Справа № 2-3598/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

03 вересня 2007 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської
області в складі:

головуючого
судді - Поймай Ю.С.

при секретарі -
Махлай С.М. розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в
М.Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2007
року ОСОБА_1
звернувся в суд з вищеназваним позовом.

В своїй позовній заяві вказував, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем з 15.03.1986 року, який для сторін є першим. Від даного шлюбу
мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені в грудні 2006 року, по
причині того, що сторони мають різні погляди на життя та на вирішення сімейних
проблем, внаслідок чого в сім'ї виникали сварки, які призвели до втрати почуття
любові та взаємної поваги. А тому позивач просив суд шлюб розірвати. Місце
проживання сина визначити з матір'ю, витрати, пов'язані з розірванням шлюбу
покласти на нього.

Позивач в судовому
засіданні позов підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач позов
визнала, проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, давши аналіз і оцінку наданим доказам,
знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя,
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що
мають істотне значення.

Судом встановлено, що обставини викладені в позові мають місце. 3 15
березня 1986 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу
мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені в грудні 2006 року, і
з цього часу вони ніяких сімейних стосунків не підтримують. Небажання
підтримувати сімейні стосунки, викликане не випадковими причинами і
підтверджено в судовому засіданні серйозними доводами.

На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню,
оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу
суперечило б інтересам сторін по справі.

Суд вважає необхідним за згодою сторін місце проживання
неповнолітнього сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити разом з відповідачем -ОСОБА_2.

Витрати по розірванню шлюбу, за його згодою необхідно за покласти на
позивача, у вигляді необхідності сплати мита на користь держави у розмірі 17
грн. 00 коп. за одержання свідоцтва про розірвання шлюбу. Відповідача у зв'язку
з цим необхідно звільнити від сплати мита на користь держави.

Керуючись ст.ст. 14,57-59,130,208,209,212-215,218, ЦПК України, ст.ст.
104,105,110,112 Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований 15 березня 1986 року в Кременчуцькому Палаці шлюбів
між ОСОБА_1, 1965 року народження та СОСОБА_2, 1967 року народження, актовий
запис за № 273 - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 державне мито
на користь держави в сумі 17 грн. 00 коп.

ОСОБА_2 від даного виду платежу звільнити.

Місце проживання неповнолітнього сина сторін, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визначити з матір'ю - ОСОБА_2.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через
Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження рішення протягом десяти діб з дня проголошення та апеляційної скарги
на рішення суду протягом двадцяти діб з дня подання заяви про апеляційне
оскарження рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про
апеляційне оскарження, апеляційної скарги у випадку їх спільного чи окремого
неподання або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.