Справа № 2п-324/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

25 січня
2007 року                                                                                       місто
Житомир

Богунський
районний суд міста Житомира в складі: головуючого - судді  Коломієць О.С. секретар Янчук Г.В., Котляр
Т.П. розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та   за
зустрічною   позовною   заявою
ОСОБА_2   до  ОСОБА_1,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,   Виконавчого комітету   Житомирської   міської
Ради,   ВГІРФО   Житомирського   MB   УМВС
України   в Житомирській
області    про вселення, про визнання
свідоцтва про право власності на житло недійсним, про поновлення реєстрації та
про стягнення моральної шкоди ,-

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що він проживає і зареєстрований
в АДРЕСА_1. В цій квартирі також зареєстровані, як проживаючі його дружина
ОСОБА_3, син ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2, колишня невістка, разом
неповнолітнім сином ОСОБА_5, 1997р.н.

Позивач
посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 разом з неповнолітнім сином в квартирі
не проживала з грудня 1997р. по 2000р., добровільно залишила житло. Оскільки
відповідач більше шести місяців відсутня в спірній квартирі без поважних
причин, просив визнати відповідача ОСОБА_2 разом з неповнолітнім сином такими,
що втратили право на користування жилим приміщенням.

Відповідач
подала до суду зустрічну позовну заяву про вселення, про визнання свідоцтва про
право власності на житло недійсним, про поновлення реєстрації та про стягнення
моральної шкоди в якій зазначила, що позов про втрату право на житло є
надуманим, оскільки він поданий до суду в той період коли вона проживала в
спірній квартирі. Проте зараз відповідач дійсно не має можливості проживати в
спірній квартирі, оскільки у неї з її бувши чоловіком ОСОБА_4 склались
неприязнені стосунки. Крім того, підставою того, що відповідач не проживає в
спірній квартирі також є неправомірні дії позивача, який влаштовував скандали,
неодноразово застосовував по відношенню до неї фізичне насильство. Також під
час розгляду справи відповідачу стало відомо, що її разом з сином на підставі
рішення суд від 18.02.2004 року знято з реєстраційного обліку 03.07.2004 року в
спірній квартирі і позивач разом з дружиною і сином, відповідачами по справі,
приватизували вказану квартиру. Проте рішення Богунского райсуду м.Житомира від
18.02.2004 року про визнання її такою, що втратила право на користування жилим
приміщенням ухвалою Апеляційного суду Житомирської області скасовано. З
урахуванням викладеного просила поновити її реєстрацію в спірній квартирі,
визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло та стягнути з позивача
ОСОБА_4 і відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 моральну шкоду за перенесені душевні
хвилювання та страждання, в зв'язку з позбавленням житла і відсутністю реєстрації
в розмірі 1500 грн. з кожного.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав повністю, зустрічний
позов не визнав. Пояснив, що позивач поміняв замок в спірній квартирі в серпні
2002 року, коли побачив, що почали пропадати речі з квартири. Зазначив, що між
сторонами дійсно в серпні 2002 року виник скандал і відповідач пішла з
квартири.

Представник
позивача ОСОБА_6 в судове засідання після перерви не з'явився повторно.
Надіслав повторно заяву про відкладення розгляду справи. Справа слухалась у
його відсутності, згідно ст. 169 ЦПК
України.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні свій зустрічний позов підтримала повністю з тих же
підстав, в первісному позові вважає, що необхідно відмовити.

Представник
відповідача, адвокат ОСОБА_7,
просила позов своєї довірительки задовольнити повністю, в первісному позові
відмовити за безпідставністю.

Відповідач
по зустрічному позову ОСОБА_3 просила в зустрічному позові відмовити за
безпідставністю.

Відповідач
ОСОБА_4 по зустрічному позову, представник відповідача ВГІРФО Житомирського MB
УМВС України в Житомирській області, представник відповідача Виконавчого
комітету Житомирської міської Ради, представник 3-ї особи КВЖРЕП № 14
м.Житомира в судове засідання не з'явились, направили заяви про розгляд справи
у їх відсутності. Справа слухалась у їх відсутності, згідно ст. 169 ЦПК
України.

Заслухавши
пояснення сторін, свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку.

