Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

21
вересня 2007 року                                                              місто
Лозова

Лозівський
міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Жмуд Н.М.
,  за участю секретаря судових засідань -
Клименко О.В.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті
Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 " про
розірвання шлюбу",

ВСТАНОВИВ:

20 липня
2007 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розі­рвання
шлюбу,  посилаючись на те,  що з ОСОБА_2він зареєстрував шлюб 05 грудня
1998 року,  актовий
записНОМЕР_1зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану
Лозівського міськвиконкому Харківської області. Від цього шлюбу у них є син
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  який мешкає і в подальшому буде мешкати з
відповідачкою,  а позивач надаватиме
матеріальну допомогу. Підставою для розірвання шлюбу позивач вказав те,  що вони з відповідачкою не зійшлись характером,  немає взаєморозуміння,  втрачено повагу один до одного,  спільне проживання не можливо. Спору про
розділ спільного майна у них не має.

Виходячи
з зазначеного позивач просить шлюб з відповідачкою розірвати,  витрати пов'язані з реєстрацією розірвання
шлюбу згоден сплатити сам.

В
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги,  просив розірвати шлюб з відповіда­чем по
справі,  пояснив,  що збереження сім'ї вже неможливе і буде
суперечити інтересам ко­жного з них. Також він вказав,  що надаватиме матеріальну допомогу,  шлюб у нього перший. Позивач проси суд,  витрати в органах РАЦС при реєстрації
розірвання шлюбу,  покласти на нього.

Відповідач
у попередньому судовому засіданні проти позову заперечувала і пояснила,  що збереження сім'ї ще можливо та прохала
суд,  надати строк для примирення
терміном на один календарний місяць.

Судом сторонам
було надано строк для примирення терміном 1 місяць.

Після
спливу строку для примирення,  у судовому
засіданні,  позивач вказав,  що досягти при­мирення з відповідачем не
вдалося. Оскільки сім»я фактично розпалася і подружні стосунки не підтримуються
між ними; спільного господарства вони не ведуть,  спору про місце прожи­вання дитини між ними
не має,  оскільки син ОСОБА_3,  залишиться проживати з відповідачем з її
адресою реєстрації,  а він буде
матеріально їх підтримувати. Позивач вказав,
що і в нього і у відповідача,
даний шлюб переший. Крім того,
позивач надав до суду свою письмову заяву,

якою
прохає,  витрати ,  які ним було понесено на інформаційно-технічне
забезпечення розгля­ду даної справи на суму в 07 грн. 50 коп. та судовий збір
(державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп.,
з відповідача не стягувати.

Відповідач
у судовому засіданні підтримала пояснення позивача та вказала,  що вони не змог­ли досягти між собою
примирення і їх шлюб,  розпався вже
назавжди,  і його збереження є не
можливим,  оскільки вони виявилися зовсім
різними людьми,  з різними поглядами на
життя та життєві цінності,  між ними
більше не має взаємо порозуміння. Збереження шлюбу буде су­перечити інтересам
кожного з них. Відповідач пояснила,  що
даний шлюб в неї переший і у позивача також,
спору про розподіл сумісно нажитого майна вони не мають,  а питання відно­сно місця проживання дитини
після розірвання шлюбу,  між ними,  вирішено.

Згідно з
ч. 4  ст.
174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В
судовому засіданні встановленого,  що
сторони з 05 грудня 1998 року,
знаходяться в зареєс­трованому шлюбі,
про що відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міськ­виконкому
Харківської області зроблено актовий запис НОМЕР_1(а.с.  №4).

Від
цього шлюбу у них є син ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. №5),  який згідно до довідки з
місця реєстрації,  проживає з
відповідачем (а.с. №15). Спору про розподіл сумісно нажитого майна у сторін не
має. У кожного із сторін,  даний шлюб є
першим.

Сторони
створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли,  внаслідок чого шлюб фактично розпався,  подружні стосунки припинились,  сторонам надавався строк для прими­рення,  однак,
вони не досягли угоди про примирення між собою,  тому подальше житія і збе­реження шлюбу
суперечитиме їхнім інтересам.

Відповідно
до ч. 2  ст.  112 Сімейного Кодексу України шлюб
припиняється в наслідок його розірвання.

Відповідно
до ч. 2  ст.  112 Сімейного Кодексу України суд постановляє
рішення про розірван­ня шлюбу,  якщо буде
встановлено,  що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлю­бу суперечило б інтересам одного з них,  що має істотне значення.

Таким
чином,  оцінивши зібрані по справі докази
в їх сукупності суд вважає,  що шлюб між
сторонами слід розірвати,  оскільки
зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо,
а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити
їхнім інтересам.

Витрати
по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд
покладає на позивача згідно його позовної заяви (а.с.  № 3 ),
а відповідача від вказаних витрат - звільнити.

Згідно
до п. 6 ч.1  ст.  214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд
вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею
79 ЦПК України встановлено,  що судові
витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Частиною
5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Ко­дексу
України встановлено,  що до набрання
чинності законом,  який регулює прядок
сплати і розміри судового збору,  судовий
збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах,  встановлених законодавством для державного
мита.

З огляду
на матеріалами справи,  судом
встановлено,  що позивачем при зверненні
до суду бу­ло сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с. №1) та судовий збір (державне
мито) на суму в 08 грн. 50 кой. (а.с. №2). У судовому засіданні позивач подав
до суду письмову заяву,  якою прохає суд,  дані витрати з відповідача не стягувати (а.с.
№25).

Положенням
ч. 1  ст.
11 ЦПК України встановлено,  що
суд розглядає цивільні справи не інак­ше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб,  поданим відповідно до цього
Кодексу,  в межах заявлених ними позовних
вимог,  і на підставі доказів сторін та
інших осіб,  які беруть участь у справі.

Керуючись  ст.
ст. 10, 11,  57,  60,
79,   ст. 88,  174,
213-215,  218 ЦПК України,   ст.
ст.  110,  112 Сі­мейного Кодексу України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1до ОСОБА_2 " про
розірван­ня шлюбу" - задовольнити.

Розірвати
шлюб між ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_2,
уро­дженця м.  Лозова Харківської
області і БОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженки м.  Лозова Харківської
області,  зареєстрований 05 грудня 1998
року,  відділом реєстрації актів
громадянського стану Лозівсь-кого міськвиконкому Харківської області,  про що зроблено актовий записНОМЕР_1

При
реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_1на користь
держави державне мито у розмірі 17 гривень,
а ОСОБА_2від
сплати державного мита,  - звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним спра­вам
Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.
4  ст.
295 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений  ст.
294 цього Кодексу,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.