Справа № 2-4258/ 2007р.
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2007 року Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської

області в складі:
головуючого - судді - Зємцова В.В.

при секретарі                                              -
Галайчук Н.І.

розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,

В С Т А Н ОВ И В:

У вересні 2007
року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вказувала, що з
відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 1998 року. У шлюбі
мають неповнолітнього сина Євгенія, ІНФОРМАЦІЯ_1

Сімейно-шлюбні відносини між сторонами були припинені в липні 2007 року по тій
причині, що мали різні погляди на життя. За час сумісного проживання виникали
сварки і непорозуміння, які привели до втрати почуттів любові та поваги один до
одного. Проживають разом, але спільного господарства не ведуть. Просила шлюб
розірвати.

У судове
засідання позивач ОСОБА_1 не прибула. Просила справу розглянути у її
відсутності, позов підтримала. Просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову не заперечував, просив
задовольнити.

Суд, вислухавши
пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Сторони по
справі зареєстрували шлюб 17 березня 1998 року, який є для сторін - першим. Від
даного шлюбу  мають неповнолітнього сина
Євгенія, ІНФОРМАЦІЯ_1

Сімейно-шлюбні
відносини сторони припинили у липні 2007 року по тій причині, що сторони мали
різні погляди на життя. За час сумісного проживання виникали сварки і непорозуміння,
які привели до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Проживають
разом, але спільного господарства не ведуть. Сім"я існує формально.

Відповідно до ч.
2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них, неповнолітніх дітей, що має істотне значення.

На підставі
встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі
і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача ОСОБА_1 та
неповнолітньої дитини сторін по справі.

Витрати по
розірванню шлюбу необхідно покласти на відповідача у вигляді необхідності
сплати на користь держави мита у розмірі 17 грн. за одержання свідоцтва про
розірвання шлюбу, позивача у зв»язку з цим слід звільнити від сплати мита на
користь держави.

Керуючись ст. ст. 104, 105, ПО,
112 Сімейного Кодексу України, ст.
ст. 14, 57 -59, ч. 4 ст. 130, 174, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України,

2

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 17 березня 1998 року у відділі РАГСу Івано-Франківського
міськвиконкому, а/з за № 305 -розірвати.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави мито у розмірі 17 грн. за одержання свідоцтва про розірвання шлюбу,
позивача ОСОБА_1 від сплати держмита - звільнити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду
Полтавської області через

Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом
подачі в 10-денний строк з дня

проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього

протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її
копією апеляційної інстанції або в

порядку ч. 4 ст.
295 ЦПК України.