Справа № 2- 412/2007року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
жовтня 2007 року                                                                             м.  Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області

в складі
головуючого - судді:                    Барашкова
В.В.

за
участю секретаря:                                 Шевчук
І. Ю.

за
участю сторін та представників сторін: представника позивача - Максилевича В.М.
,  відповідачів - ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  адвоката на стороні
відповідачів ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом Управління житлово -
комунального господарства Виконавчого комітету Івано-Франківської міської Ради
до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання недійсним ордеру,
суд , -

встановив:

Управління
житлово - комунального господарства Виконавчого комітету Івано-Франківської
міської Ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання
недійсним ордеру.

В судовому
засіданні представник позивача позов підтримав по мотивах викладених в позовній
заяві,  просив суд постановити
рішення,  яким позов задоволити.
Відповідачі      в судовому
засіданні    позову не визнали,  вважаючи його безпідставним,  просили суд постановити рішення,  яким в позові відмовити.

Під час
провадження по справі свідок ОСОБА_6 суду пояснила,  що на момент видачі ордерів вона була головою
профспілкового комітету Івано-Франківського пивзаводу. Обидва ордери були
підписані нею,  оскільки у сім»ї ОСОБА_1
не було житла. На спільному засіданні профспілкового комітету з адміністрацією
Івано-Франківського пивзаводу було прийнято рішення про надання цій сім»ї житла
у гуртожитку АДРЕСА_1,  про що свідчить
виписка із протоколу від 20.06.1996 року. На вимогу ЖЕКу № 8 20.06.1998 року
було видано ордер на кімнати № 1-3 площею 86, 7 кв.м.  Проте,
у зв'язку із тим,  що на момент
видачі зазначеного ордеру сім»я ОСОБА_1 не могла поселитися у кімнати №
1-3,  оскільки там ще були прописані інші
люди,  сім»ї ОСОБА_1 було видано другий
ордер відповідно до площі тих кімнат в які вони могли безперешкодно
поселитися,  тобто в кімнату № 2 площею
16, 0 кв.м.  Отже,  ордер на кімнату № 2 площею 16, 0 було видано
тимчасово,  а саме до того моменту поки
не звільняться всі кімнати відповідно до первинного ордеру.

Заслухавши
пояснення сторін,  свідка,  дослідивши матеріали справи,  суд вважає,
що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно
до змісту  ст.  ст.
10, 11, 58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах
змагальності сторін,  в межах заявлених
вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками,  докази повинні подаватись належні,  тобто містити інформацію щодо предмета
доказування,  кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень,  доказуванню підлягають
обставини,  які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі,  виникає спір,
доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Судом
встановлено,  що відповідно до протоколу
спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації
Івано-Франківського пивзаводу від 20.06.1998 року,  ОСОБА_1 вирішено надати житлове приміщення в
гуртожитку для проживання сім'ї у складі чотирьох осіб АДРЕСА_1. Зазначений
сімейний гуртожиток знаходився в оренді Івано-Франківського пивзаводу та
відноситься до комунальної власності територіальної громади м.  Івано-Франківська. Як вбачається з матеріалів
справи,  оспорюваний ордер був виданий
профспілковим комітетом Івано-Франківського пивзаводу відповідачам 20.06.1998
року для зайняття житлових приміщень №№ 1-3,
площею 86, 7 кв. м.  Проте
відповідачі не змогли вселитися в спірні житлові приміщення оскільки кімната №3
була зайнята родиною Кірікових. За для забезпечення проживання відповідачів
профспілковим комітетом повторно було видано ОСОБА_1 ордер на поселення в
житлове приміщення № 2,  площею 16, 0 кв.
м.  АДРЕСА_1. Відповідачі були поселені в
зазначене житло,  здали ордер в ЖЕО -
балансоутримувачу гуртожитку,  здійснюють
комунальні платежі за користування житловим приміщенням.

Згідно
до ч.2  ст.  128 ЖК України,  жила площа в гуртожитку надається за спільним
рішенням адміністрації підприємства,
установи,  організації чи органу
кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового
комітету і комітету комсомолу. Статтею 129 ЖК України передбачено,  що на підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація підприємства,
установи,  організації видає
громадянинові спеціальний ордер,  який є
єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. За загальним приписом  ст. 58 ЖК України,  на підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий
комітет районної,  міської,  районної в місті,  селищної,
сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер,  який є єдиною підставою для вселення в надане
жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.
Відповідно до  ст. 59 ЖК України,  ордер на жиле приміщення може бути визнано
недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих
дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов,  порушення прав інших громадян або організацій
на зазначене в ордері жиле приміщення,
неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого
приміщення,  а також в інших випадках
порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Окрім цього,   ст.
ст.  47,  48 ЖК України передбачено,  що норма житлової площі встановлюється на
одну особу в розмірі 13, 65 кв.м. ,  а
також ,  жиле приміщення надається
громадянам у межах норми жилої площі,
але не менше розміру,  який
визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок
України.

Таким
чином,  видача ордеру від 20.06.1996 року
на ім»я ОСОБА_1 про право на вселення в житлові приміщення №№ 1-3 в гуртожитку
АДРЕСА_1 суперечило вищенаведеним приписам ЖК України,  зокрема порядку видачі ордерів,  стосовно розміру приміщень для проживання,  організації і посадової особи,  що видали оспорюваний ордер,  терміну діїї ордеру. Окрім цього,  ордер було видано і на правомірно зайняте на
той час (1998 рік) приміщення №3 ,  що
також суперечить нормам житлового законодавства. Суд також враховує,  що родина ОСОБА_1 фактично вселилась в
житлове приміщення № 2,  зареєструвалась
в ЖЕО тощо.

Відповідно до ч.
5  ст.
267 ЦК України,  якщо суд визнає поважними причини пропущення
позовної давності,  порушене право
підлягає захисту. З зібраних по справі

доказів
вбачається,  що позивачу стало відомо про
оспорюваний ордер від 20.06.1998 року,
тільки в 2005 році,  і таким
чином,  процесуальний строк був ним
пропущений з поважних причин. За таких умов,
строк для захисту порушеного права підлягає до поновлення.

Виходячи
з наведеного,  керуючись  ст.
ст.  47,  48,
58,  59,  ч.2
ст.  128,  129 ЖК України,  ч.5
ст.  267 ЦК України,   ст.
ст.  10, 11, 57-60, 208, 212-215,
218,  ЦПК України,  суд,  -

вирішив:

Поновити
Управлінню житлово - комунального господарства Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської Ради строки на звернення для захисту порушеного
права.

Позовну
заяву Управління житлово - комунального господарства Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської Ради - задоволити.

Визнати
недійсним ордер від 20.06.1998 року,
виданий профспілковим комітетом Івано-Франківського пивзаводу на ім'я
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_4,
ОСОБА_3,  про право на вселення в
кімнати №№ 1-3 ,  площею 86, 7 кв. м.
,  гуртожитку АДРЕСА_1 .

Стягнути
з ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_4,
ОСОБА_3 на користь державного бюджету 8, 50 грн. судового збору та 7, 50
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення,  апеляційна скарга на рішення подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через суд першої
інстанції.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви на апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

У разі подання
заяви про апеляційне оскарження,  але
апеляційна скарга не була подана у строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.