Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

10.10.2007
року                                                                          м.  Запоріжжя

Комунарський
районний суд м.  Запоріжжя у складі:

Головуючого
судді:                                                                  Артемової
Л.Г

При
секретарі                                                                           Мойсеєнко
В.М,

за
участю представника позивача                                         ОСОБА_1.

відповідача                                                                               ОСОБА_2.

представника
відповідача                                                       ОСОБА_3.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
шкоди спричиненої працівником при виконанні трудових обов'язків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звертаючись до суду з позовом н його обґрунтування зазначає,  що ОСОБА_4.  працював у ПП ОСОБА_2.  на посад водія - експедитора з повною
матеріальною відповідальністю за письмовим трудовим договором між працівником
та фізичною особою від 01.11.2004 року. 12.07.2006 року внаслідок ДТП,
яка сталася за вини ОСОБА_4.  був пошкоджений товар на суму 5326, 70 грн. та автомобіль
на суму 40200, 00 грн.,  які належать
ОСОБА_2. ,  крім того витрачено700, 00
грн. на транспортування,  сума збитків
спричинених позивачеві складає 46226, 90 грн.,
які позивач просить стягнути на його користь.

В
судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позову
в повному обсязі,  надавши пояснення
згідно позовної заяви.

Представник
відповідача проти задоволення позову заперечував повністю та просив в
задоволенні позову відмовити.

Суд у
відповідності до вимог  ст.  ст.
5,  6,  8,
10,  11 створивши сторонам умови
для всебічного та повного розгляду справи,
запропонувавши надати всі наявні у них докази,  вислухавши пояснення осіб які беруть участь у
справі,  вивчивши матеріали справи,  допитавши свідків,  оглянувши матеріал про відмову в порушенні
кримінальної справи,  встановивши всі
обставини,  перевіривши їх доказами,  дістає висновку,  що позов підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_4.  дійсно працював в ПП ОСОБА_2.  на посаді водія-експедитора з повною
матеріальною відповідальністю з 01.11.2004 року,  за письмовим трудовим договором,  зареєстрованим в центрі зайнятості (а.с. 31).

12.07.2006
року сталося ДТП,  за участю водія ОСОБА_4.  (а.с. 13-17),
внаслідок якого було пошкоджено вироби з кераміки,  частина якого втрачена (а.с. 4).

Згідно  ст.
130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність
внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.  Незалежно від

притягнення
працівника до дисциплінарної,
адміністративної та кримінальної відповідальності. На працівника не може
бути покладено відповідальність за неодержані підприємством прибутки.

Згідно  ст.
134 КЗпП України працівник несе матеріальну відповідальність у повному
розмірі шкоди,  заподіяної з їх вини у
випадку,  коли між ним та підприємством
укладено письмовій договір про взяття на себе повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення цілості майна.

Згідно  ст.  135-1
КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути
укладено підприємством з працівником,
які займають посади пов'язані,
серед іншого з перевезенням переданих їм цінностей.

Згідно  ст.
135-3 КЗпП України розмір шкоди визначається за фактичними витратами на
підставі даних бух обліку,  виходячи з
собівартості.

У
відповідності до вимог  ст.  137 КЗпП України та роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року №14,  суд при визначенні розміру шкоди,  яка підлягає покриттю,  врахував ступінь вини працівника,  обставини її спричинення,  майновий стан працівника,  умови створені підприємством для збереження
цінностей.

Задовольняючи
позов частково суд виходив з того,  що
між сторонами укладено трудовий договір та договір про повну матеріальну
відповідальність,  договір цілком та його
окремі умови не був оскаржений сторонами. Крім того,  згідно рішення Комунарского суду від 15.06.2007
року,  згідно саме цього трудового
договору з ОСОБА_2.  на користь ОСОБА_4.  стягнуті певні кошти,
рішення набуло законної сили 14.08.2007 року,  тобто обставини щодо укладення договору та
його умови не потребують окремого доведення. Умови покладення на ОСОБА_4.  матеріальної відповідальності не суперечать вимогам
трудового законодавства та Переліку посад та робіт для повної матеріальної
відповідальності - затвердженого Держкомпраці СРСР та Секретаріатом ВЦСПС
28.12.1977 року,  який чинний на цей час.

