Справа №2-1188/ 2007
серпня 2007 року                                                               місто
міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Жмуд Н.М., за
участю секретаря судових засідань - Клименко
О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань
Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської
області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди,
року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що з
відповідачкою по даній справі, 23 листопада 2004 року, він уклав письмовий
договір займу на 500 доларів США,
згідно якого позивач передав ОСОБА_2 зазначену суму, яку та повинна була
повернути за першою вимогою ОСОБА_1,
але не пізніше 01 лютого 2005 року, але по теперішній час борг відповідачка
не повернула, тому позивач вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення
на її користь суму боргу у розмірі 2 650 гривень, а також своїми діями
відповідачка нанесла позивачу моральну шкоду, яку він оцінює у сумі 1700
гривень, яку також просить стягнути з відповідачки та покласти на неї стягнення
У судовому
засіданні позивач наполягав на своєму позові, прохав постановити заочний роз­гляд
по справі, оскільки відповідач своєчасно та належним чином повідомлена про час
і місце слухання справи та просив позов задовольнити у повному обсязі,
ухваливши заочне рішення.
присутньою у судовому засіданні 11 липня 2007 року. У судове засідання
призначене на 30 липня 2007 року на 14 годину 30 хвилин, не з»явилася, не
дивлячись на те, що про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно та
належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи - отримана нею
особисто, розписка про отримання судової повістки. Про причини своєї неявки
суду не повідомила. Письмових запе­речень проти позову не надала.
Справу
призначено до розгляду на 15 серпня 2007 року на 10 годину 00 хвилин.
Відповідач у дане судове засідання також не з'явилась, причини неявки суду не
повідомила, заяви про не­можливість і чи неможливість за її відсутності,
слухання справи, суду не подала. Про час і місце розгляду справи, судом
повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах
справи зворотне поштове повідомлення про вручення судової повістки.
Згідно до положень ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове
засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони
та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про
причину неявки від­повідача, повідомленого належним чином, або причину буде
визнано неповажною, суд вирі­шує справу на підставі наявних у ній даних чи
На підставі вищевикладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У судовому
зсіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
В своїй позовній заяві (а.с.№4-5) та у поясненнях 27 червня 2007 року
(а.с.№27-29), позивач вказав, що дав у борг відповідачу суму в п»ятсот доларів США, які остання
повинна була по­вернути до 01 лютого 2005 року. Однак, строк повернення
відповідачем боргу, сплинув, а остання, не дивлячись на те, що він (позивач)
неодноразово звертався до неї з проханням по­вернути борг, його не віддавала,
мотивуючи це відсутністю у неї грошей.
Дійсно, матеріалами справи встановлено, що відповідно до розписки (а.с.№39)
від 23 листо­пада 2004 року, відповідач по справі - ОСОБА_2, позичила у ОСОБА_1, грошову суму в
500 доларів США строком
до 01 лютого 2005 року, про що по­ставила свій підпис у розписці. Дана розписка
була складена у присутності двох свідків -ОСОБА_3, та ОСОБА_4,, в підтвердження
чого, останні, поставили свої підписи.
У судовому засіданні, 11 липня 2007 року, відповідач вказала, що позов вона
не визнає част­ково, а саме, розмір матеріальної шкоди, яку позивач вказав у
своїй позовній заяві. Оскільки як вона вважає, позивач не переживав ні яких
матеріальних страждань, бо є приватнім під­приємцем, хоча і неофіційно, і гроші
в нього є, адже він займається обробкою землі і в нього для цього, є
спеціальний інвентар та техніка. Відповідач підтвердила той факт, що дійсно
вона взяла у позивача по справі, до 01 лютого 2005 року, в борг дану суму
грошей, про що у присутності двох свідків, ОСОБА_4., та ОСОБА_3, було складено
письмову розписку. Відповідач також зазначила, що вона розуміла те, що
написавши дану розписку, вона взяла на себе певні зобов»язання, оскільки ці
гроші, вона повинна була повернути відповідачу до 01 лютого 2005 року.
Згідно ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, вико­нати
роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Позивач зазначив, що відповідач, взяті в борг грошові кошти, йому не
повернула, чим пору­шила взяті на себе зобов»язання.
Стаття 526 ЦК України
передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином від­повідно до умов
договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Виходячи з матеріалів справи, судом встановлено, що між сторонам, було укладено
правочин у письмовій формі.
Згідно до ч. 1 стю.202 ЦК
України, право чином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних праві і обов»язків.
судовому засіданні, відповідач вказала, що вона мала вільне волевиявлення при
підписан­ні даної розписки.
