Справа №
22ц- 2607                                  Головуючий
у І інстанції Маценко Н.П.
Категорія                                                     Доповідач
у II інстанції Касьяненко Л.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

30
жовтня 2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області у складі:

Головуючого:
Антоненко В.І.

Суддів:
Касьяненко Л.І.,  Поліщука М. А.

При секретарі:
Козак І.А.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м.  Києві матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайсуду від 22.05.2007
року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення
із жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення,  -

встановила:

У січні
2007 року позивачка звернулася в суд з вказаним позовом посилаючись на

те,  що на підставі договору дарування від
27.02.2001 року ,  посвідченого

державним
нотаріусом Броварської міськдержнотконтори вона є власником

квартири
АДРЕСА_1. Спірна квартира

була їй
подарована батьком - відповідачем по справі. Договір дарування відбувся за

домовленістю
між її батьками,  які таким чином
поділили спільне майно подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_1            її           мати

ОСОБА_4
трагічно загинула. Після смерті матері і по сьогоднішній день вона разом з
братом проживає у квартирі бабусі - ОСОБА_5 ,
яка за рішенням виконкому Броварської міськради від 24.05.2001 року №
177 була призначена їх опікуном.

У 2004
році їх батько,  який проживав окремо від
них в Чернігівській області обманним шляхом поселився в спірній квартирі із
ОСОБА_3 з якою проживає однією сім"єю. На даний час в спірній квартирі
зареєстрованими значаться вона,  її брат
та батько. Проживання останнього в належній їй квартирі порушує її права як
власника на вільне володіння,
користування та розпорядження квартирою.

В
судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила усунути перешкоди
в користуванні власністю шляхом виселення відповідачів з належної їй квартири
без надання іншого жилого приміщення та зобов"язати ОСОБА_2 віддати їй
ключі від квартири.

Рішенням
Броварського міськрайсуду від 22.05.2007 року позов задоволено частково.

Постановлено
виселити ОСОБА_3 із кв.АДРЕСА_1,  а
ОСОБА_2. зобов'язано віддати ОСОБА_1
ключі від вказаної квартири,  в
решті позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить
скасувати рішення суду в частині відмови усунути перешкоди у користуванні
власністю шляхом виселення ОСОБА_2 із квартири та ухвалити нове рішення,  яким задовольнити позов повністю,  посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню ,  а рішення
суду скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Відповідно до вимог  ст.  383,
391 ЦК України,   ст.
48 Закону України „ Про власність" власник квартири має право
використовувати помешкання для власного проживання... та вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права володіння,
користування чи розпорядження майном.

З
матеріалів справи вбачається,  що
позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від
27.02.2001 року. Спірна квартира була їй подарована батьком - відповідачем по
справі. Договір дарування відбувся за домовленістю між їх батьками ,  які таким чином поділили спільне майно подружжя.
Після смерті матері,  яка загинула
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  позивачка та її брат
проживали у бабусі - ОСОБА_5 яка за рішенням виконкому Броварської міськради
від 24.05.2001 року була їх опікуном.

Посилання
суду,  що відповідач поселився в спірну
квартиру як член сім"ї власника,  а
тому нарівні з ним має право користуватися спірним житлом у відповідності до
вимог ч.2  ст.  64 ,
ст.  156 ЖК України не
заслуговують на увагу,  оскільки
відповідач з 2000 року разом з дітьми не проживав,  а після смерті матері,  з 2001 року не брав участі у вихованні позивачки
та її брата ,  матеріально їх не
утримував,  тому вважати,  що він як член сім"ї має право на
проживання в спірній квартирі є помилковим.

Враховуючи,  що висновки суду в частині виселення не
відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовані норми
матеріального права,  колегія суддів на
підставі  ст.  309 ЦПК України прийшла до висновку про
необхідність скасування рішення суду І інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309,
316 ЦПК України,  колегія суддів,
-

Вирішила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Броварського міськрайсуду від 22.05.2007 року скасувати та ухвалити нове
рішення,  яким позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Усунути
перешкоди у здійсненні права власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з
вказаної квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без надання іншого жилого приміщення.

Рішення
може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту
його проголошення.

Головуючий:

Судді: