справа №2-310/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28.09.2007
р.                                                     Кіровський
районний суд м.  Кіровограда

в складі:               головуючого
судді                 Могильного О.П.

при
секретарі                                                     Дудніковій
Т.П.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_13,  ОСОБА_14,
ОСОБА_15,  ОСОБА_16,  ОСОБА_17,
ОСОБА_18,  ОСОБА_19,  ОСОБА_20,
ОСОБА_21,  ОСОБА_22,  ОСОБА_23,
ОСОБА_24,  ОСОБА_25,  ОСОБА_26, ОСОБА_27,  ОСОБА_28,
ОСОБА_29,  ОСОБА_30,  ОСОБА_31,
ОСОБА_32,  ОСОБА_33,  ОСОБА_34,
ОСОБА_35,  ОСОБА_36,  ОСОБА_37,
ОСОБА_38,  ОСОБА_39,  ОСОБА_40,
ОСОБА_41,  ОСОБА_42,  ОСОБА_43,
ОСОБА_44,  ОСОБА_45,  ОСОБА_46,
ОСОБА_47,  ОСОБА_48,  ОСОБА_49,
ОСОБА_50,  ОСОБА_51,  ОСОБА_52,
ОСОБА_53,  ОСОБА_54,  ОСОБА_55,
ОСОБА_56,  ОСОБА_57,  ОСОБА_58,
ОСОБА_59,  ОСОБА_60,
ОСОБА_61,  ОСОБА_62,  ОСОБА_63,
ОСОБА_64,  ОСОБА_65,  ОСОБА_66,
ОСОБА_67,  ОСОБА_68,  ОСОБА_69,
ОСОБА_70,  ОСОБА_71,  ОСОБА_72,
ОСОБА_73,  ОСОБА_74,  ОСОБА_75,
ОСОБА_76,  ОСОБА_77,  ОСОБА_78,
ОСОБА_79,  ОСОБА_80,  ОСОБА_81,
ОСОБА_82,  ОСОБА_83,  ОСОБА_84,
ОСОБА_85,  ОСОБА_86,  ОСОБА_87,
ОСОБА_88,  ОСОБА_89,  ОСОБА_90,
ОСОБА_91,  ОСОБА_92,  ОСОБА_93,
ОСОБА_94,  ОСОБА_55,  ОСОБА_95,
, ОСОБА_96,  ОСОБА_97,  ОСОБА_98,
ОСОБА_99,  ОСОБА_100,  ОСОБА_101,
ОСОБА_102,  ОСОБА_103,  ОСОБА_104,
ОСОБА_105,  ОСОБА_106,  ОСОБА_107,
ОСОБА_108,  ОСОБА_109,  ОСОБА_110,
ОСОБА_111

до Державної
виконавчої служби Кіровоградського району Кіровоградської області,  селянського фермерського господарства
"Хлібороб" та ПП " Павлекс "про стягнення розтраченого
майна , -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2006 року ОСОБА_1. ,  ОСОБА_2. ,
ОСОБА_3 та інші звернулись до суду із позовом,  в якому просили стягнути солідарно із
Державної виконавчої служби Кіровського району Кіровоградської області та СФГ
" Хлібороб" 150 тон привласненого і розтраченого майна- насіння

соняшника,  або
відповідну суму його вартості,  визначену
на час опису і арешту розтраченого насіння соняшника в розмірі 225 000 грн.

В судовому засіданні представник позивачів повністю
підтримала заявлені раніше вимоги та доповнила їх,  в зв'язку із притягненням нового
співвідповідача ПП " Павлекс ",
вимогою про розірвання відповідно укладених 06.06.2003 року та
07.08.2003 року договорів позики і застави ,
посилаючись при цьому на обставини,
викладені в позовній за яві та доповненнях до неї.

Представник ФГ " Хлібороб-Р",  як правоприемника
СФГ " Хлібороб" заперечуючи проти заявлених вимог вказала,  що підстав для задоволення позовних вимог не
має оскільки,  СФГ " Хлібороб "
не може нести відповідальність за ПП "Павлекс",  сума заявлена до відшкодування явно перевищує
фактичну,  що встановлена за рішеннями
суду та позивачі не мають права ставити вимоги про скасування договорів позики
і застави так,  як не являються сторонами
даної угоди,  а отже і нотаріальне
посвідчення не є обов'язковим.

Представник ПП " Павлекс "також зазначила,  що підстави для розірвання договорів позики
та застави відсутні,  а представник
позивачів не надала доказів за якими ці угоди могли б бути визнані недійсними.

Представник Державної виконавчої служби до суду не
з'явився,  проте це не перешкоджає
розгляду справи по суті,  оскільки раніше
до суду була надана заява про можливість розгляду справи в їх відсутність.

