Справа № 2-1435/07
РІШЕННЯ

іменем України

22 червня 2007
року Новокаховський міський  суд
Херсонської області у складі:

головуючої
судді: Бойко М. Є.

при секретарі:
Тарасенко Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому   засіданні в м.  Нова Каховка цивільну справу за

позовом ОСОБА_1
до ВАТ "Приладобудівний завод "Сокіл" про

стягнення
заборгованості по зарплаті,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь
заборгованості по зарплаті,  посилаючись
на те,  що з 18.07.1983 року по
31.01.2007 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем,  але несвоєчасно та не в повному обсязі
отримувала заробітну плату,  борг по якій
на день звільнення складає 3100 грн. Добровільно заборгованість відповідач не
виплачує. В порядку  ст.  117 КЗпП України просить також стягнути з
відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні
по день ухвалення судового рішення.

В
судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав,  зазначених в позовній заяві.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин,  про причини неявки суд не повідомив,  проте надав суду довідки про середньомісячний
заробіток та про заборгованість по зарплаті перед ОСОБА_1.

Заслухавши
позивачку,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно
до  ст.
115 КЗпП України,   ст.  24 ЗУ
«Про оплату праці»,  заробітна плата
виплачується працівникові не рідше 2 разів на місяць,  через проміжок часу,  що не перевищує 16 календарних днів,  а відповідно до  ст.
116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум,  що належать йому від підприємства провадиться
в день звільнення.

Відповідно
до  ст.
117 КЗпП України у разі невиплати з вини власниками або уповноваженого
ним органу Належних звільненому працівникові сум у строки,  зазначені у
ст.  116 КЗпП України,  при наявності спору про розміри належних
звільненому працівникові сум власник або уповноважений орган повинен сплатити
працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного
розрахунку у тому разі,  коли спір
вирішено на користь працівника.

Пунктом
20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року № 13
передбачено,  що установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні,  що працівникові не були
виплачені належні йому від підприємства,
установи,  організації суми у день
звільнення,  коли ж він у цей день на був
на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про
розрахунок,  суд на підставі  ст.
117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку,  а при не
проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення,  якщо роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини,  при цьому сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Судом
встановлено,  що позивачка перебувала у
трудових відносинах з відповідачем з 18 липня 1983 року по 31 січня 2007 року.

Згідно
довідки,  наданої відповідачем
заборгованість по зарплаті на день звільнення позивача складає 3210 грн. 00
коп.,  середньомісячний заробіток - 337
грн. 00 коп.

Таким чином,  оскільки на день звільнення зазначеного працівника
відповідачем всупереч вимогам  ст.  116 КЗпП України не був проведений остаточний
розрахунок при звільненні,  позовні
вимоги у частині стягнення заборгованості по заробітній штаті підлягають
задоволенню.

Разом з
цим,  суд вважає,  що вимоги позивачки про стягнення з
відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні
по день ухвалення судового рішення також підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено,  що ухвалою господарського суду Херсонської
області від 08 листопада 2001 року порушено провадження у справі про
банкрутство ВАТ "Приладобудівний завод "Сокіл".

Відповідно
до ч. 6  ст.  12 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дія мораторію на
задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати.

Отже,  порушення провадження у справі про
банкрутство відповідача 08.11.2001 року не можна розцінювати як поважну причину
невиплати працівникам підприємства поточної заробітної плати.

Крім
того,  ухвалою господарського суду
Херсонської області від 16 серпня 2004 року по справі про банкрутство ВАТ
"Приладобудівний завод "Сокіл" відкрита процедура санації
боржника,  ухвалами господарського суду
Херсонської області від. 05.09.2005 року та 25.09.2006 року процедура санації
продовжувалася на 6 місяців.

Відповідно
до  ст.
1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" санація передбачає систему заходів,  що здійснюються під час провадження у справі
про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його
ліквідації,  спрямовану на оздоровлення
фінансово-господарського становища боржника,
а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів
шляхом кредитування,  реструктуризації
підприємства,  боргів і капіталу та (або)
зміну організаційно-правової та виробничої структури боржника.

За таких
обставин,  коли підприємство з 2004 року
перебувало у стані санації,  що
передбачає відновлення платоспроможності боржника,  суд сприймає критично посилання представника
відповідача на неможливість проведення розрахунків з позивачем при
звільненні,  оскільки ним не надано суду
жодних доказів щодо поважності причин нездійснення виплати позивачам належної
їм при звільненні заробітної плати у встановлені трудовим законодавством
України строки та дійсної відсутності коштів у підприємтсва для виплати
позивачам заробітної плати при звільненні.

