Справа № 2-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

09
жовтня  2007 року                                                    Придніпровський
районний суд

м.  Черкаси

В
складі: головуючого - судді                                     Колода
Л.Д.

При
секретарі                                                               Озеран
К.О.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ЖБК-90,  третя особа виконавчий комітет Черкаської
міської ради про встановлення земельного сервітуту ,

встановив:

Позивач ОСОБА_1  звернувся до
суду  із позовом до ЖБК-90,  третя особа виконавчий комітет Черкаської
міської ради про встановлення земельного сервітуту . Свої позовні вимоги
мотивує тим,  що з 8.07. 2004 року він є
власником АДРЕСА_1. Його квартира,  тобто
частина даного будинку знаходиться зі сторони вул.  Пастерівської і підійти,  під'їхати до неї можна лише зі сторони
АДРЕСА_1,  розташованого на перехресті
вулиць Гоголя та Пастерівської в м.
Черкаси,  де проживають жителі
ЖБК-90. Інших шляхів під»їзду до його частини домоволодіння не має. Але з
моменту придбання частини домоволодіння у нього виникли незручності,  як в користуванні частиною будинку так і
можливістю користуватися земельною ділянкою,
яка розташована біля частини будинку та можливістю під'їжджати до них.
Роботи цього він не може по тій причині,
що зі сторони жителів ЖБК -90 постійно виникають перешкоди в цьому. Так
на початку літа,  в червні,  2006 року жителями даного кооперативу було
закопано декілька металевих штирів біля АДРЕСА_2,  чим позбавлено позивача можливості
під'їжджати до його частини будинку і позбавлено права нормально користуватися
нерухомим майном.

Позивач
неодноразово звертався до голови ЖБК-90 з проханням усунути перешкоди в
користуванні його частиною будинку та земельної ділянкою,  ніякої конкретної відповіді від не
отримав,  навпаки з»вилося ще більше
перешкод в користуванні даною земельною ділянкою.

Жителі даного
кооперативу вважають,  що вони мають
право повністю користуватися земельною ділянкою,  яка знаходиться у них біля будинку,  включно до будинку розташованого по АДРЕСА_2і
не надавати можливості іншим користуватися даною земельною ділянкою. А іншого
підходу-під'їзду до АДРЕСА_1,  ніж зі
сторони вул .Пастерівської не має.    Тим
більше,  що під час будівництва цього
ЖБК-90 власників цього кооперативу було зобов'язано поставити паркан між
АДРЕСА_2та АДРЕСА_3. Але цього по даний час не зроблено ,  тобто власниками ЖБК-90 незаконно
використовується земля,  яка повинна бути
у користуванні жителів будинку №27,
згідно санітарно-технічних норм для догляду за його домоволодінням.  Відносно межі земельних ділянок між жителями
будинку № 27 та ЖБК-90,  то для цього
необхідно ЖБК-90 передати в користування жителям будинку № 27 ,  51 кв. м.
земельної ділянки,  яка
знаходиться у його користуванні. Ця земельна ділянка повинна знаходитися на
відстані 2, 0м від стін будинку № 27 і проходити до зрівняння із земельною
ділянкою,  яка розташована за його і якою
користується ОСОБА_2 Площа даної земельної ділянки становить 54 кв.м

Крім цього
позивач вважає,  що у спільному
користуванні жителів будинку №27 та ЖБК-90 повинна бути і частина земельної ділянки,  яка знаходиться зліва від під'їзду цього
будинку і не буде створювати ніяких перешкод і незручностей для його жителів.
Тобто встановити земельний сервітут у користуванні даної земельної ділянки. Ця
земельна ділянка площею 108 кв. м.  і
знаходиться на відстані 4, 0м від площі земельної ділянки,  яка повинна бути в користуванні жителів
будинку № 27 і проходити по всій довжині будинку та земельної ділянки,  яка знаходиться у користуванні жителів
будинку №-27,  а це 4, 0м.  х 27м.
= 107 кв.м.

1

Власники ЖБК-90
взагалі не бажають розмовляти на цю тему і навмисне створюють позивачу
перешкоди в користуванні квартирою та земельною ділянкою

Згідно
зі  ст.
ст. 99, 100 земельного кодексу України власники або користувачі
земельних ділянок мають право вимагати встановлення земельних сервітутів для
проходу та проїзду на транспортному засобі для забезпечення життєдіяльності.

