Справа № 2-525
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27
вересня 2007 року      Березанський
районний суд Миколаївської області у складі :

головуючої
- судді Гапоненко Н.О.,

при
секретарі        Потриваєвій М.А.,

за участю
прокурора Васильчика О.О., позивача ОСОБА_1., представника позивача ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Березанка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до Державного казначейства України та Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської області про відшкодування моральної шкоди,-

встановив :

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до управління державного
казначейства в Очаківському районі Миколаївської області про стягнення
моральної шкоди, мотивуючи тим, що у березні 2005 року суддею Очаківського
міськрайсуду Кузьменко В.В. відносно позивача було порушено кримінальну справу
за ч.1 ст.125 КК України без достатніх підстав для її порушення. У травні 2005
року вироком Очаківського районного суду, залишеним в силі апеляційним судом
Миколаївської області, позивача було визнано винним у скоєнні вказаного
злочину, засуджено до штрафу та стягнуто на користь потерпілого моральну та
матеріальну шкоду. З липня 2005 року по травень 2006 року позивача та його
роботодавця неодноразово викликали в органи юстиції з вимогою сплати вказаних
сум, проте позивач відмовився їх сплатити, оскільки оскаржив рішення суду.
25.05.2006 року Верховним судом України вирок було скасовано та повернуто
справу на новий розгляд, в а грудні 2006 року позивача було виправдано. Тому
просить стягнути моральну шкоду в сумі 30000 гривень, завдану незаконним
порушенням кримінальної справи та незаконним засудженням.

Ухвалою суду від 21.06.2007 року замінено первісного відповідача -
управління державного казначейства України в Очаківському районі Миколаївської
області належним відповідачем - Державним казначейством України, та залучено
Очаківський міськрайонний суд до участі в справі в якості співвідповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні
вимоги підтримали. Позивач суду пояснив, що в зв»язку з розглядом щодо нього
кримінальної справи йому нанесено психологічну травму, оскільки у даній
кримінальній справі він був потерпілим, але його притягнено до кримінальної
відповідальності, замість того, щоб захистити його права. Через необхідність
участі в справі він не міг брати участь в навчальному процесі у вищому
навчальному закладі, своєчасно складати іспити, погіршились відносини з
друзями, родичами, земляками, моральних переживань зазнали ч.1ени його сім»ї.

Представники співвідповідачів в судове засідання не
з»явились, але надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, думку
прокурора, який просив позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з вимог
законодавства щодо розміру відшкодування, пояснення свідка ОСОБА_3., дослідивши
письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою судді Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2005 року за заявою
ОСОБА_4. відносно ОСОБА_1. порушено кримінальну справу за ч.1 ст.125 КК
України.

Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської
області від 16 травня 2005 р. по справі № 1-41-05, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2005 року, ОСОБА_1. було
визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та
призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України від 25 травня 2006 року зазначені вирок та
ухвалу скасовано з мотивів істотних порушень кримінально-процесуального закону
під час розгляду справи, а справу направлено на новий розгляд.

Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської
області від 21 грудня 2006 року по справі № 1-138X2006, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15 лютого 2007 року,
ОСОБА_1. в пред»явленому йому ОСОБА_4. обвинуваченні у скоєнні злочину,
передбаченого ч.1 ст.125 КК України, виправдано за відсутністю в його діях
складу даного злочину.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК
України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав.

На підставі ч.1 ст.1176 ЦК
України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується
державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб суду.

Відповідно до ч.2 ст.1176 ЦК
України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними
діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у
випадках, передбачених законом.

Такі випадки передбачені ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2, п.5 ст.3 вказаного Закону, право на
відшкодування шкоди, в тому числі моральної, виникає у випадку постановления виправдувального
вироку суду.

Таким чином, позивач має право на відшкодування шкоди на підставі вказаного
Закону, оскільки відносно нього винесено виправдувальний вирок суду.

Оскільки ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду», яка є спеціальною нормою по відношенню до
ст.1176 ЦК України
і підлягає застосуванню у вказаних правовідносинах, не передбачено випадок
незаконного порушення кримінальної справи як підставу для виникнення права на
відшкодування шкоди, та в зв»язку з тим, що незаконність порушення кримінальної
справи судом відносно позивача не підтверджена доказами по справі, суд вважає,
що вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в зв»язку з незаконним
порушенням кримінальної справи відносно нього є безпідставними.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.60 ЦПК України, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли
незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали
моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих
зв»язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пояснення позивача щодо завдання йому моральної шкоди
незаконним засудженням підтверджуються вироком Очаківського міськрайонного суду
Миколаївської області від 21 грудня 2006 року по справі № 1-138V2006, поясненнями
свідка ОСОБА_3.

Так, свідок ОСОБА_3. пояснив суду, що спілкувався з
позивачем в той час, коли судом розглядалась вказана кримінальна справа, бачив
його переживання в зв»язку з незаконним засудженням, а також знає, що дехто з
спільних знайомих з цього приводу сміялись з позивача, хоча той і не був винен
у злочині.

Разом з тим, посилання позивача щодо зриву навчального процесу не підтверджено
доказами і тому судом до уваги не беруться.

Суд не бере до уваги довідку навчального закладу № 65 від 11.09.2007 року з
мотивів її неналежності як доказу по даній справі.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд відповідно до
ч.3 ст. 23 ЦК України,
враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, тяжкість
злочину, у вчиненні якого позивача було визнано винним, призначене судом
покарання, інші обставини справи, вимоги розумності та справедливості.

Виходячи з вказаних міркувань, суд вважає за можливе задовольнити позовні
вимоги частково, стягнувши на його користь 1500 грн. в рахунок відшкодування
завданої позивачеві моральної шкоди.

На підставі ч.1 ст.4 вказаного Закону, ч.4 ст.33 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік», ч.2 Порядку виконання Державним
казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури, а також судів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України
та Державного казначейства України від 02.02.2007 р. № 28, відшкодування такої
шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету з рахунку, який
відкривається у Державному казначействі України на ім»я Державного казначейства
України, тому у позові до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської
області слід відмовити.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 209,212-215,218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1до Державного казначейства України
та Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області про відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 1500 (одну
тисячу п»ятсот) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої
незаконним засудженням.

У позові до
Очаківського міськрайонного суду відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження даного рішення може бути
подано до апеляційного суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подачі заяви через Березанський районний суд.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду
Миколаївської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження з подачею апеляції через Березанський районний суд, або без подання
заяви в строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.