Таким
чином,  суд вважає,  що вимоги позивачки про стягнення з
відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні
в сумі 1685 грн. 00 коп. та заборгованості по заробітній платі в сумі 3210 грн.
00 коп. підлягають задоволенню,  оскільки
представником відповідача не доведено відсутність вини підприємства у невиплаті
зазначеним працівникам належної їм при звільненні заробітної плати.

Суд
також не приймає до уваги посилання представника відповідача на ту
обставину,  що внаслідок укладення
мирової угоди всі питання щодо стягнення заборгованості по заробітній платі
мають вирішуватися у відповідності з умовами мирової угоди,  а не в судовому порядку,  а також,
що після завердження господарським судом Херсонської області 29.03.2007
року мирової угоди у справі про банкрутство ВАТ "Приладобудівний завод
"Сокіл" належним відповідачем у справі є інвестор - ТОВ
"Південенерго" з наступних підстав:

Відповідно
до ч. 5  ст.  37 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" з дня затвердження
мирової угоди саме боржник приступає до погашення вимог кредиторів згідно з
умовами мирової угоди.

Як вбачається зі
змісту мирової угоди,  затвердженої
29.03.2007 року при укладенні мирової угоди,
сторони погоджуються,  що вони
будуть здійснювати свої цивільні права і виконувати  цивільні
обов*язки  в  межах,
встановлених  даною  угодою
та  чинним

законодавством;
стягнення заборгованості,  яка виступає
предметом даної угоди у примусовому порядку можливо лише у разі визнання даної
угоди недійсною та/або у разі її розірвання у визначеному законодавством
порядку.

Проте,  як вбачається з зазанченої мирової
угоди,  позивачі не є стороною даної
мирової угоди,  до того ж відповідно до  ст.  З
ЦПК України кожна особа має право в порядку,
встановленому ЦПК звернутися до суду за захистом своїх порушених,  невизнаних або оспорюваний прав,  свобод чи інтересів і позбавлення позивачів
цього права неприпустимо.

Крім
того,  спірні відносини,  які є предметом розгляду даної справи
склалися безпосередньо між працівником - позивачем та роботодавцем -
відповідачем,  тому суд вважає,  що ВАТ "Приладобудівний завод
"Сокіл",  яке на момент
розгляду справи не ліквідоване,  не
реорганізоване і продовжує свою господарську діяльність,  є належним відповідачем у справі,  а питання щодо порядку стягнення з
відповідача на користь позивачів заборгованості по заробітній платі та
компенсації за весь час затримки розрахункутгри звільненні має вирішуватися у
порядку виконання судового рішення.

Відповідно
до  ст.
88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають
судові витрати по оплаті судового збору та на користь ТУ ДСА України в
Херсонській області - витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду
цивільної справи.

У
відповідності зі  ст.  116,
117 КЗпП України,   ст.  24 ЗУ
«Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108-95/ВР з наступними змінами і
доповненнями;  ст.  1,  ч.
6  ст.
12,  ч. 5  ст.  37
Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом" від 14.05.1992 року № 2343-ХП з наступними змінами і
доповненнями; п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про
практику застосування судами законодавства про оплату праці" від
24.12.1999 року № 13; керуючись  ст.  ст.  3,
10, 11,  60,  88,
209, 212,  213,  214,
215 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити. Стягнути з  Відкритого
акціонерного товариства "Приладобудівний завод "Сокіл" на
користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 3210 грн. 00 коп. та
середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1685
грн. 00 коп. всього 4895 гр.00 коп.

Стягнути
з Відкритого акціонерного товариства "Приладобудівний завод
"Сокіл" судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн. та на
користь ТУ ДСА України в Херсонській області - витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільної справи в сумі ЗО грн.

Рішення
суду в частині стягнення середньомісячного заробітку в сумі 337 коп. підлягає
негайному виконанню.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення,  а апеляційна
скарга може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до апеляційного суду Херсонської області через
Новокаховський міський суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про

апеляційне оскарження,  якщо заяву
про апеляційне оскарження не було подано. Якщо

було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана

протягом двадцяти днів після її подачі,
рішення суду набирає законної сили після

закінчення цього
строку.