Справа №2-233
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

про задоволення позову про розірвання шлюбу у зв'язку з визнанням позову у
попередньому судовому засіданні

26 липня
2007 року                                                                                                  смт
Куйбишеве

Куйбишевський
районний суд Запорізької області в складі:

головуючого
судді Скляра С. Ю.,

при секретарі
судового засідання Грицан А.В.,

з участю:
позивачки ОСОБА_1.,  відповідача ОСОБА_2.
,

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного
суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу,  -

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла
25 червня 2007 року.

Позивачка
ОСОБА_1. у заяві вказала,  що з
відповідачем ОСОБА_2.  перебуває у зареєстрованому
шлюбі з 25 грудня 2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. Подружнє життя з ОСОБА_2.  не склалося,
вони втратили почуття любові і поваги,
їх сім'я фактично розпалася,
відповідач залишив сім'ю та мешкає окремо. Позивачка ОСОБА_1. вважає
неможливим примирення з відповідачем,  а
збереження шлюбу між ними та подальше спільне життя буде суперечити інтересам
сім'ї.

В
попередньому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. підтримала заявлені вимоги
по тих підставах,  які нею були викладені
в позовній заяві,  надала відповідні
пояснення та додатково зазначила,  що
більше року вони зі ОСОБА_2.  мешкають
окремо один від одного,  відповідач
покинув її на шостому місяці вагітності і до тепер в сім'ю не повернувся,  тому ОСОБА_1. просила її шлюб з відповідачем
розірвати,  поклавши на неї судові
витрати.

Відповідач
ОСОБА_2.  в попередньому судовому
засіданні визнав позов та зазначені у ньому обставини,  і пояснив,
що подружні відносини між ним та позивачкою ОСОБА_1. фактично
припинилися більше року тому,  між ними
загублено почуття повага один до одного,
вони не зійшлися характерами. Відповідач вказав,  що не має бажання на подальше збереження
шлюбу між ним та позивачкою ОСОБА_1.,
також відповідач не заперечував проти задоволення позову в попередньому
судовому засіданні,  про що надав суду
письмову заяву (а.с. 8).

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4  ст. 130 ІДПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому  ст. 174 цього ж
Кодексу. Згідно з ч.4  ст. 174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом
встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Шлюб між
ОСОБА_2.  і ОСОБА_1. укладено 25 грудня
2004 року,  який зареєстровано у відділі
реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського РУЮ Запорізької області,  про що зроблений актовий запис НОМЕР_1(а.с.
5).

Від
даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження (а.с. 6).

Сторонами
визнані та в судовому засіданні не оспорювалися обставини з приводу того,  що їхній шлюб виявився невдалим,  зникло взаєморозуміння та повага один до
одного,  вони не зійшлися

2

характерами,
втрачені почуття любові. Більше року кожен з подружжя проживає
окремо,  їхня сім'я фактично розпалася.
Наявність малолітньої дитини не виявило у подружжя бажання зберегти сім'ю.

Оскільки
в судовому засіданні вказані обставини були визнані сторонами,  не оспорювались ними,  тому такі обставини у справі не підлягають
доказуванню,  що відповідає
положенням  ст. 61 ЦПК України.

В
попередньому судовому засіданні сторони не виявили бажання зберегти подружні
відносини,  заперечували проти надання
'їм строку для примирення.

Позивачка
ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2.  про розірвання шлюбу 25 червня 2007
року,  тобто після спливу одного року з
дня народження дитини,  що не суперечить
положенням ч.2  ст. 110 СК України.

За такої
сукупності обставин у справі суд дійшов висновку,  що причини,
які спонукали сторони на розірвання шлюбу,  є об'єктивними та обгрунтованими,  подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу між ними є неможливим,  воно
суперечить інтересам кожного з подружжя.

Відповідно
до  ст. 24 СК України,  шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таким
чином,  визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить закону,
не порушує права,  свободи чи
інтереси інших осіб.

Керуючись  ст.  ст.
24,  110,  112 СК України,   ст.
ст. 10,  11,  60,
130,  174,  209,
212-215 ЦПК України,  суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 25 грудня 2004 року у відділі реєстрації актів
громадянського стану Куйбишевської РУЮ Запорізької області,  про що зроблений актовий запис НОМЕР_1,  які мають одну неповнолітню дитину.

Стягнути
з ОСОБА_2 при видачі Свідоцтва про розірвання шлюбу державне мито у дохід
держави в сумі 17 (сімнадцяти) гривень. ОСОБА_1від сплати державного мита при
отриманні Свідоцтва про розірвання шлюбу звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.