РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 липня
2007 року                                                               м.
Лисичанськ

Лисичанський
міський суд Луганської області у складі:

головуючої
судді                                                        Лизенко
І.В.,

при
секретарі судового засідання                            Паршиковій
Н.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про вселення у житлове приміщення, -

встановив:

Позивач
звернулася до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 16.11.2005 року. Від
подружнього життя мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона з
донькою та відповідачем проживали та зареєстровані у двокімнатній квартирі
АДРЕСА_1, що належить відповідачу на праві приватної власності на підставі
договору дарування від 18.07.2002 року. У жовтні 2005 року після сварки з
відповідачем вона з донькою пішли з квартири, у якій залишились її речі.
Відповідач встановив нові замки у дверях, перешкоджає проживанню її та дитини у
спірній квартирі. Вона не має власного житла, не має можливості вселитися у
квартиру, де має право проживання. Просила суд вселити її та неповнолітню
доньку у квартиру АДРЕСА_1.

У
судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, підтримала викладене у
позові, доповнивши, що не має можливості вселитися у спірну квартиру, оскільки
відповідач після заміни замків у вхідних дверях ключі їй не дає, зверталася до
матері відповідача з приводу вселення та отримання ключів, оскільки відповідач
ухилявся від зустрічі з нею. Виселилася зі спірної квартири, оскільки відповідач
погрожував їй фізичним насильством, після подання даного позову забрала зі
спірної квартири свої речі - холодильник та телевізор, оскільки відповідач
наполягав на цьому, вона побоювалась зіпсування відповідачем речей. Речі
тимчасово знаходились у сусіда, так як вона має намір вселитися у спірну
квартиру, на цей час в спірній квартирі залишилась її дубльонка, шапка, золоті
вироби.

Представник
позивача у судовому засіданні позов підтримала, підтримала пояснення позивача,
доповнивши, що позивачка вселилася та проживала у спірній квартирі як член
сім'ї позивача, тобто набула право користування приміщенням у спірній квартирі,
пішла з квартири через неприязні стосунки з відповідачем, котрий погрожував їй
фізичною розправою, яку вона сприймала реально, так як раніше мало місце
фізичне насильство у сім'ї. Позивачка забрала зі спірної квартири речі,
побоюючись їх зіпсування. Відповідач звертався до суду з позовом про усунення
перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття позивачки з реєстрації, у
задоволенні позову йому відмовлено, рішення набрало чинності. На цей час
позивачка має право користування спірною квартирою, тому просила позов
задовольнити повністю.

Відповідач
у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що квартира АДРЕСА_1 належить
йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 18.07.2002
року. В даній квартирі зареєстровані позивачка та донька як члени сім'ї,
оскільки перебував з позивачкою у зареєстрованому шлюбі з 24.10.1998 року по
03.11.2005 року. 14.10.2005 року між ними виникла сварка через подружню
невірність позивачки, тому він нецензурною лайкою попросив її покинути
квартиру, фізичного насильства до неї не застосовував. 15 жовтня 2005 року
позивачка пішла зі спірної квартири, забравши речі. З 2005 року позивачка не
проживає у квартирі, ключі від неї у його матері не просила. У листопаді 2005
року він замінив секрет замку на вхідних дверях, бо старий зламався, влітку

2006 року
замінив вхідні двері разом з замком. Позивачці ключі від обох замків не давав,
та не має наміру давати, бо не довіряє їй, та проти її вселення у спірну
квартиру через неприязні стосунки. Був притягнутий до адміністративної
відповідальності за мілке хуліганство, сплатив штраф 17 грн. Рішення суду за
його позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності 02 липня 2007
року залишено без змін апеляційним судом Луганської області. Речей позивачки у
квартирі на цей час немає, хоча на момент подання позову вони знаходились у
квартирі.

Представник
відповідача у судове засідання не з'явився через зайнятість у іншому процесі,
відповідач не заперечував проти розгляду справи за відсутності його
представника.

Судом
досліджені наступні докази: квитанції про сплату судових витрат, довідка про
склад сім'ї, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, копія свідоцтва про
народження доньки, копія паспорту позивача, копія договору дарування квартири
від 18.07.2002р., копія рішення Лисичанського міського суду від 04.05.2007р.,
копія квитанції про сплату заборгованості по квартплаті.

Суд,
вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши письмові
докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом
встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.10.1998 року по 03.11.2005 року, що не
заперечується сторонами.

Квартира
АДРЕСА_1 належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору
дарування від 18 липня 2002 року, що підтверджується копією договору (а.с.16)
та не заперечується сторонами.

Позивачка
та малолітня донька ОСОБА_3 зареєстровані та проживали до 15 жовтня 2005 року у
спірній квартирі як члени сім'ї власника, що підтверджується довідкою (а.с.4)
та не заперечується сторонами. Позивач змінив у листопаді 2005 року секрет
замку на вхідних дверях у квартиру, влітку 2006 року змінив вхідні двері разом
з замком, ключів відповідачці не давав, що не заперечується сторонами.

Рішенням
Лисичанського міського суду від 04.05.2007 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру відмовлено у
задоволенні позову за необґрунтованістю. Рішення набрало чинності 02.07.2007
року, що не заперечується сторонами. Ухвала апеляційного суду Луганської
області від 02.07.2007 року до суду на цей час не надійшла.

Відмовляючи у
задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно
до ч.1, 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири),
які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються
жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї
власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті
64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з
ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти
і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно
ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням
Лисичанського міського суду від 04.05.2007 року встановлено, що позивачка має
право користування житловим приміщенням у спірній квартирі як бувший член сім'ї
власника.

На
підставі зазначених вище норм малолітня донька сторін також має право
користування житловим приміщенням у спірній квартирі як член сім'ї власника.

Позивачка
та малолітня донька сторін не визнавалися судом такими, що втратили право
користування житловим приміщенням у спірній квартирі, відповідач перешкоджає
вселенню та проживанню позивачки у спірній квартирі, оскільки відповідачем не
заперечується, що ним змінено замки у вхідних дверях квартири, ключі від яких
позивачці не давав та не має наміру давати, так як не бажає, щоб вона проживала
у спірній квартирі.

З наведеного,
суд доходить висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог.

Згідно
зі ст. 88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати у справі, що
складаються з оплати судового збору у сумі 8,50 грн. (а.с.1) та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у сумі 7,50 грн.
(а.с.2), підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

На
підставі викладеного, ст. 64, 156 ЖК України, керуючись ст. ст. 10, 11,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення у житлове приміщення задовольнити.

Вселити
ОСОБА_2 та малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі у сумі 16 (шістнадцять)
гривень.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до
Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів
з дня його проголошення або подання апеляційної скарги у той самий строк.
Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду Луганської області.