Справа № 2-9816/07/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2007 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Плетньова В.В.

при секретарях Гусаковій Г.В. та Григоренко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до 8-ї Харківської державної нотариальної контори та ОСОБА_2

про визнання права на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.11.2005 р. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати його право на спадщину за законом, посилаючись на те, що рішенням суду від 17.10.2005 р. йому було визначено додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контрой про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, після чого вінІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся з такою заявою до 8-ї Харківської державної нотариальної контори. Такм йому повідомили, що після смерті матері свідотство про право на спадщину було видано рідній сестрі позивача ОСОБА_2 Батько позивача ОСОБА_427.10.1982 р. склав заповіт на користь ОСОБА_2 Помер вінІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 19.09.1989 р. звернулася до нотконтори з заявою про прийняття спадщини. 14.02.1990 р. до нотконтори звернулися ОСОБА_2 та її й позивача матиОСОБА_5зі спільною заявою про видачу свідотств про право на спадщину, які були видані їм 14.02.1990 р. Свідотства були видані тільки на грошові вклади. Разом з тим, 10.12.1997 р. сестра позивача ОСОБА_2 отримала свідотство про право на спадщину на жилий будинок поАДРЕСА_1, який, на думку позивача, був спільною власністю батьків. Виходячи з викладеного, позивач просить визнати за ним право на Уі частину грошових вкладів в Ощадбанку Київського району м. Харкова № 6212/0211 на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3та на Уг частину жилого будинку поАДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, підтвердив зазначені у заяві обставини справи.

Відповідач 8-а Харківська державна нотариальна контора заперечувала проти позову, але після дослідження всіх матеріалів справи представник цього відповідача ОСОБА_6. заявили, що спір можна розв'язати на розсуд суду.

Відповідачка ОСОБА_2 допитана за дорученням суду Октябрьським районним судом м. Кірова Російської Федерації, позов не визнала, пояснивши, що у неї є свідотство про право на спадщину за заповітом, видане 10.12.1997 р., за яким вона одна є власником майна - будинку поАДРЕСА_1. ОСОБА_1 пропустив строк на подачу заяви про прийняття спадщини та загальний строк позовної давності.

Вислухавши представників позивача та відповідача 8-ї Харківської державної нотариально!" контори, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 524 ЦК України 1963 р. спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК України 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно вимог ст. 529 ЦК України 1963 р. є спадкоємцями померлих батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 першої черги.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Спірне майно було зареєстроване на ім'я ОСОБА_4згідно виданого Виконавчим комітетом В.Данилівської селищної ради депутатів трудящих Харківського району Харківської обл. 21.11.1958 p. свідотства про право особистої власності на домоволодіння у АДРЕСА_1 /нинішня адреса: АДРЕСА_1/, але було придбане в період шлюбу з ОСОБА_3, а тому мало належати цьому подружжю у рівних частках.

Разом з тим, 8-ю Харківською державною нотаріальною конторою 09.12.1997року за р. №7-249 було видано ОСОБА_2свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька - ОСОБА_4, померлогоІНФОРМАЦІЯ_2, навесь будинок.

Згідно вимог ст. 535 ЦК України 1963 р. неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Оскільки дружина спадкодавця на момент його смерті мешкала у спірному будинку, фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, а, крім того, звернулася до суду з заявою про видачу свідотства про право на спадщину на вклади у відділенні Ощадбанку, ОСОБА_2 не могла спадкувати за заповітом все спірне майно.

З матеріалів, наданих 8-ю Харківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що часткку грошових вкладів ОСОБА_3 спадкувала після смерті ОСОБА_4 на підставах, зазначених у ст. 535 ЦК України 1963 р. А тому вимоги цієї норми мають бути застосовані й щодо спадкування іншого майна. Після смерті ОСОБА_4 залишилося 3 спадкоємця за законом першої черги, які, у випадку відсутності заповіту, мали спадкувати по 1/6 частини будинку. Таким чином, обов'язкова доля ОСОБА_3 склала 2/3 частини від 1/6, тобто 1/9 частину,

внаслідок чого після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 мало належати на підставі заповіту - 1/2-1/9=7/18частин і ОСОБА_3 - 1/2+1/9=11/18частин.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Заповіту вона не склала. А тому належні ОСОБА_3 11/18 частин спірного майна мали бути успадковані її дітьми у рівних частках, тобто по 11/36 частин кожним.

Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.10.2005 р. позивачеві визначено додатковий строк для подачі заяви до нотконтори про прийняття спадщини. У визначений рішенням суду строк позивач таку заяву подав.

Суд вважає, що видане Виконавчим комітетом В.Данилівської селищної ради депутатів трудящих Харківського району Харківської обл. 21.11.1958 p. свідотство про право особистої власності на домоволодіння у АДРЕСА_1 /нинішня адреса: АДРЕСА_1/ на ім'я ОСОБА_4 та видане 8-ю Харківською державною нотаріальною конторою свідоцтво про правоОСОБА_2 на спадщину за заповітом від 09.12.1997 року, р. №7-249, мають бути визнано частково недійсними.

З урахуванням викладених у цьому рішенні обставин справи суд задовольняє клопотання позивача про поновлення строку позовної давності за його позовом.

Що стосується грошових вкладів, то з матеріалів справи вбачається, що 11/18 частин вищевказаних грошових вкладів з відсотками, компенсаціями та індексаціями були оформлені на ім'я ОСОБА_3 (1/2 частина на підставі Свідоцтва про право власності у порядку ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім'ю і 1/9 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом у порядку ст. 535 Цивільного кодексу України - як обов'язкова частка спадщини); 7/8 частини вищевказаних грошових вкладів з відсотками, компенсаціями та індексаціями були оформлені на ім'я ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. З урахуванням викладеного вище розділу підлягають лише 11/18 частин вищевказаних грошових вкладів, тобто по 11/36 частині кожному зі спадкоємців.

Підстав для збільшення частки у спадковому майні позивача до розмірів, на які він послався у позовній заяві, суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, ст. ст. 119, 524, 535, 548, 549 ЦК України 1963р., суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати частково недійсними свідотство про право особистої власності на домоволодіння у АДРЕСА_1 /нинішня адреса: АДРЕСА_1/, видане Виконавчим комітетом В.Данилівської селищної ради депутатів трудящих 21.11.1958 р. на ім'я ОСОБА_4 та свідоцтво про правоОСОБА_2 на спадщину за заповітом від 09.12.1997 року, видане 8-ю Харківською державною нотаріальною конторою за р. №7-249.

Визнати право власності за нині померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на спільне майно подружжя жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 /бувша адреса: АДРЕСА_1/ за кожним по 1/2 частині.

Визнати право власності на цей жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті

ОСОБА_4 за заповітом - за ОСОБА_2 - на 7/18 частин і на підставі ст. 535 ЦК України 1963 р. як на обов'язкову частку - на 1/9 частину.

Визнати право власності на цей жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 за кожним на 11/36частин.

Визначити, що на підставі цього рішення право власності на жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_1 - на 11/36 частин та за ОСОБА_2 - на 25/36 частин.

Визнати право власності на грошові вклади в Ощадбанку Київського району м. Харкова № 6212/0211 на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 по 11/Збчастин за кожним, зазначивши, що загалом ОСОБА_2належить 25/36 частин цих вкладів.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення у частині щодо права власності на будинок підлягає реєстрації у КП „Харківське МіськБТІ.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішенння та подання протягом 20 днів після цього самої апеляційної скарги - через Київський районний суд м. Харкова.