ТЕПЛОДАРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-о-14/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня
2007 року                            Теплодарський
міський суд Одеської області

у складі:
головуючого судді - Марченко
С.М.

при
секретарі   - Грушко Г.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Теплодар цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа - відділ реєстрації актів цивільного стану Біляївського
районного управління юстиції Одеської області про встановлення фактів що мають
юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник
ОСОБА_1звернувся до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне
значення, мотивуючи тим, що він - ІНФОРМАЦІЯ_1 (прізвище до одруження -
ОСОБА_2) є сином ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1
виданого Вигодянською сільською Радою Біляївського району Одеської області 26
лютого 1974 року. 10 січня 2000 року при видачі на його ім'я паспорту
громадянина України, українською мовою прізвище заявника було записано -
ОСОБА_2, хоча в вищенаведеному свідоцтві про народження його прізвище на
російській мові було записано "ІНФОРМАЦІЯ_2". ІНФОРМАЦІЯ_3 його мати
померла, на підставі чого, 5 лютого 2001 року Вигодянською сільською Радою
Біляївського району Одеської області було видано свідоцтво про смерть НОМЕР_2.
10 лютого 2004 року заявник уклав шлюб з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 виданого відділом реєстрації
актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської
області, і його прізвище після одруження було записано ОСОБА_1. Однак ще при
житті його матері, 13 грудня 2000 року вона склала заповіт, згідно якого
заповідала все майно, яке буде їй належати на день смерті і на що вона по
закону буде мати право: заявнику - ОСОБА_1 та його рідному брату - ОСОБА_4.
Тривалий час заявник не перебував вдома, а коли повернувся вирішив оформити
належним чином документи в порядку спадкування, однак зрозумів, що
вищезазначені свідоцтво про смерть його матері та заповіт були загублені, і з
таких підстав він вирішив звернутися до сільської ради з питанням про отримання
дубліката заповіту, і лише 9 березня 2004 року заявник його отримав. Після, він
звернувся до відділу реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного
управління юстиції Одеської області з проханням видати повторне свідоцтво про
смерть його матері, однак тільки 19 квітня 2007 року він отримав відмову,
мотивовану тим, що згідно свідоцтву про народження та про шлюб його прізвище
зазначене як ОСОБА_2, а згідно актового запису про смерть його матері її
прізвище ОСОБА_2 і в усній формі було рекомендовано вирішити це питання
звернувшись до суду. З таких підстав ОСОБА_1в судовому засіданні просить суд
задовольнити заяву, встановивши, що ОСОБА_1та ОСОБА_2 є одна й та сама особа, а
також те, що він -ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Представник  заінтересованої  особи
-  відділу  реєстрації
актів  цивільного   стану Біляївського районного управління
юстиції Одеської області в судове засідання не прибув з

невідомих
причин, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним
чином.

Заслухавши
пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає,
що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заявник ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1
(прізвище до одруження -ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження
НОМЕР_3 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Теплодарського
міського управління юстиції Одеської області) дійсно є сином ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_1 виданого Вигодянською сільською Радою
Біляївського району Одеської області 26 лютого 1974 року. Однак ще 10 січня
2000 року при видачі на його ім'я паспорту громадянина України, українською
мовою прізвище заявника було записано - ОСОБА_2, хоча в вищенаведеному
свідоцтві про народження його прізвище на російській мові було записано
"ІНФОРМАЦІЯ_2". ІНФОРМАЦІЯ_3 його мати померла, на підставі чого, 5
лютого 2001 року Вигодянською сільською Радою Біляївського району Одеської
області було видано свідоцтво про смерть НОМЕР_2, однак ще при її житті, а саме
13 грудня 2000 року вона склала заповіт, згідно якого заповідала все майно, яке
буде їй належати на день смерті і на що вона по закону буде мати право:
заявнику -ОСОБА_1 та його рідному брату - ОСОБА_4, в якому, як вбачається з
матеріалів справи, невірно було записано по-батькові заявника, тобто замість
"ІНФОРМАЦІЯ_5" було записано "ІНФОРМАЦІЯ_6". Тривалий час
заявник не перебував вдома, а повернувшись вирішив оформити належним чином
документи в порядку спадкування, однак виявив, що вищезазначені свідоцтво про
смерть його матері та заповіт були загублені, і з таких підстав він вирішив
звернутися до сільської ради з питанням про отримання дубліката заповіту. 9
березня 2004 року він отримав дублікат заповіту. Після, звернувся до відділу
реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції
Одеської області з проханням видати повторне свідоцтво про смерть його матері,
однак тільки 19 квітня 2007 року він отримав відмову, мотивовану тим, що згідно
свідоцтву про народження та про шлюб його прізвище зазначене як
"ОСОБА_2", а згідно актового запису про смерть його матері її
прізвище "ОСОБА_2" і в усній формі було рекомендовано вирішити це
питання звернувшись до суду. Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1,
ОСОБА_2 Дмитро ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 є одна й та сама особа, а також те, що
він - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Керуючись ст.ст.
256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована
особа - відділ реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного
управління юстиції Одеської області про встановлення фактів що мають юридичне
значення - задовольнити.

Встановити,
що ОСОБА_1, та ОСОБА_2 є одна
й та сама особа.

Встановити,
що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК України.