до ч.3 ст. 203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має бути вільним та від­повідати його
В судовому
засіданні встановлено, що правочин між сторонами було укладено в письмовій
формі (а.с.№39). Пунктом 3 частини 1 статті 208 ЦК України встановлено, що у
письмові формі належить вчиняти право чини фізичних осіб між собою на суму, що
перевищує у двадцять і більше ра­зів розмір неоподаткованого мінімуму доходів
(а.с.№39), вбачається, що позивач надав відповідачу грошову суму в 500 доларів США.
року, за клопотанням позивача, в якості свідка по справі було допитано гро­мадянина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с.№27-28), який засвідчив той, факт що у його
присутності між позивачем по справі ОСОБА_1. та ОСОБА_2., 24 листопада 2004
року, було складено розписку, якою ОСОБА_1,
надавав у борг ОСОБА_2 в борг 500 доларів США до 01 лютого 2005 року.
В судовому засіданні 11 липня 2007 року у сторін судом було з»ясовано, що
ні ким із них, не оскаржено правомірність вчиненого ними 23 листопада 2004
року, правочину (а.с.№39, 34, 35).
Частиною 1 статті 204 ЦК
України визначено, що правочин є правомірним, якщо його не­дійсність прямо
не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
матеріалами справи, судом встановлено, що фактично, між сторонами було укла­дено
договір позики, правові положення якого викладеного в Главі №71 Цивільного
за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій
стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових кош­тів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої
на розписку (а.с.№39) судом встановлено, що предметом даного договору є саме
гроші. За загальним правилом, встановленим статтею 524 ЦК України,
зобов»язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Але
сторони, укладаючи договір позики в письмові формі і виражаючи суму договору у
гривнях, можуть визначити її еквівалент в іно­земній валюті, що не суперечить
положенню статті 524 цього ж Кодексу.
до матеріалів справи додано довідку від 13 листопада 2006 року №91, виданої
Ло-зівським відділенням ВАТ «Мегабанк» (а.с.№15) в якій зазначено, що офіційний
курс НБУ по доларам США станом
на 23 листопада 2004 року складав 530, 6200 грн. за 100 доларів США. Тобто позивач
надав відповідачу в борг суму в 2653 гривні 31 копійку.
2 ст. 1046 ЦК України
встановлено, що договір позики є укладеним з моменту пе­редавання грошей або
речей, визначених родовими ознаками.
даний договір є реальним і вважається укладеним з моменту передавання грошей.
Обов»язки з договору позики виникають тільки для однієї сторони - позичальника
- ОСОБА_2. Адже, отримавши у власність передані йому позикодавцем ОСОБА_1.
гроші позичальник ОСОБА_2
стає зобов»язана повернути позикодавцю таку ж суму грошей.
зазначити, що статтею 1047 ЦК
України встановлено, що договір позики уклада­ється у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його
умов може бути представлена розписка позичальника або інший до­кумент, яки
посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
(а.с.№39) вбачається, що строк повернення боргу сторони встановили 01 лютого
позики є строковим, таким, що передбачає конкретний строк повернення отриманого
позичальником майна.
вимог ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
встановлено, що позичальник зобов»язаний повернути по­зикодавцеві позику
(грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в
порядку, що встановлені законом.
позивача та самого відповідача у судому засіданні, судом встановлено, що відпо­відачем
, взяте на себе зобов'язання, було порушено.
судовому засіданні відповідач у своїх поясненнях спочатку вказала, що вона
позов не ви­знає в частині розміру пред»явленої до неї, моральної шкоди, потім
заявила, що начебто, вона певну частину боргу повернула позивачеві не грошима у
вигляді дизельного топлива
і може суду надати письмову розписку, яку їй надав позивач.
У судовому
засіданні, відповідачу було роз»яснено її права і обов»язки, які встановлено Ци­вільним
Процесуальним Кодексом України, на що відповідач написала до суду письмове по­яснення
в якому вказала, що у судове засідання на 30 липня 2007 року, вона
зобов»язується надати розписку про часткове погашення нею боргу перед позивачем
та те, що в неї є свідок цього - ОСОБА_5., якого прохала викликати у судове
засідання і взяла під розписку су­дову повістку для вручення йому та
зобов»язувалася забезпечити його явку у судове засідан­ня (а.с.№36)
липня 2007 року ні на 15 серпня 2007 року, відповідач, будучи належними чином
повідомленою, у судове засідання не з»явилася і не забезпечила явку свідка.
ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
ч.2 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного прова­дження,
в підтвердження своїх вимог або заперечень зобов»язані подати усі наявні у них
до­кази або повідомити про них суд до або під час попереднього судового
України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запере­чення
сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані
встанов­люються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників,
допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
України викладено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених
стат­тею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення
для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
відмітити, що відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у
справі, зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і
виконувати процесу­альні обов»язики.
У судовому засіданні
позивач вказав, що відповідачем взяті на себе зобов»язання не викона­но, в
підтвердження чого, він надав суду оригінал розписки від 23 листопада 2004 оку
(а.с.№39), підписаної власноруч відповідачем.
позика вважається повернутою в момент передання позико­давцеві речей,
визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичала­ся.
відповідачем не доведено протилежне, не дивлячись на роз»яснення їй судом її
прав та обов»язків, суд вважає, що розписка, яка знаходиться у позивача - ОСОБА_1, за­свідчує факт
отримання грошей відповідачем по справі - ОСОБА_2 і те, що взяте на себе
зобов»язання нею виконано не було.
зазначалося, згідно довідки від 13 листопада 2006 року №91, виданої Лозівським
відділенням ВАТ «Мегабанк» (а.с.№15), офіційний курс НБУ по доларам США станом на 23
листопада 2004 року складав 530, 6200 грн. за 100 доларів СІЛА. Тобто позивач
надав відпо­відачу в борг суму в 2653 гривні 31 копійку.
позивачем заявлено про стягнення суми в 2650 грн., то відповідно до ч.1 ст. 11
ЦПК України, то суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридич­них осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, суд виходячи з матеріалів справи, вважає, можливим
задовольнити позов позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу в
межах заявлених позовних вимог - на суму в 2653 (дві тисячі шістсот п»ятдесят
три) гривні., що є еквівалентною 500 (п»ятистам доларам США)
позивач прохає суд стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду, яка
виражена в тому, що невиконанням відповідача свого обов»язку з повернення
боргу, він -позивач, поставлений в принизливе становище і позбавлений певних
матеріальних коштів, що порушило його життєві зв»язки, а коли померла його
мати, то в зв»язку з відсутністю власних коштів, він був змушений звертатися до
по сторонніх людей з проханням дати йому в борг на поховання матері. Крім того,
в цей час була газифікація його будинку, і йому знову треба бу­ло звертатися до
сторонніх громадян, з проханням дати йому в борг гроші. Моральну шкоду позивач
ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які во­на
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
України викладено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених стат­тею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
роз»яснено, що відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґру­нтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які
мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
не надано доказів в підтвердження викладеним ним позовних вимог в частині
стягнення з відповідача моральної шкоди. Сам факт смерті матері позивача, так
це дійсно тя­жка подія, але в судовому засіданні із свідчень самого позивача та
свідчень свідка ОСОБА_3
судом було встановлено, що у померлої матері позивача окрім самого позивача є ще
ін­ший син, який, хоча і проживає в іншому населеному пункті, однак також, як і
позивач, пови­нен турбуватися про своїх батьків. Крім того, позивачем не надано
доказів в підтвердження того, що він звертався до сторонніх громадян -
односельців з проханням надати йому гроші як на поховання матері так і на
проведення газифікації свого будинку.
ч.2 ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та страж­даннях, яких фізична
особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; 2) у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною
поведін­кою щодо неї самої, ч.1енів її сім»ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фі­зична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням
її майна; 4) у приниженні чес­ті, гідності, а також ділової репутації фізичної
або юридичної особи.
викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача в
частині стягнення на його користь з відповідача, моральної шкоди.
до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як
розподілити між сторонами судові витрати.
ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд прису­джує
з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Матеріалами справи встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив
судовий збір в розмірі 51 гривні 00 коп. та 17 грн. 00 коп., а також витрати на
інформаційно-технічне забез­печення розгляду справи в сумі 30 гривень, що
підтверджено платіжними дорученнями (а.с.№1,2,3).
ч.1 ст. 11 ЦПК України, то суд розглядає цивільні справи не інакше як за звер­ненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявле­них
ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі. Врахо­вуючи, що позивач у своїй позовній заяві не прохає суд стягнути з
відповідача на його ко­ристь судові витрати, то суд при ухваленні рішення
вирішує питання лише в межах заявлених позовних вимог.
ст.ст.10, 11, 27, 57, 60, ч.2 ст.77, 79, ч.1 ст.88, ч.4 ст.169, 209, 212-214,
215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 530, 1046, 1049 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення бо­ргу та моральної шкоди - задовольнити частково.
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму
боргу 2 650 (дві тисячі шістсот п»ятдесят) гривень.
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог в частині стягнення на його користь з відповідача - ОСОБА_2
Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним спра­вам
Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.
4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відпо­відача,
поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.