В зв'язку з цим
просить постановити рішення,  яким
встановити земельний сервітут користування земельною ділянкою,  розташованої біля АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3,  яка перебуває у користуванні ЖБК-90. Судові
витрати стягнути з відповідачів.

Позивач
ОСОБА_1  в судовому засіданні підтримав
позовні вимоги та просив встановити земельний сервітут,  так як вказано у висновку судово-технічної
експертизи №317-БТ від 02.08.2007 року.

Представник
відповідача ЖБК-90 по дорученню Сенько Д.Б. в судовому засіданні позов не
визнав та просив в позові відмовити.

Представник
відповідача виконкому Черкаської міської в судове засідання не з»явився,  про день слухання справи повідомлений у
встановленому законом порядку,  про
причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін ,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає,  що позов не підлягає
до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено,  що позивач на підставі договору дарування
частини домоволодіння від 08.07.2004 року є власником 15X100 частину
будинковолодіння ,  що знаходиться по
АДРЕСА_1/АДРЕСА_2. Вищевказаний будинок розташований на земельній ділянці
розміром 881 кв.м.  Порядок користування
земельною ділянкою між співвласниками не визначений. Державний акт на земельну
ділянку у позивача відсутній. Згідно
ст.  377 ЦК України до
особи,  яка придбала житловий
будинок,  будівлю чи споруду,  переходить право власності на земельну ділянку,  на якій вони розміщені у розмірах,  встановлених договором.  Згідно вищевказаного договору частина
будинковолодіння розташована на земельній ділянці площею 881 кв.м.  Згідно
ст.  89 Земельного кодексу України
володіння ,  користування та розпорядження
земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або за
законом.  Співвласники земельної
ділянки,  що перебуває у спільній
сумісній власності,  мають право на її
поділ або виділення з неї окремої частки. Такий поділ чи виділення окремої
частики між співвласниками домоволодіння що знаходиться по АДРЕСА_1/АДРЕСА_2 не
проведений. Згідно  ст.  100 ЗК України власник або землекористувач
земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для
обслуговування своєї земельної ділянки. Як встановлено в судовому засіданні
позивач ОСОБА_1  не є ні власником,  ні користувачем земельної ділянки,  розташованої біля АДРЕСА_3. Земельна ділянка
,  на якій розташовано вищевказане
будинковолодіння є прибудинковою територією багатоквартирного будинку.   Згідно
ст.  42 ЗК України порядок
використання земельних ділянок,  на яких
розташовані багатоквартирні жилі будинки,
а також належні до них будівлі,
споруди та при будинкові території,
визначається співвласниками. Порядок розпорядження спільною земельною
ділянкою та користування нею,  визначений
угодою між попередніми співвласниками будинку зберігається і для наступних
власників,  які пізніше придбали частину
цього будинку,  а зміни у розмірі часток
у спільній власності на жилий будинок,
що сталися у зв'язку з прибудовою,
перебудовою не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування
та розпорядження земельною ділянкою. Відповідач заперечує проти встановлення
земельного сервітуту. Відповідно до ч . З
ст.  415 ЦК України
особа,  до якої перейшло право власності
на будівлі,  набуває право користування
земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі,  що й попередній власник будівлі. В зв'язку з
цим не заслуговують на увагу  доводи
позивача про необхідність встановлення земельного сервітуту за рахунок
прибудинкової території ЖБК-90. Посилання позивача на ті обставини,  що згідно висновку

2

експертизи
можливості влаштувати інший окремий проїзд до його частини
будинковолодіння,  не може бути підставою
для задоволення позову. Виходячи з того,
що порядок користування спільною земельною ділянкою,  у тому числі тією,  на якій розташовані належні співвласникам
жилий будинок,  господарські
споруди,  визначається насамперед їхньою
угодою,  позов до задоволення не
підлягає.

Згідно  ст.  88
ЦПК України стороні,  на користь якої
ухвалено рішення,  суд присуджує з другої
сторони судові витрати ,  понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Поскільки позов до задоволення не
підлягає,  до не підлягають до
задоволення і вимоги позивача про стягнення судових витрат з відповідача.

На підставі
викладеного та керуючись  ст.   ст.
377,  415 Цивільного кодексу
України,   ст.   ст.
42,  89, 100 Земельного кодексу
України,    ст.   ст.
8, 10,  79,  60, 212, 213, 215,  223 ЦПК України,  суд, -

вирішив:

В позові
відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. На рішення може бути подано апеляційну
скаргу протягом двадцяти днів після подання зави про апеляційне оскарження.