Справа №2-1819/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

04
жовтня 2007 року      Василівський
районний суд Запорізької області

у    складі: головуючого - судді:                                          Сидоренко
Ю.В.

при
секретарі                                                                       Осінцевої
Л.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Василівка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа:
Товарна біржа «Інтеграл» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом,  в якому зазначив,  що 05.10.2001 року між ним та ОСОБА_2було
укладено договір купівлі-продажу,  згідно
з умовами якого він придбав жилий будинок АДРЕСА_1,  жилою площею - 54, 9 кв.м.  з літньою кухнею,  сараєм,
погребом,  огорожею,  водогоном.
Даний договір купівлі-продажу жилого будинку 05.10.2001 року було
зареєстровано на Товарній біржі «Інтеграл» м.
Дніпрорудне Василівського району Запорізької області,  про що Василівським БТІ у реєстраційній книзі
№ 18 за реєстровим № 446 був здійснений реєстраційний надпис.  Згідно умов вищевказаного договору
купівлі-продажу,  сторони за даним
договором - ОСОБА_2 та ОСОБА_1,  діючи
від свого імені,  досягли угоди відносно
вартості продажу та купівлі жилого будинку АДРЕСА_1,  та у виконання фактично укладеної угоди,  він передав продавцеві ОСОБА_2.  грошові кошти в рахунок оплати вартості
даного жилого будинку. Ніяких претензій майнового та матеріального характеру
сторони один до одного не мали і не мають на теперішній час.  При роз'ясненні умов реєстрації договору
купівлі-продажу члени Товарної біржі про необхідність нотаріального
посвідченого даного не попередили,
запевнив,  що всі документи щодо
оформлення угоди в порядку та пояснили,
що договір нотаріальному посвідченню не підлягає,  тим самим ввели їх в оману. На даний час
виникла необхідність продажу даного жилого будинку. При зверненні до
Василівського БТІ та нотаріальної контори йому було відмовлено у здійсненні
даної угоди,  оскільки договір
купівлі-продажу жилого будинку не був нотаріально посвідчений. Позивач просить
визнати договір купівлі-продажу,
укладений 05.10.2001 року між ним та ОСОБА_2.  зареєстрований на товарній біржі «Інтеграл» і
дійсним та визнати право власності на жилий будинок АДРЕСА_1. Також просить
допустити рішення суду до негайному виконання,
посилаючись на терміновий виїзд до республіки Узбекистан.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному
обсязі,  просить їх задовольнити за
мотивами,  викладеними у позовній заяві та
просить допустити негайне виконання рішення суду,  оскільки виникла потреба у продажі даного
будинку у зв'язку з терміновим виїздом за межі країни. Проти розгляду справи у
попередньому судовому засіданні не заперечує.

Відповідачка
ОСОБА_2.  в судове засідання не з'явилася,  надала суду заяву про   розгляд справи у її відсутність,  позовні вимоги визнає у повному обсязі,  проти задоволення позову не заперечує.

Третя
особа: Товарна біржа «Інтеграл» в судове засідання не з'явилася,  надала суду заяву,  в якій підтвердила факт реєстрації 05.10.2001
року договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1,
де продавцем являлася ОСОБА_2. ,
а покупцем - ОСОБА_1,  про що в
журналі реєстрації товарної біржі за № Н-745 від 05.10.2001 року здійснений
відповідний запис.  Не заперечують проти
розгляду справи у відсутність їх представника.

