Справа № 2-5046/07
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
Головуючого -   судді Погрібного CO.
за секретаря                                   -
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Одеської міської ради про визнання права власності, -
Позивач звернувся до суду із вимогою про визнання за ним
права власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 15,7
кв.м., загальною площею 29,5 кв.м., підсобною - 13,8 кв.м., посилаючись на
обгрунтування своїх вимог на таке. Позивач мешкає та є єдиним користувачем
підсобного приміщення зазначеної квартири, яку ним отримано згідно із рішенням
виконкому Малиновської районної ради депутатів трудящих у 1998 році як
підсобне. За період проживання у цьому приміщенні позивач провів її
перепланування та відповідні роботи і реконструював її, регулярно піклуючись
про це майно. В результаті перепланування квартира складається з однієї
житлової кімнати та допоміжних приміщень. Це не призвело, на думку позивача, до
порушення несучої здатності конструкцій будинку, втім відповідач не визнає за
позивачем права власності на реконструйоване під житлове приміщення, чим
порушує права та інтереси позивача. У обгрунтування своїх вимог позивач
посилається на положення ст. ст. 376, 392 ЦК України.
Представник Одеської міської ради, у судове засідання не
з'являвся, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового
засідання, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у
зв'язку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в
судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність
відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності
відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.
Заслухавши пояснення сторони, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного. Судом установлені такі фактичні обставини
на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів.
Згідно із випискою з рішення виконкому Іллічівської
районної ради народних депутатів № 705 від 15.08.1992 року квартиру АДРЕСА_1,
однокімнатну, житловою площею 15,7 кв.м., списано з балансу житлової площі
(будинок ветхий РВК № 366 від 6.05.1988 року), надано позивачу складом сім'ї у
дві особи для поліпшення житлових з внесенням змін до особового рахунку.
За час користування позивачем закріпленим за нею
приміщенням останній його реконструювала під житлове. Відповідно із технічним
висновком про можливість збереження виконаної реконструкції квартириАДРЕСА_1, в
результаті такого перепланування та реконструкції утворено одну житлову кімнату
площею 15,7 кв.м., кухнею площею 12,8 кв.м., санвузлом площею 1,0 кв.м.,
загальна площа квартири становить 29,5 кв.м., житлова- 15,7 кв.м., підсобна-
Користуючись своїми правами користувача житла, позивач
здійснив реконструкцію займаного ним приміщення шляхом його переобладнання та
перебудови у житлове. Розташування цієї споруди та склад приміщень визначено
зазначеним технічним висновком та технічним паспортом.
Зазначеним технічним висновком визначено, що технічний
стан житлового приміщення на момент обстеження, згідно класифікації чинних
норм, може бути охарактеризований як задовільний, що дозволяє зберегти його для
подальшої експлуатації; цим висновком не встановлено порушень у питання
архітектури, обраних конструктивних рішень, протипожежної безпеки та охорони
навколишнього середовища. Таким чином суд вважає виконаними вимоги ч. З ст. 375
ЦК України, відповідно до якої право на забудову здійснюється за умови
додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і
правил. При спорудженні зазначеної прибудови дотримано будівельних, санітарних,
протипожежних та інших норм та правил, але враховуючи, що будівництво проведено
без належним чином затвердженого проекту, ввести його в експлуатацію є
неможливим. При цьому в результаті проведеного будівництва позивачем створено
споруду, яке відповідає певним, що висуваються до подібного роду будівель, та
може бути самостійним об'єктом права власності, перебуває в особистому
користуванні позивача. Таким чином, враховуючи, що побудована споруди є
ізольованою, річ, отримана після реконструкції та будівництва - відповідає всім
нормам та правилам, беручи до уваги обставини справи, зокрема, неможливість
вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд вважає за можливе
захистити право позивача шляхом визнання за ним права власності на отримане
реконструйоване житлове приміщення - квартиру.
Суд вважає виконаними вимоги ч. З ст. 375 ЦК України, відповідно до якої право на забудову
здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних,
екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної
ділянки за її цільовим призначенням. Суд також враховує, що реконструйоване
приміщення зведено на прибудинковій території; згідно абз. 4 п. 19 постанови
Пленум Верховного Суду України 16.04.2004 року № 7 „Про практику застосування
судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при
приватизації громадянами одно- або багатоквартирного будинку державного
житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою
територією згідно з п. 5 ст. 10 Закону від 19 червня 1992 року № 2482-ХП "Про
приватизацію державного житлового фонду" здійснюється в порядку та на
умовах, передбачених ч. З ст. 42 ЗК, якою встановлено, що порядок використання
земельних ділянок, де розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні
до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.
питання про дотримання прав землевласника при здійсненні реконструкції, судом
враховано, що реконструйоване приміщення зведено на прибудинковій території
будинку, в якому розташована реконструйована квартира, позивач тривалий час
використовує спірне приміщення під житло, сплачуючи за користування
комунальними послугами для побутових потреб, суміжні власники квартир дали свою
згоду на реконструкцію спірної квартири, тому порушення права власника земельної
ділянки суд не встановлено.
для вирішення справи судом є той факт, що позивач власними зусиллями відновив
як житлове приміщення, раніше позбавлене такого статусу та зняте з балансу
житлово-експлуатаційної організації.
України на вимогу власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Правила статті
376 ЦК України підлягають застосуванню до спірних правовідносин за аналогією
закону, оскільки відсутня норма, що регулює безпосередньо ці правовідносини, а
також це відповідатиме принципу справедливості та добросовісності.
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 16, 183, 331, 365, 367 ЦК України, ст. 10 Закону від 19 червня 1992 року № 2482-ХН
"Про приватизацію державного житлового фонду", ст.ст. 11, 213, 215,
224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, п. 19 постанови Пленум
Верховного Суду України 16.04.2004 року № 7 „Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді цивільних справ", СУД -
ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності -задовольнити.
за ОСОБА_1 право власності на реконструйовану квартируАДРЕСА_1, яка в цілому
складається з однієї житлової кімнати площею 15,7 кв.м., кухнею площею 12,8
кв.м., санвузлом площею 1,0 кв.м., загальна площа квартири становить 29,5
кв.м., житлова- 15,7 кв.м., підсобна- 13,8 кв.м.
рішення в частині реєстрації права власності за ОСОБА_1 на реконструйовану
квартируАДРЕСА_1, покласти на Комунальне підприємство „Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості", м. Одеса,
вул. Троїцька, 25.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів
з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного
рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.