Справа № 22-8096/2007 р.                                         Головуючий
у 1 -й інстанції - Притула
Доповідач - Заришняк Г.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду  міста Києва в складі:

Головуючого   - Заришняк Г.М.

Суддів -
Осипенка М. І.,  Шиманського В.Й.,

При секретарі
-   Ліліцькому Р.В.

Розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду
м. Києва від 19 липня 2007 р. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  третя особа - Виконавчий комітет
Волице-Полівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області
про визнання заповіту недійсним,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання заповіту недійсним,  в якому з урахування уточнень просила визнати
заповіт Бернадина Павла Павловича на користь ОСОБА_3,  складений 24
листопада 2003 року і посвідчений секретарем виконавчого комітету
Волице-Полівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької
області,  зареєстрований в реєстрі за
№332,  недійсним.  Зазначала,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4,  з яким вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з 1985 року. Після смерті чоловіка залишилася спадщина,  під час оформлення якої вона дізналась,  що її чоловік за життя залишив заповіт,  згідно з яким все своє майно заповів
відповідачу у справі. Відповідач в свої заяві про прийняття спадщини від
27.02.2004 року,  поданій Теофіпольській
державній нотаріальній конторі навмисно зазначив,  що крім нього інших спадкоємців немає. Вона
вважає заповіт,  складений її
чоловіком,  недійсним на тій підставі,  що він не відповідає вимогам закону,  зокрема,
статті 48 ЦК України ( в редакції Закону 1963 р.). В порушення вимог
статті 541 ЦК України
( 1963 р.) у складеному
заповіті не зазначено час складання: години та хвилини. Зі змісту заповіту
вбачається,  що ОСОБА_4 не роз'яснений
зміст  ст.  ст. 534-535 ЦК України,
відповідно до яких непрацездатна дружина має право на обов'язкову частку
у спадщині,  що порушує її права
спадкоємця за законом.  За змістом
заповіту не зрозуміло,  яка хвороба не
дала можливості ОСОБА_4 власноручно підписати заповіт та чому заповіт складався
за його місцем проживання. В заповіті не зазначено,  чи був ОСОБА_4 особисто ознайомлений зі
змістом заповіту

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2007 р. в задоволенні
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі представник позивачки просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позовних вимог,
посилаючись на те,  що висновки
суду суперечать обставинам справи та вимогам матеріального й процесуального
закону.

В суді
апеляційної інстанції представник позивачки підтримала апеляційну скаргу з
підстав та доводів,  приведених в ній.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і обгрунтованість ухваленого рішення,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що позивачка ОСОБА_2. з
21.09.1985 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

Згідно
довідки Голосіївської МСЕК позивачці з 08.09.2003 р. встановлено першу групу
інвалідності безстроково в зв»язку із загальним захворюванням.

24.11.2003 р.
ОСОБА_4   за місцем свого проживання в
будинку АДРЕСА_1 на випадок своєї смерті зробив заповідальне
розпорядження,  згідно з яким все його
майно,  яке на день смерті буде йому
належати,  з чого б воно не складалося і
де б воно не знаходилося,  він заповідає ОСОБА_3.

У
зв»язку з хворобою заповідача заповіт на його прохання підписано ОСОБА_5 в присутності
особи,  яка підписувала заповіт,  про що зазначено в тексті заповіту.

Як видно
з даного заповіту,  ОСОБА_4
роз»яснено  ст.  ст. 534-535 ЦК України та встановлено особу заповідача й перевірено його
дієздатність.

Заповіт
нотаріально посвідчено секретарем Волице-Полівської сільської ради
Теофіпольського району Хмельницької області Тартак К.А. та зареєстровано в
реєстрі за номером 332.

Відповідно
до  ст.
ст.  10,  60 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини,  на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою
не надано суду переконливих доказів,  які
б свідчили про те,  що вказаний заповіт
не відповідає вимогам закону.

Суд
повно й всебічно з»ясував обставини справи,
зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку
про відсутність підстав для визнання заповіту недійсним,  а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2

Доводи
апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Постановлене
судове рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не
може бути скасовано з підстав,  що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  308,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2007 р. залишити без
зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.