Справа №2-149/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20   червня
2007 року   Збаразький  районний
суд  Тернопільської області   в складі:

головуючого
суду                                                                                  Загорського
О.О.

при
секретарі                                                                                          Антонів
І.З.

представників                                                                 Ткаченко
Т.В.Радосюка В.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Колодненської сільської ради Збаразького
району Тернопільської області,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  ОСОБА_7 про визнання
частково недійсним рішення сільської ради про оформлення права власності на
житловий будинок,  та усунення перешкод в
користуванні житлом

встановив:

ОСОБА_1
,  ОСОБА_2 звернулись з позовом до
Колодненської сільської ради Збаразького району,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7,  просили суд винести
рішення яким визнати частково недійсним рішення Колодненської сільської ради
Збаразького району за № 148 від 22 грудня 2006 р. в частині оформлення права
власності на житловий будинокАДРЕСА_1 за ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в
рівних частках.

Зобов'язати
Колодненську сільську раду дати дозвіл на оформлення права власності на вказане
будинковолодіння за ОСОБА_4
та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Зобов'язати
відповідачку ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні їм та членам їх сім'ї
житловим будинковом АДРЕСА_1.

Представник
позивачів,  позивачі,  підтримавши заявлений позов просили його
задоволити.

Позивач
вказав що він з дружиною працював в колгоспі 30 років,  будинок почали будувати в 1977 p.,
а закінчили в 1983 р.,  в 1991 p.,
його дочка ОСОБА_3,
відповідач по справі,  вийшла
заміж і пішла в невістки,  але і вона і
інші відповідачі по справі - діти ОСОБА_4 і ОСОБА_6 з будинку не виписувались.

Позивач
вказав що він із дружиною має право вирішувати кому із дітей дати житло,  бо вони його - будинок будували коли діти
були малими самі,  а його дочка,  відповідач ОСОБА_2 живе в спірному будинку
вже 16 років.

Представник
Колодненської сільської ради просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог
і вказав що станом на 15.04.1991 р. господарство позивачів рахувалось як
колгоспний двір і в ньому проживали і позивачі і їх діти - відповідачі по
справі,  а тому і позивачі і їх діти
мають право на частку в житловому будинку
в АДРЕСА_1.

Відповідач
ОСОБА_3 просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог,  пояснила що не говорила   що будинок

її,  що
живе з дня народження в будинку,  що в
будинок № 3-а її поселили батьки,
вказали що батьки мають доступ в будинок . Вручила батькові ключ від
вхідних дверей і пояснила,  що
неодноразово і в присутності сільського голови говорила щоб батьки йшли жити в
будинок,  але вони відмовляються і хочуть
її з малолітньою дитиною вигнати з будинку,
а будинок надати в користування іншій дочці - відповідачу по справі ОСОБА_7
Вказала що господарство було колгоспним двором і вона має право на частку в
будинку і не може на догоду батькам і сестрі з малою дитиною піти з будинку на
вулицю,  пояснила що як і інші діти
позивачів,  вона' проживала і в старому
будинку,  а коли збудували новий,    то і в
новому.

Відповідач
ОСОБА_4,  діючи і від імені свого брата
ОСОБА_6 вказав що позов не підлягає до задоволення,  оскільки батьки хочуть вигнати одну дитину,  а вселити другу,  хоча вони всі жили і в старому і в і в новому
будинках коли робились ремонти,  пояснив
що сестра - Киричок дала батькам ключ від дверей,  але вони не хочуть йти жити в будинок,  а хочуть лише її вигнати з будинку,  хоча вона вселилась із згоди батьків і живе
вже там 15 років. Відповідач вказав що будувати батькам будинок допомагали і
всі діти в міру своїх сил,  атому і всі
діти мають право на частку в будинку № 3 а.

Відповідач
ОСОБА_7 діючи від свого імені і імені ОСОБА_5 вказала що позов підлягає до
задоволення,  оскільки коли вони були
малими,  то батьки будували будинок,  а отже він повинен належати батькам,  а вони тоді мають право вирішувати як ним і в
користь кого розпорядитись,  пояснила що
сестра ОСОБА_2 унеможливлює батькам проживання в будинку,  ображає їх,
погрожує,  вказала що вона не
претендує на частку в будинку.

Свідок
ОСОБА_8 вказав що він на прохання ОСОБА_4   мурував будинок.

Свідок ОСОБА_9 - секретар
Колодненської сільської ради вказала що станом на 1-ше січня 1991 р. особовий
рахунок,  господарський №166 відкрито на
ім'я ОСОБА_1,  всі відповідачі по справі були зареєстровані як члени
його сім'ї - діти. Двір колгоспний. В будинку № 3 а ОСОБА_2 проживала від дня
народження,  а 20.03.1993 р. вибула під
новий номер № 789,  бо тоді номера
відкривались в зв'язку з необхідністю закріплення земельних ділянок,  видачі вугілля. ОСОБА_2 проживає в
будинку,  і проживала раніше,  свого батька ОСОБА_1

Свідок
ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив що коли будувався новий будинок № 3
а,  то діти жили з батьками в старому
будинку.

Заслухавши
пояснення сторін,  свідків,  оцінюючи докази по справі судом встановлено
факти:

1.
Як вбачається з довідки № 787 від 28.02.2007 р. станом на
15.04.1991 р. тип господарства ОСОБА_1  -
колгоспне,  крім позивачів по справі
проживали і були прописані їх діти - відповідачі по справі,  а тому вони мають право на частку в майні.

2.
Будинок АДРЕСА_1 в Збаразькому районному бюро технічної
інвентаризації не зареєстрований.

Суд
заслухавши сторони,  свідків,  дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши в своїй сукупності представлені та здобуті докази приходить до
висновку,  що оскільки позивачами,  представником позивача не наведено,  а судом не здобуто доказів об'єктивного
характеру для задоволення позовних вимог

- в
позові слід відмовити. Згідно  ст. 15-1
ЦПК України ( в редакції 1961 р.)  ст. П
п.1 ЦПК Українии-суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін,  а відповідно
до  ст. 30 п.1 ЦПК України (в редакції
1961 р.)  ст.  ст.  10
п.3,   ст. 60 п.1 ЦПК України - кожна
сторона повинна довести ті обставини,  на
які   вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Позивачі
в судовому засіданні не довели існування труднощів у зв'язку з якими суд в
силу  ст. 137 ЦПК України повинен би був
витребувати докази,  не звертались з
клопотанням про витребування доказів судом.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст.  15-1,  30,
ЦПК України (в редакції 1961 р.)
ст.  ст.  8,  10,  11,
60. 131,  137,  212-215 ЦПК України ,  суд

вирішив :

В
задоволенні позову ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до Колодненської сільської ради
Збаразького району,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7 про визнання частково недійсним
рішення сільської ради про оформлення права власності на житловий будинок,  та усунення перешкод в користуванні житлом -
відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області через
Збаразький районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги на рішення
суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
двадцятиденний строк,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги,  вказане рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом. .