Справа № 2-2622/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 жовтня 2007
року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого
- судді Галкіна В.М.

при секретарі Туник ТВ. розглянув  у
відкритому попередньому судовому засіданні  в
місті  Красноармійську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до Миколаївської сільської ради, Ховякової Віри
Іванівни про визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1. пред'явив до відповідачів Миколаївської сільської ради, ОСОБА_2. позов
про визнання права власності на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3на
домоволодіння, що розташоване у с
Птиче Красноармійського району Донецької області.

В
обгрунтування позову вказав, що будинок, розташований у с Птиче
Миколаївської сільської ради Красноармійського району Донецької області,
належав його дідусю ОСОБА_3.
Правовстановлюючий документ дідусь не оформив, в КП БТІ не зареєстрував
право власності на вищевказаний будинок.

Вказаний
будинок був побудований його дідусем на підставі дозволу виконавчого комітету
Селидівської районної ради №206 від 01.12.1962 року. Красноармійська районна
архітектура була організована в 1963 року, технічне бюро при архітекторі
Красноармійського району утворено в 1964 році, тому ніяких документів на
вказаний житловий будинок немає.

ОСОБА_3померІНФОРМАЦІЯ_1
року. Після його смерті відкрилася спадщина на будинок, що розташований у с Птиче
Миколаївської сільської ради Красноармійського району Донецької області.
Будинок складається з 2-х житлових кімнат, коридору, кладової, кухні, 2-х
веранд загальною площею 39,4 кв.м., у тому числі жила площа 29,3 кв.м.

Згідно
ст.1261 ЦК України
у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Бабуся
позивача - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після смерті дідуся бабуся не
переоформляла на себе право власності на вищевказаний будинок та не отримала
свідоцтва на право власності. Мати позивача - ОСОБА_2не зверталася до
нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та спадщину не прийняла.
На теперішній час вона також не виявляє бажання приймати спадщину.

Відповідно
до ч.2 ст.1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням
суду отримати право на спадщину разом із спадкоємцями тої черги, яка має право
на спадщину, при умові, що вона на протязі довгого часу піклувалася,
матеріально забезпечувала, надала іншу допомогу спадкодавцю, який через
прихильний вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У період
з 1998 року по теперішній час позивач фактично мешкав у вищевказаному будинку.
Весь цей час піклувався, надавав матеріальну допомогу його бабусі та дідусю,
оскільки вони були прихильного віку, що підтверджується довідкою, наданою
Миколаївської селищною радою.

Позивач
вважає, що має право на спадщину разом із спадкоємцями першої черги.

Відповідно
до ст. 549 ЦК України (в
редакції 1963 року) протягом шести місяців з дня відкриття спадщини позивач
фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майном. Доказом
того, що позивач фактично прийняв спадщину є акт, який підтверджує, що він
проживав у будинку з 1998 року.

Факт
фактичного володіння спадковим майном можуть також підтвердити свідки.

Враховуючи
зазначені обставини, позивач вважає, що має право визнати за собою право
власності на житловий будинок, який залишився після смерті дідуся, та виявивши
бажання прийняти цю спадщину та фактично прийнявши її у 1998 році.

Так,
згідно п.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України (у
редакції Закону від 16.01.2003 року) правила книги 6 ЦК України
застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із
спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У
зв'язку з цим, позивач вважає, що необхідно керуватися нормами ЦК України у редакції
1963 року, так як до набрання чинності діючого на наступний момент ЦК спадщина, яка
залишилася після смерті дідуся була фактично прийнята у порядку ст.549 ЦК України (у
редакції 1963 року).

Таким
чином, позивач вважає, що у наступний момент він формально є власником будинку,
що розташований у с Птиче
Красноармійського району Донецької області та на підставі викладеного просить
визнати за ним право власності на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3на домоволодіння,
що розташоване у с Птиче Красноармійського
району Донецької області.

В
судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги в обсязі заявленого
позову.

Відповідач
- представник Миколаївської сільської ради надала заяву про розгляд справи без
її участі, з позовом згодні.

Відповідач ОСОБА_2.
позов визнала.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання у відповідності до ч,4 ст.130,
ст.174 ЦПК України.

Вислухавши
пояснення сторін та дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню за наступними підставами:

В
судовому засіданні встановлено, що будинок у с Птиче Миколаївської сільської ради Красноармійського
району Донецької області, що складається з 2-х житлових кімнат, коридору,
кладової, кухні, 2-х веранд загальною площею 39,4 кв.м., у тому числі жила
площа 29,3 кв.м, належить ОСОБА_3,
що підтверджується довідкою Красноармійського БТІ, технічним паспортом на
вказаний житловий будинок (а.с.9, 13-14). Правовстановлюючий документ в КП „БТІ"
ним оформлений не був, оскільки він побудував цей будинок на підставі дозволу
виконавчого комітету Селидівської районної ради №206 від 01.12.1962 року, а
Красноармійська районна архітектура була організована в 1963 року, технічне
бюро при архітекторі Красноармійського району утворено в 1964 році
(а.с.9,11,12).

ІНФОРМАЦІЯ_1року
ОСОБА_3помер (а.с.11). Після його смерті залишилось спадкове майно, яке
складається зі вказаного будинку, в якому він при житті постійно проживав
(а.с.10).

У
відповідності до довідки виконкому Миколаївської сільської ради
Красноармійського району, крім нього у вказаному будинку в с Птиче проживала
і була зареєстрована дружина ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3року, а також
фактично без реєстрації з 1998 року з ними проживав онук ОСОБА_1, який є
позивачем по справі, і проживає там по даний час (а.с.10).

Відповідно
до ч.2 ст.1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням
суду отримати право на спадщину разом із спадкоємцями тої черги, яка має право
на спадщину, при умові, що вона на протязі довгого

часу
піклувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцю,
який через прихильний вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно
до СТ.1261, ч.2 ст.1259 ЦК
України після смерті ОСОБА_3. спадкоємцями першої черги на вказане спадкове
майно, є його дочка ОСОБА_2. -відповідачка по справі і онук ОСОБА_1. - позивач
по справі, який протягом тривалого часу до дня смерті дідуся проживав з ним та
опікувався за ним, надавав йому допомогу.

Відповідачка
ОСОБА_2. відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого батька на
користь позивача по справі, про що підтвердила в судовому засіданні.

Оскільки
позивач після смерті дідуся ОСОБА_3. постійно проживав у вказаній домобудівлі,
користувався нею та земельною ділянкою то у відповідності до ст.549 ч. 1 п. 1 ЦК України в
редакції 1963 року, він вважається таким, що прийняв дану спадщину.

Таким
чином, в судовому засіданні достовірно встановлено факт прийняття позивачем
спадщини після смерті його діда ОСОБА_3., в зв'язку з чим суд вважає можливим
визнати за ним право власності на вказане домоволодіння за спадщиною.

Керуючись
ст.549 ЦК України
(в редакції 1963 року), п.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного
Кодексу України (у редакції Закону від 16.01.2003 року), ст.ст.1259, 1261,1268 ЦК України,
ст.ст.130, 174, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати
право власності за ОСОБА_1за спадщиною на домоволодіння, що розташоване у с Птиче
Красноармійського району Донецької області, яке залишилося після смерті його
діда ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1року.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду через
Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.