АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2141-2007р.                                             Головуючий
41                                                                       ОСОБА_2
апеляційній інстанції Захарова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06"
грудня 2007 р. Колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                     Захарова А.Ф.

суддів                                Скіць
М. І.,  Демченко В.А.

при
секретарі                    Бурдуковій
О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу СВАТ
«Христинівський завод комбікормів і круп» на ухвалу Христинівського районного
суду Черкаської області від 06 вересня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
СВАТ «Христинівський завод комбікормів і круп» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вивчивши матеріали
справи,  судова палата,  -

встановила:

В лютому
2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до СВАТ «Христинівський завод
комбікормів і круп» про виплату середнього місячного заробітку та компенсації
на нього і компенсації суми заборгованості заробітної плати за весь час
затримки по день фактичного розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Вказував,  що працював головою правління СВАТ «ХЗКК».
09.08.2001 року рішенням Спостережної ради був звільнений з вказаної
посади,  однак розрахунок в день звільнення
не проведений,  заборгованість складає
1712 грн. 94 коп.

Виплата
зарплати довгий час не проводилась,  що
спонукало його звернутись до суду і 24.05.2004 року Христинівський райсуд вирішив стягнути
з СВАТ «ХЗКК» на його користь заборгованість по зарплаті в сумі 1712, 94
грн.,  зазначивши про негайне виконання.

Оскільки
в добровільному порядку рішення не виконувалось,  Державною виконавчою службою був накладений
арешт на рахунок відповідача і 28 грудня 2004 року було примусово стягнуто на
його користь зарплату,  про що служба
повідомила його 10.01.2005 року.

Відповідач
при перерахуванні зарплати на рахунок ДВС в порушення  ст.
ст.  116; 117 КЗпП України і  ст. 95 КЗпП не виплатив йому середньомісячний
заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку,  а також компенсації з урахуванням індексу
інфляції.

Наводячи
певні розрахунки,  виходячи із посадового
окладу у 660 грн. в місяць,  вважає,  що відповідач заборгував йому зарплату в
обсязі 23100 грн.,  на яку компенсація з

2

урахуванням
індексу інфляції дорівнює 1660, 43 грн.,
компенсація на заборговану зарплату дорівнює 3870, 78 грн.,  які і просив стягнути на свою користь,  а також стягнути у відшкодування моральної
шкоди 18000 грн. Остання спричинена несвоєчасною виплатою зарплати,  що є єдиним джерелом існування. Було обмежено
фінансування сім'ї,  навчання 2-х
дітей,  які є студентами,  та батьків,
які часто хворіють. Це все зумовило необхідність додаткових
витрат-зусиль на організацію власного житла та життя сім'ї,  викликало глибокі переживання та страждання.
Просив відшкодувати і судові витрати.

В
доповненні до позову від 01.07.05 року ОСОБА_1,
наводячи певний розрахунок,
просив стягнути на свою користь-середньомісячний заробіток в сумі 27060
грн. та індексацію на цей заробіток в сумі 1773, 95 грн.,  а також індексацію на заборговану заробітну
плату 4165, 35 грн.,  відшкодувати
моральну шкоду в сумі 25000 грн.,
юридичні послуги 240 грн.

Уточнюючи позовні вимоги в грудні 2005 року ОСОБА_1 просив суд визнати
незаконними ряд рішень Спостережної ради СВАТ «ХЗКК» а також протоколів,  наказу від 13.08.01 року про його
звільнення,  та стягнути з СВАТ на його
користь втрачений заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 31680 грн. з
розрахунку 660 грн. місячного заробітку,
індексацію в сумі 1754 грн.,
відшкодувати моральну шкоду в сумі 50000 грн.,  витрати на юр допомогу 1200 грн.

Справа
неодноразово розглядалась різними судовими інстанціями.

Ухвалою
колегії суддів Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від
06 грудня 2006 року рішення Христинівського райсуду від 18.10.2005 року та апеляційного суду Черкаської
області від 18 січня 2006 року щодо вирішення позову ОСОБА_1 про стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасовані,  а справа в цій частині направлена на новий
судовий розгляд. В решті судові рішення залишені без змін.

Уточнюючи
після цього позовні вимоги,  ОСОБА_1
просив стягнути з СВАТ «ХЗКК» на його користь середньомісячний заробіток за
весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 137674, 68 грн.,  а не проведення його до розгляду справи
перерахувати по день постановления
рішення.

Ухвалою
Христинівського райсуду від 06
вересня 2007 року задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2 Справу
передано на розгляд Уманському міськрайсуду.

В
апеляційній скарзі на цю ухвалу в частині передачі справи до іншого суду на
розгляд СВАТ «Христинівський завод комбікормів і круп» просить її скасувати і
справу передати до Христинівського райсуду
для розгляду по суті в тому ж складі судців.

Обговоривши
матеріали справи,  судова палата
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
до задоволення.

З
матеріалів справи встановлено,  що під
час з'ясування обставин по справі Христинівським райсудом в судовому засіданні 06 вересня 2007 року ОСОБА_13аявив відвід
головуючій по справі судді ОСОБА_2,  якою
відвід був задоволений.

В зв'
язку з тим,  що утворити новий склад суду
в Христинівському райсуді в даний час не можливо,  оскільки з належними повноваженнями працює
лише суддя ОСОБА_2,  то
обґрунтовано,  на думку судової
палати,  Христинівським райсудом 06 вересня 2007
року була постановлена ухвала про передачу даної справи на розгляд іншому райсуду,  а саме Уманському міськрайсуду,  як найближче розташованому.

За
діючим законодавством не підлягають оскарженню ухвали суду з питань
відводу,  заявленого суддям,  оскільки вони не перешкоджають дальшому
рухові справи.

Згідно
ч.2  ст. 292 ЦПК України ухвала суду
першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у
випадках,  передбачених  ст. 293 цього кодексу. А остання не
передбачає оскарження ухвали суду з питання відводу судді чи суддям.

з

Тому
апеляційна скарга СВАТ «Христинівський завод комбікормів і круп» була прийнята
апеляційним судом до провадження лише в частині питання про обгрунтованість
передачі справи з одного суду до іншого. За п.6 ч.1  ст. 293 ЦПК України ухвали з цих питань
оскаржуються в апеляційному порядку. Але така ухвала Христинівського райсуду від 06.09.2007
року в даному випадку являється обґрунтованою,
оскільки після прийняття єдиним суддею Христинівського райсуду ОСОБА_2 відводу
неможливо утворити новий склад суду в даному суді для розгляду справи.

Ухвала
суду відповідає  ст. 25 ч.3;  ст. 116 ч.1 п.3 ЦПК України і підстав для її
зміни чи скасування та задоволення апеляційної скарги,  - не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303; 304; 307; 312 ЦПК
України,  судова палата,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу СВАТ «Христинівський завод комбікормів і круп» відхилити.

Ухвалу Христинівського райсуду
від 06 вересня 2007 року в частині передачі даної справи на розгляд
Уманському міськрайсуду,  - залишити без
змін.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі
двохмісячного строку.