В
судовому засіданні було встановлено, що в АДРЕСА_1 зареєстровані як проживаючи
позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4. Відповідач ОСОБА_2
разом з неповнолітнім сином ОСОБА_5, 1997р.н. знята з реєстраційного обліку в
спірній квартирі 03.07.2004 року по рішенню Богунського райсуду м.Житомира від
18.02.2004 року, яке ухвалою Апеляційного суду Житомирської області 13.12.2004
року скасовано. Відділ приватизації державного житлового фонду Управління
житлово-комунального господарства Житомирської міської Ради 14.07.2004 року
видав свідоцтво про право власності на житло № 46848, згідно якого АДРЕСА_1
належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що вона дійсно не
проживає в спірній квартирі з серпня 2002 року, але з боку позивача має місце
чинення їй перешкод в користуванні спірним житлом. Свідок ОСОБА_8 підтвердила,
що відповідач мусила піти зі спірної квартири, оскільки сім'я позивача
застосовувала до відповідача фізичну силу, створювали неможливі умови для
проживання. Також дана обставина підтверджується копією постанови про відмову в
порушення кримінальної справи від 28.08.2002 року. Акт перевірки паспортного
режиму від 04.08.2000 року, який був представлений позивачем, не може свідчити
про відсутність поважних причин, з яких відповідач ОСОБА_9 разом з
неповнолітнім сином не проживали у спірній квартирі. Крім того, позивач
підтвердив в судовому засіданні, що він дійсно поміняв замок в спрій квартирі
після того, як відповідач пішла з квартири.

Згідно
ч.2 ст. 71 ЖК України, якщо член сім'ї наймача був відсутній з поважних причин
понад встановлені строки, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений
наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року ( зі змінами ) " Про деякі
питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що
втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності
( внаслідок неправомірної поведінки членів сім'ї, інше ) суд може продовжити
пропущений строк. За таких обставин, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 разом з
неповнолітнім сином з поважних причин не проживає в спірній квартирі, оскільки
з боку позивача має місце чинення їй перешкод в користуванні спірною квартирою.

Відповідно
до ст. 64 ЖК України, наймач та члени його сім'ї мають рівні права та
обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, тобто сторони
мають рівні права щодо користування спірним помешканням. Права відповідача
порушені та підлягають захисту шляхом вселення її разом з сином до спірного
житла.

В статті
5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та
пункті 5 "Положення про порядок передачі квартир ( будинків ) у власність
громадян", яке затверджено наказом державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від 15.09.1992р. № 56 ( зі змінами )
передбачено, що передача займаних кварти здійснюється в приватну спільну
сумісну власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї. До членів
сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі
разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Враховуючи, що
відповідач разом з сином не втратила право на користування спірною квартирою,
суд визнає недійсним свідоцтво про право власності на житло та поновлює її
разом з сином в реєстрації в спірній квартирі.

В
задоволенні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з позивача ОСОБА_4 і
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_2 в розмірі 1500
грн. з кожного суд відмовляє за недоведеністю позовних вимог.

З
урахування вищевикладеного, суд вважає, що підстав для задоволення позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила

право на користування жилим
приміщенням не має, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Виконавчого комітету Житомирської міської Ради, ВГІРФО Житомирського MB
УМВС України в Житомирській області про вселення, про визнання свідоцтва
про право власності на житло недійсним, про поновлення реєстрації та про
стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.

Керуючись
ст.ст. 64, 71, 72 ЖК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 5 Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду", п.5 "Положення про порядок передачі
квартир (будинків) у власність громадян", яке затверджено наказом
державного комітету України по житлово-комунальному господарству від
15.09.1992р. № 56 (зі змінами), п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України
№ 2 від 12.04.1985 року ( зі змінами ) " Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами Житлового кодексу України", ст.ст. 10, 11,
60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування
жилим приміщенням відмовити за безпідставністю.

Позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Виконавчого комітету Житомирської міської
Ради, ВПРФО Житомирського MB УМВС України в Житомирській області про вселення, про
визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, про поновлення
реєстрації та про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Вселити
ОСОБА_2, разом з неповнолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1.

Визнати
свідоцтво про право власності на АДРЕСА_1 за № 46848 від 14 липня 2004 року,
видане відділом приватизації державного житлового фонду Управління
житлово-комунального господарства Житомирської міської ради на ім'я ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 недійсним.

Зобов'язати
ВГІРФО Житомирського MB УМВС України в Житомирській області поновити ОСОБА_2,
разом з неповнолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в реєстрації за адресою :
АДРЕСА_1.

В решті позовних
вимогОСОБА_2 відмовити за безпідставністю.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський
районний суд міста Житомира шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
рішення суду поданої протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду та
апеляційної скарги поданої протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження рішення суду.