Крім
того судом встановлено,  що 12.07.2006
року сталася ДТП за участю
водія ОСОБА_4.

Згідно
постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 04.08.2006 старшим
інспектором ГПС Мелітопольського РВ УМВС України в Запорізькій області
встановлено,  що пригода сталася
внаслідок порушення ОСОБА_4.  ПДР
України.

Внаслідок
ДТП було пошкоджено товар,  який
перевозився на продаж в м. Одеса,  це
встановлено з пояснень свідка ОСОБА_5.,
який супроводжував вантаж в якості менеджера з продажу,  евакуація товару з місця пригоди обійшлася в
700, 00 грн. (а.с. 5). Пізніше,  після
сортування та перевантаження непошкодженого товару для подальшої
реалізації,  було складено акт бою
товару,  який підписали працівники ПП
ОСОБА_2.

Посилання
представника відповідача на те,  що
аварія сталася внаслідок того,  що
автомобіль був в незадовільному технічному стані,  не підтверджується матеріалами справи.

Той
факт,  що акт бою був складений не в день
аварії сам по собі та в сукупності з іншими доказами не спростовує позовних
вимог щодо відшкодування шкоди.

Однак
суд у відповідності до вимог трудового законодавства визначаючи суму
відшкодування бере до уваги тільки собівартість товару,  згідно бухгалтерських документів (а.с.
61-77),  які підтверджують їх вартість,  за якою вони були придбані не враховуючи
націнку,  яка входить в ціну товару в
акті бою,  оскільки це є очікуваний,  прибуток позивача.

Так
згідно матеріалів справи ДТП,  а при цьому і пошкодження товару,  сталися внаслідок порушень ПДР України з боку
ОСОБА_4. ,  тобто в цьому виразилося його недбале ставлення до своїх
обов'язків та майна,  яке він
зобов'язався зберігати,  не залежно чи
був він притягнутий до адміністративної відповідальності. Крім того,  факт спричинення ОСОБА_4.  матеріальної шкоди ПП ОСОБА_2.  встановлений судовим рішенням 15.06.2007 року.

Так всі
обставини,  які відповідач викладає
намагаючись спростувати позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні або не стосуються суті позову,  всі свідки,
які заявлені відповідачем в попередньому судовому засіданні були
допитані,  матеріали витребувані.

Залишаючи
без задоволення позовні вимоги в частині відшкодування вартості придбаної
позивачем кабіни суд виходив з того,  що
ним не доведено,  що в цьому була
нагальна потреба. Так судом встановлено,
що автомобіль дійсно був пошкоджений внаслідок аварії,  яка сталася за вини ОСОБА_4. ,  однак не встановлено розміру шкоди та правових підстав
відповідальності ОСОБА_4.  за трудовим законодавством.

У
відповідності до  ст.  138 КЗпП України судом встановлено наявність
умов для покладання на ОСОБА_4.  матеріальної відповідальності тільки в частині
відшкодування собівартості пошкодженого товару,
який не підлягає відновленню,  а
саме на суму 5180, 20 грн.,  та 700, 00
грн. затрачених на його евакуацію суд приходить до висновку,  що позов підлягає задоволенню тільки в цій
частині,  решту позовних вимог необхідно
залишити без задоволення.

Судові
витрати у відповідності до  ст.  88 ЦПК України необхідно стягнути з
відповідача виходячи з розміру задоволених позовних вимог.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  5,
6,  8,  10,
11,  15,  60,
209,  214,  215, 218,
ЦПК України,  130-138 КЗпП
України,  суд-

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення шкоди спричиненої працівником при виконанні трудових обов'язків
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 5180, 20 грн.,  суми
шкоди,  700, 00 грн. затрачених на
транспортування,  всього 5880, 20 грн.

Стягнути
з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати сумі 88, 80 грн.

Заява
про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення повного тексту рішення.

Апеляційна
скарга може бути подана протягом двадцяті днів після подання заяви на
апеляційне оскарження.