Вислухавши
пояснення позивача,  давши їм оцінку у
сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи,  суд вважає,
що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що 05.10.2001 року між
ОСОБА_1та ОСОБА_2укладений договір купівлі-продажу,  згідно з умовами якого ОСОБА_2. продала,  а ОСОБА_1 придбав жилий будинок АДРЕСА_1 на
земельній ділянці,  на якій розташований
вказаний жилий будинок жилою площею 54, 9 кв.м.
та наступні господарсько-побутові споруди: кухню,  сарай,
погреб,  огорожу,  водогін.
Згідно п.4 даного договору продаж вищезазначеного об'єкту нерухомості
здійснюється за 13639, 00 грн.,  які
продавець отримав від покупця до підписання договору,  що відповідачем не оспорюється. Зазначений
договір зареєстрований на товарній біржі «Інтергал» м. Дніпрорудного
Василівського району Запорізької області,
про що Василівським БТІ у реєстраційній книзі за реєстрованим № 18-446
був здійснений реєстраційний надпис та у Реєстрі угод про відчуження нерухомого
майна зроблений відповідний запис.  На
даний час позивач виявив бажання реалізувати своє право щодо відчуження
вищевказаного об'єкту нерухомості. При зверненні позивача ОСОБА_1 до
Василівського БТІ та нотаріальної контори,
йому було відмовлено у документальному оформленні будь-яких угод по
відчуженню даного об'єкту нерухомості,
оскільки при укладенні 05.10.2001 року договору купівлі-продажу спірного
будинку АДРЕСА_1не були дотримані вимоги щодо обов'язкового нотаріального
посвідчення даного договору.

Вирішуючи
спір,  суд керується положенням
Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року,
оскільки спірні відносини виникли до набрання чинності новим ЦК України. Згідно
вимог  ст.  227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого
будинку повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги
тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Відповідно
до вимог  ст. 47 ЦК України (в редакції
1963 р.) нотаріальне посвідчення угод є обов'язковим у випадках,  встановлених законом.  Недотримання в даних випадках нотаріального
оформлення тягне за собою недійсність угоди. Разом з тим,  ч.2
ст. 47 ЦК України передбачає,  що
якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду,  яка потребує нотаріального посвідчення,  а інша сторона ухиляється від нотаріального
посвідчення угоди,  суд вправі на вимогу
сторони,  яка виконала угоду визнати дану
угоду дійсною. В такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно
у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року зазначено,  що з підстав недодержання нотаріальної форми
визнаються недійсними тільки угоди,  які
відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному
посвідченню,  зокрема,  договори довічного утримання,  застави,
купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах),  міни або дарування жилого будинку (квартири)
чи його (її) частини. Якщо така угода
виконана   повністю   або
частково

однією з
сторін,  а друга сторона ухиляється від
її нотаріального оформлення,  суд на
підставі ч.2  ст. 47 ЦК за вимогою
сторони,  яка виконала угоду,  її правонаступників або  прокурора
вправі  визнати  угоду дійсною.  Однак
це  правило  не
може бути застосовано,  якщо
сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її
були в наявності передбачені законом обмеження.

На
підставі викладеного,  суд приходить до
висновку,  що позовні вимоги
законні,  обґрунтовані та підлягають
задоволенню,  оскільки спірний договір
купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1 був укладений 05.10.2001 року між
ОСОБА_2.  та ОСОБА_1 у письмовій формі та
зареєстрований на Товарній біржі «Інтеграл». Дана спірна угода не була
нотаріально посвідчена сторонами по причині їх юридичної необізнаності. Сторони
договору купівлі-продажу - ОСОБА_2.  та
ОСОБА_1 досягли спільної згоди стосовно всіх істотних умов укладеного договору.
Даний договір виконаний у повному обсязі обома сторонами,  передбачених законом обмежень для укладення
даної угоди в наявності не було,
протизаконних умов укладений договір не містить,  ніяких заперечень щодо суттєвих умов договору
та претензій майнового чи матеріального характеру сторони один до одного не
мають.

Відповідно
до  ст.
367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити рішення до негайного
виконання у зв'язку з терміновим виїздом позивача до іншої крани,  про що він надав підтверджуючи виїзні
документи.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  15 Закону України „Про
власність",   ст.  47 ЦК
України (в редакції 1963 року),
ст.  ст.  7,
10,  11,  60,
209,  212-215,  218,
367 ЦПК України,  п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання
угод недійсними» від 28.04.1978 року суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати
договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_2та ОСОБА_1та
зареєстрований 05 жовтня 2001 року на Товарній біржі «Інтеграл» - дійсний.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на жилий будинок АДРЕСА_1.

Рішення суду
допустити до негайного виконання.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги,  рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.