Справа № 2-1856, 2007 рік.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2007 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Компанійця О.В.

при секретарі Гончаренко Г.Т.

з участю
представника позивача адвоката ОСОБА_1

і представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі справу за позо­вом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про виселення з жилого приміщення,

встановив:

20 вересня 2006
року ОСОБА_2купив у
ОСОБА_5 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 На
час укладення договору в цій ква­ртирі проживала і була зареєстрована
ОСОБА_3

Після придбання
квартири ОСОБА_2почав
вимагати, щоб вона виселилась. Оскіль­ки
ОСОБА_6. відмовляється виселитись із квартири, чим позбавляє його можливості
про­живати в ній, ОСОБА_2звернувся до суду з позовом про виселення
ОСОБА_6. і зо­бов'язання її знятись з реєстрації, а також відшкодування 2000
грн. моральної шкоди, за­подіяної порушенням його прав власника.

В судовому засіданні позивач
підтримав позов повністю.

Відповідачка просила відмовити в позові, оскільки вона заселилась в
квартиру в 2000 році як онука власника квартири ОСОБА_7., який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 Син по­мерлого ОСОБА_8. не
попередив ОСОБА_2. про її проживання в квартирі, договір купівлі-продажу квартири недійсний; оскільки вона
правомірно користується квартирою, то не заподіяла позивачу ніякої
моральної шкоди.

Позов підлягає до часткового
задоволення з таких підстав.

Згідно з
договором купівлі-продажу, посвідченим 20 вересня 2006 року приватним нотаріусом Таран Г.В., ОСОБА_8. продав, а ОСОБА_2купив квартиру АДРЕСА_1. На час розгляду справи договір не визнано недійсним.

Позивачка не
надала суду доказів проживання у спірній квартирі з 2000 року. У від­повідності
з довідкою ОК „Сміла" від 6 вересня 2006 року, вона проживає там з 5 липня
2002 року.

Що стосується
підстав проживання її у квартирі, то згідно із наданою відповідачкою довідкою
міського управління ЖБК від 20 вересня 2003 року вона є наймачем квартири,
власником якої був ОСОБА_9

Цей доказ спростовує твердження ОСОБА_3, що вона вселилась і проживала в
ква­ртирі як член сім'ї власника. Хоча бланк довідки містить графи про членів
сім'ї власника квартири, ОСОБА_3 зазначена в ній саме як наймач. Суд звертає
увагу, що запис щодо опікунства померлого
над відповідачкою на час видачі довідки вже не відповідав дійсності, оскільки
ОСОБА_3 з 22 липня 2003 року була повнолітньою.

У відповідності із КпШС України, який діяв на момент вселення ОСОБА_3,
підопічна не вважалась членом сім'ї опікуна незалежно від її місця проживання.
Відповідачка визна­ла, що померлий не доводився їй родичем (шлюб її баби з ним
був повторним і укладений після народження ОСОБА_3). Жодних доказів того, що
відповідачка поселилась в квар­тиру як член сім'ї власника вона не надала.

Після досягнення повноліття відповідачка продовжувала жити в спірній
квартирі, але договору найму жилого приміщення у відповідності до ст.
158 ЖК України нею укладено не було. Таким
чином, вона безоплатно користувалась майном ОСОБА_7. за згодою власника.

На момент
придбання ОСОБА_2. квартири припинились обставини, які були під­ставою для проживання ОСОБА_3 Оскільки квартира
потрібна для проживання власнику,

2

яке неможливе
за умови проживання в ній сторонньої особи, у відповідності до ст. 391 ЦК України, ч. 2 ст. 48 ЗУ „Про власність" вимога про виселення ОСОБА_3 є правомірною.

Хоча суд встановив, що відмова ОСОБА_3 виселитись з належної позивачу
кварти­ри порушувала його права власника,
у відповідності до вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України він не надав доказів, які підтверджують наявність, тривалість і характер
пов'язаних із цим ду­шевних страждань. Вимоги про
зобов'язання ОСОБА_3 знятись з реєстрації також не підлягають до задоволення, оскільки позивач не надав доказів того, що крім
виселення він вимагав від відповідачки знятись з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 214, 215 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Черкаської області через
міськра-йонний суд шляхом подання протягом
10 днів з дня його проголошення заяви про апеля­ційне оскарження та протягом 20 днів після цього апеляційної скарги (з
копією скарги і до­датків до неї відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у справі). Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
рішення без подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку його оскарження, а
разі оска­рження - після розгляду справи
апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.