Заслухавши пояснення сторін,  свідків дослідивши письмові матеріали справи
в їх сукупності,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню частково із
слідуючих підстав:

Встановлено,  що
дійсно згідно рішень суду позивачі мають право на стягнення із ПП "
Павлекс" частки використаного майнового паю в незавершеному виробництві та
оборотних засобах. Проте відповідно до даних Державної виконавчої служби ,  рішення не виконані в зв'язку із відсутністю
коштів та майна на підприємстві. Дані обставини наступили саме в зв'язку з тим
,  що ПП " Павлекс " якби
розрахувалось з СФГ " Хлібороб" за отриману позику. Тому,  аналізуючи обставини укладення договору
позики та договору застави,  а також
документи ,  надані представником ПП
" Павлекс ",  в підтвердження
їх виконання ,  суд визнає укладення цих
угод безпідставним та незаконним.  Так,  згідно
ст. 374 ЦК України
в редакції 1963 року,  який діяв на той
час,  за договором позики одна сторона (
позикодавець) передає другій стороні ( позичальникові) у власність( оперативне
управління) гроші або речі,  визначені
родовими ознаками,  а позичальник
зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість
речей того ж роду і якості. Як вбачається із договору позики(а.с. 28 № 2-
3715/04) він укладений 06.06.2003 року. Згідно розписки від 06.06.2003 року
директором ПП " Павлекс" ОСОБА_112. за цим договором отримано 376 233
грн. 21 коп. Проте,  в судовому засіданні
допитаний в якості свідка ОСОБА_113.пояснив,
що даний договір ним не підписувався,
коштів він від ОСОБА_112. при передачі керівництва не отримував,  хоч саме він працював в цей час
директором.  Не укладався та не
підписувався ним також і договір застави майна. Підтвердженням правдивості його
свідчень служать і надані самим представником відповідача ПП " Павлекс
" документи про факт виконання умов угоди позики та застави,  з яких вбачається,  що реальне виконання відбулось значно
пізніше( а.с. 69-93 т.2). Відповідно до офіційних даних податкової інспекції та
пенсійного фонду сплата коштів по податку на прибуток за 2003-2004 роки по СФГ
" Хлібороб" відсутня,  а
платник ПП "Павлекс" взагалі відсутній в базі даних; по пенсійному
фонду будь-яких нарахувань та сплати по ПП " Павлекс "за 2003 рік-
також не було.

Крім цього ,  судом
враховується,  що відповідно до  ст.
181 ЦК України
(в редак. 1963 р) в силу застави кредитор(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником(заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання
одержати задоволення з вартості заставленого майна,  переважно перед іншими кредиторами. З наявних
угод позики та застави вбачається,  що
договір застави укладено вже після настання моменту виконання умов договору
позики та після встановлення факту наявності інших кредиторів- позивачів по
даній справі. Отже ,  суд дійшов
переконливого висновку про умисне незаконне оформлення даних договорів з метою
уникнення відповідальності,  враховуючи
при цьому ,  що засновником обох
підприємств на час виникнення спірних правовідносин була одна і та ж особа(а.с.
31, 43, 114, 115 № 2 - 3715/04). Із самого договору застави вбачається,  що предметом застави є засіяні поля (а.с. 29
№ 2 - 3715/04),  які знаходяться в оренді
і є власністю позивачів. Тобто земля також стала предметом застави і відповідно
до Закону України " Про заставу"даний договір повинен бути
нотаріально посвідченим,  що в свою чергу
без відома позивачів здійснити не можливо. Існування договору застави зернових
культур від 06.06.2003 року,  як
зазначено в акту прийому -передачі від 07.08.2003 року(а.с.  30 № 2 - 3715) стороною відповідачів не
доведено. Тому суд визнає недійсним,  як
договір позики,  так і договір застави.
Згідно  ст.  59 ЦК
України (в ред. 1963 p.) дані договори
визнаються недійсними з моменту їх укладення.

Вирішуючи
питання про стягнення розтраченого майна,
суд визнає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити,  оскільки фактично вимоги позивачів полягають
у відшкодуванні їм часток майнового паю,
а дане питання судом вирішено-винесені відповідні судові рішення,  які на даний час мають юридичну силу.

Керуючись  ст. 48 ЦК
України (в ред. 1963 p.),   ст.
ст.  212-218 ЦПК
України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково. Визнати недійсними та скасувати договір позики від
06.06.2003 року та договір застави від 07.08.2003 року укладений між ПП "
Павлекс " та СФГ " Хлібороб",
зобов'язавши повернути кожній із сторін все отримане за даними
угодами,  а при неможливості повернути
отримане в натурі - відшкодувати його вартість грошима.

В задоволенні
позовних вимог про стягнення розтраченого майна,  відмовити.

На рішення суду
протягом 10 днів із моменту його проголошення може бути подана заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга протягом 20 днів після подання заяви
.