізник, пункт
призначення і умови перевезення з числа тих, які пропонує перевізник.

Відповідно до Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених
наказом Міністерства транспорту України від 25.07.2003 року № 568, спеціальний
тариф - це тариф, що має певні обмеження у частині його застосування,
установлений для перевезення в економічному класі і опублікований як
спеціальний тариф у автоматизованих системах бронювання.

Виходячи з того, що квитки позивачем були придбані за спеціальним тарифом,
про що відповідно було проставлено позначення на квитках у графах FARE
BASIS під кодом VLS3M на
квитку № НОМЕР_1та під кодом LHE14DNR
на квитку № НОМЕР_2, що йому було відомо, тому такий не міг відмовитися від
придбаного квитка.

Як вбачається із п.б ч.1 ст.911 ЦК
України, пасажир має право відмовитись від поїздки, повернути квиток і
одержати назад повну або часткову вартість квитка -залежно від строку здавання
квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами).

В Правилах тарифу LHE14DNR
авіакомпанії LO/правило
4035 в розділі „Стягнення (штрафи)" передбачено обмеження щодо відмови
пасажира від квитка, а також вказано, що вартість квитка не повертається. Крім
того, у вищевказаних Правилах у розділі „Застереження" зазначено, що на
оригіналі квитка повинна бути примітка - не підлягає поверненню, відповідно з
чим позивач теж був ознайомлений.

Відповідно до ст.920 ЦК
України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору
перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю
сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними
кодексами (статутами).

Виходячи з того, що ОСОБА_2зі своєї сторони виконало своє зобов"язання, що
випливає з договору перевезення укладеного із позивачем, то суд не вбачає
підстав до задоволення позову ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність та
необґрунтованість позовних вимог позивача, а тому вважає, що в задоволенні
позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4,10,60,88,212,215 ЦПК України, ст.ст.908,910,911,916, 920,925,926
ЦК України, суд

вирішив:

В задоволенні
позову ОСОБА_1, відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду подається протягом 10-ти днів
з дня складання рішення у повному обсязі. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення в повному обсязі виготовлено 19.10.2007 року в 16.00 год.