УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2007 року                                                                                       м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого
судді Косогор Г.О.

суддів: Ісаєвої
Н.В.,  Ткачук О.О.

при секретарі
Зелінському О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Малиновського районного суду м.
Одеси від 27 лютого 2007 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення матеріального збитку та відшкодування моральної шкоди,  -

встановила:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення матеріального збитку та відшкодування моральної шкоди.

У судовому
засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги.

Відповідач в
судовому засіданні позовні вимоги визнав частково.

Рішенням суду
позов задоволено частково.

На користь
позивачки стягнуто матеріальний збиток у сумі 6819 грн. 89
коп.

На
рішення суду відповідач приніс апеляційну скаргу в який просить рішення суду
першої інстанції скасувати.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши
суддю-доповідача,  доводи апеляційної
скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних
вимог і доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає,  що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази згідно  ст.  ст.  10,
60,  212 ЦПК
України,  правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом першої
інстанції встановлено,  що вироком
Малиновського районного суду м.  Одеси
від 22.02.2006 року
встановлено,  що 29.07.2005 року приблизно о
15 годині 30 хвилин
відповідач ОСОБА_1,  керуючи технічно справним транспортним засобом
«ВАЗ-2101»,  державний номерний знак
НОМЕР_1,  рухаючись по вул.  Генерала Ватутіна в напрямку вулиці Богдана
Хмельницького в м.  Одесі,  під'їжджаючи до нерегульованого перехрестя
вказаних вулиць та не переконавшись перед зміною напрямку у безпечності
маневру,  виїхав на смугу зустрічного
руху,  не знизивши швидкість,  внаслідок чого допустив наїзд на пішохода
ОСОБА_2 В результаті ДТП потерпілій були спричинені пошкодження середнього
ступеню важкості у вигляді відкритого перелому 2-й та 3-й плюсневих кісток
правої стопи зі зміщенням уламків. Зазначена ДТП відбулася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.п.10.1, 10.5,
12.3 «Правил дорожнього руху України» та вимог знаку 4.2. ПДД («Рух на
право»).

Справа № 22ц-2636/07                                                                  Категорія
ЦП: 20

Головуючий у
першій інстанції Джабурія О.В. Доповідач Ісаєва Н.В.

Згідно
вищезазначеного вироку ОСОБА_1
визнаний винним та засуджений за
ст.  286 ч. 1 КК України,  йому назначено покарання у вигляді штрафу у
розмірі 600 грн. без
позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 5000 грн.
моральної шкоди; на користь МКЛ-1 м.
Одеси -1060 грн. 83 коп. у відшкодування затрату лікування потерпілої.
Позов потерпілої в частині стягнення матеріального збитку відххілений у зв'язку
з тим,  що під час розгляду цивільного
позову по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1,  потерпілою ОСОБА_2 в підтвердження вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на її користь
затрат на придбання медичних препаратів та лікування доказів не представлено.

Ухвалою колегії
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області
від 23.05.2006 року
вирок Малиновського районного суду м.
Одеси від 22.02.2006
року змінений: скасований в частині відхилення позову потерпілої про
відшкодування матеріального збитку та справа в цій частині направлена на новий
розгляд в той же суд в іншому складі в порядку цивільного судочинства (а.с.
3-5).

Судом
встановлено,  що у зв'язку з отриманими в
результаті ДТП травмами,  позивачка тривалий період часу проходила курс
лікування,  як на момент постановления вироку 22.02.2006 року у
відношенні ОСОБА_1,  так і після його проголошення,  що підтверджується медичними документами (а.с.
18- 22, 27-29, 31).

Згідно чеків
аптечних кіосків вартість медикаментів,
необхідних для лікування ОСОБА_2
склала 6819,  89 грн. (а.с.  32-47).

У
відповідності з вимогами  ст.  1187 ЦК України відповідач повинен нести
відповідальність за вимогами,  які до
нього пред'явлені,  тому що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням транспортних засобів,  механізмів та обладнання,  що створює підвищену небезпеку для
особи,  яка цю діяльність здійснює,  та інших осіб. Шкода,  завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом,  використання якого
створює підвищену небезпеку. Особа,  яка
здійснює діяльність,  що є джерелом
підвищеної небезпеки,  відповідає за
завдану шкоду,  якщо вона не доведе,  що шкоди було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Суд
дійшов до правильного висновку,  що у
відшкодування матеріального збитку з відповідача на користь ОСОБА_2  необхідно було стягнути вартість
медикаментів,  затрачених позивачкою на
лікування у розмірі 6819,  грн.,  так як в обґрунтування завданої матеріальної
шкоди внаслідок ДТП,  яка мала місце
29.07.2005 року,  позивачкою надані суду
докази заподіяного їй матеріального збитку,
а саме: чеки щодо придбання нею медикаментів на лікування. Факт вини
водія ОСОБА_1 в
скоєнні злочину,  передбаченого  ст.  286 ч. 1 КК України за
ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту
особою,  яка керує транспортним
засобом,  що спричинило потерпшому
середньої тяжкості тілесне ушкодження,
встановлений вироком Малиновського районного суду м.  Одеси від 22.02.2006 року,  який в цій
частині залишений без змін та набрав законної сили.

Враховуючи
викладене,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  303,
ч.1 п. 1
ст.
307,  308,
314 ч. 1
п. 1,  315,
319 ЦПК України,  судова
колегія,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Малиновського районного суду м.  Одеси
від 27 лютого 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена до Верховного Суду України на протязі двох
місяців.