Справа №2-1469/2007
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ   УКРАЇНИ

09 серпня 2007
року

Ленінський
районний суд М. Луганська в складі:

головуючого
судді: Гончарової І.А.,

при секретарі:
Кудреватих Ю.А.,  розглянув у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Луганаську цивільну справу за позовом '
ОСОБА_1до ОСОБА_2,  ОСОБА_3про виділ
частки в спільній власності,
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання права власності у порядку спадкування, -

встановив:

Позивачка
звернулася до суду із позовом,  в
обгрунтування якого вказала,  що на
підставі свідоцтва про право власності на житло,  виданого 10.12.1993 року відділом по
приватизації житлового фонду Луганської міської ради народних депутатів,  їй ,
її чоловіку - ОСОБА_4 та їх сину - ОСОБА_3на праві спільної сумісної власності
належить квартира АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4. помер. Після його смерті
відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки зазначеної квартири,  а також грошового вкладу в Ощадному банку
України на рахунку НОМЕР_1. Заповіту по розпорядження вкладом ОСОБА_4. не було
складено. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4. є позивачка та відповідачі -
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. Відповідачка ОСОБА_2. своїх прав на спадщину не заявила.
Відповідач ОСОБА_3. прописаний у спірній квартирі,  але фактично із серпня 1998 року там не
мешкає,  так як знаходиться у Перу,  точне місце його перебування позивачці
невідоме. Позивачка посилається на те,
що вона фактично прийняла спадщину,
оскільки постійно мешкала із спадкодавцем та не заявляла про свою
відмову від спадщини. Однак у зв*язку із тим,
що позивачка із чоловіком зареєстровані за різними адресами,  нотаріус 4-ї Державної нотаріальної контори
відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину,  мотивуя свою відмову тим,  що позивачка пропустила строк для прийняття
спадщини,  не подавши у нотаріальну
контору заяви про прийняття спадщини. Мешкаючи постійно з 1963 року разом із
чоловіком у квартирі АДРЕСА_1,  позивачка
з 25.04.2002 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. До смерті позивачка
доглядала чоловіка,  оскільки він багато
часу проводив лежачі,  маючи тяжку форму
інсульту,  після смерті займалася
організацією похоронів чоловіка. У зв*язку із викладеним позивачка просить
виділити їй 1/3 частки у сумісній власності - квартирі АДРЕСА_1,  ОСОБА_3виділити 1/3 частку у спірній
квартирі,  визначити,  що доля ОСОБА_4,  померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 p.,  складає 1/3,
а також просить встановити факт прийняття позивачкою спадщини,  що відкрилося після смерті чоловіка ОСОБА_4.,  визнати за позивачкою право власності у
порядку спадкування за законом на спадщину у вигляді 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1 та грошового вкладу в Ощадному банку Україні на рахунку НОМЕР_1,  що відкрилося після смерті
ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У
судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги,  суду дала аналогічні позову пояснення,  просила позовні вимоги задовільнити.

Відповідачка
ОСОБА_2. у судовому засіданні
позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти визнання за позивачкою
права власності у порядку спадкування за законом на спадщину у вигляді 1/3
частини квартири АДРЕСА_1 та грошового вкладу в Ощадному банку Україні на
рахунку НОМЕР_1,  що відкрилася після
смерті ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідач
ОСОБА_3. у судове засідання не з*явився,
причини неявки суду не доповів,
про дату слухання справи був повідомлений належним чином.

Суд,  вислухавши пояснення позивачки,  відповідачки ОСОБА_2.,  дослідивши та оцінивши докази по справі,  вважає позов обгрунтованим та таким,  що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено:

Шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_1було зареєстровано Ленінським районним бюро ЗАГС 04.07.1960
року,  про що було видане свідоцтво
НОМЕР_2. Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На
підставі свідоцтва про право власності на житло,  виданого 10.12.1993 року відділом по
приватизації житлового фонду Луганської міської Ради народних депутатів,  позивачці ОСОБА_1,  її чоловіку ОСОБА_4,  їх сину ОСОБА_3на праві спільної сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_1. Крім того,  на ім. *я ОСОБА_4 у Ощадному банку відкрито
рахунок НОМЕР_1,  про що йому була видана
ощадна книжка. За  ст. 1228 ЦК України право на
вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Статтею
355 ЦК України
передбачено,  що майно може належати
особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Спільна власність вважається частковою,
якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на
майно.

Згідно
ч.1  ст.
368 ЦК України
спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із
майна,  що є у спільній сумісній
власності,  вважається,  що частки кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю між ними,  законом або рішенням суду,  що передбачено  ст. 370 ЦК України. Таким чином,  частки кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними і складають 1/3 частини зазначеної
квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_4. помер,  про що Ленінським
відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління
юстиції було видане свідоцтво про смерть НОМЕР_3.

Після
смерті ОСОБА_4. відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1,  а також грошового вкладу у
Ощадному банку України на рахунку НОМЕР_1.

Статтею
1261 передбачено,  що у першу чергу право
на спадкування за законом мають діти спадкодавця,  той з подружжя,  який його пережив.

У  ст. 1268 ЦК України зазначено,
що спадкоємець,  який бажає
прийняти спадщину,  але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із спадкодавцем ,
має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За  ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у
шість місяців,  який починається з часу
відкриття спадщини. Так,  судом
встановлено,  що позивачка постійно
проживала із позивачем з 1963 року у квартирі АДРЕСА_1,  що підтверджується записом у домовій
книзі,  хоча з 25.04.2002 року позивачка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2,  що
вбачається із її паспорту.

Як
вбачається із довідки Четвертої Луганської державної нотаріальної контори,  після смерті ОСОБА_4. заяв про прийняття та
відмову від спадщини не надходило та заповітів від імені померлого посвідчено
не було.

Атом від
06.04.2007 року про непроживання підтверджується той факт,  що відповідач ОСОБА_3 не мешкає у квартирі за
адресою: АДРЕСА_1,  з 1998 року.
Неможливість встановити його точне місце перебування підтверджується також
повідомленням Управління консульсько-правового забезпечення Департаменту
консульської служби МЗС України,  згідно
якого він перебуває у Перу та був зобов*язаний зв*язатися із позивачкою по
телефону,  але до теперішнього він не
подзвонив. Зазначене суд розцінює як небажання відповідача ОСОБА_3. вчиняти
будь-які дії з приводу прийняття спадщини після смерті батька.

Відповідно
до акту від 06.04.2007 року позивачка постійно мешкала зі своїм чоловіком за
вказаною адресою з 1963 року та мешкає там по теперішній час,  вела з ним спільне господарство,  доглядала його під час хвороби.

Зазначені
обставини також підтверджуються поясненнями свідків у судовому засіданні.

Свідок
ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила,
що позивачка багато років мешкала із чоловіком у квартирі АДРЕСА_1 і до
моменту смерті,  доглядала його,  займалася організацією похоронів чоловіка.

У
судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив,
що позивачка мешкала разом із своїм чоловіком у одній квартирі багато
років,  доглядала його під час хвороби,  залишилася мешкати у спірній квартирі після
його смерті. Відповідач ОСОБА_3. мешкає у Перу 10 років та весь цей час він не
зв*язувався із батьками.

Таким
чином,  відповідачі ОСОБА_2. та ОСОБА_3.
не виявили бажання подати заяву до нотаріальної контори про прийняття
спадщини,  заперечень від них з приводу
прийняття позивачкою спадщини у вигляді 1/3 частини квартири не надійшло.

Частиною
3  ст. 1268 Цивільного кодексу України
встановлено,  що спадкоємець,  який постійно проживав разом із спадкодавцем
на момент відкриття спадщини,  вважається
таким,  що прийняв спадщину,  якщо протягом строку,  встановленого
ст. 1270 названого Кодексу,  не
заявив про відмову від неї.

За  ст.
1267 ЦК України
частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом э рівними.

Крім
того,  суд вважає за можливе виділити
ОСОБА_1,  ОСОБА_4,  ОСОБА_3у власність 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1кожному та визнати за ОСОБА_1право власності у порядку спадкування на
грошові кошти,  що містяться на рахунку
НОМЕР_1 у Ощадному банку України.

Таким
чином,  позовні вимоги позивачки повністю
знайшли своє обгрунтування у наданих суду доказах та мають законні підстави.

Керуючись  ст.
ст. 355,  368,  1261,
1267,  1268 ЦК України,   ст.
ст. 3,  214-215 ЦПК України,  суд, -

вирішив:

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити.

Виділити
в спільну часткову власність ОСОБА_1,
ОСОБА_4,  ОСОБА_3у власність по
1/3 частини квартири АДРЕСА_1кожному.

Встановити
факт прийняття ОСОБА_1спадщини у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1після
смерті її чоловіка ОСОБА_4,  визнати за
ОСОБА_1право

власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4,  померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на грошовий вклад у Ощадному банку України на рахунку
НОМЕР_1у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4,  померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 діб з дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через Ленінський райсуд
м.  Луганська.