Справа № 2-687/07
РІШЕННЯ

Ім'ям України

3.10.2007 року                      Красноперекопський
міськрайонний суд АР Крим у складі:

головуючого судді                                                                                  Караваева К.М.,

при секретарі                                                                                          Джурило
Ю.Л., розглянувши у відкри-

тому судовому засіданні в м.Красноперекопську справу за позовом ОСОБА_1 до
Краснопере­копської загальноосвітньої школи № 4 Красноперекопської міської
ради, управлінню освіти Красноперекопської місь­кої ради, Красноперекопської
міської ради про визнання формулювання причин звільнення неправильним і її
зміні, стягненні заборгованості з розрахунку, середнього заробітку за період
затримки розрахунку й відшкодуванні мораль­ної шкоди, про визнання акту
проведення атестації робочого місця недійсним і скасуванню наказу про зменшення
розміру доплат за роботу в шкідливих умовах і зменшення днів додаткової
відпустки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.03.2007 року звернулася до суду з позовом про зміну формулювання
причин її звільнення, стя­гненні заборгованості по заробітної платі, середнього
заробітку за період затримки розрахунку й час змушеного про­гулу, указуючи на
те, що вона працювала в Красноперекопської загальноосвітній школі № 4 з 1976
року по 28.02.2007 року на посаді лаборанта кабінету хімії.

У зв'язку з порушенням відповідачами - Красноперекопської ЗОНІ № 4 і
управлінням освіти Красноперекопської міської ради трудового законодавства
України й умов колективного договору, ОСОБА_1 15.02.2007 року подала заяву про
звільнення її по ст.38 ч.3 КЗПП України, однак, коли відповідач -
Красноперекопська ЗОШ № 4 їй видала трудову книжку, то вона виявила в ній запис
про звільнення за власним бажанням по ст.38 ч.1 КЗПП України без вка­зівки
поважності причин звільнення.

Оскільки запис про звільнення відповідачем Красноперекопської ЗОШ № 4
зроблена невірно, т на початку березня 2007 року за заявою ОСОБА_1 даний запис
був змінений із вказівкою про її звільнення за ст.38 КЗПП України й знову без
вказівки причин поважності звільнення.

Неправильне формулювання причин звільнення стало підставою для відмови
Красноперекопським міськрайонним центром зайнятості населення в призначенні
ОСОБА_1 допомоги з безробіття й позбавили її права на одер­жання вихідної
допомоги, передбаченої ст.44 КЗПП України.

Також до теперішнього часу відповідач - управління освіти
Красноперекопської міської ради остаточний розраху­нок з нею не зробив.

Крім того, у зв'язку з незаконним звільненням, порушенням трудового
законодавства в період її роботи й після звільнення, ОСОБА_1 заподіяна моральна
шкода, розмір якої вона оцінює в 1000 грн й який також просить стягнути з
відповідача.

29.05.2007 року позивачка уточнила й доповнила свої вимоги, просить суд, у
числі інших вимог, стягнути на її користь середній заробіток за період затримки
розрахунку в сумі 1265,40 грн, компенсацію за невикористану відпуст­ку в сумі
649,42 грн, а також невиплачену частину матеріальної допомоги на оздоровлення в
розмірі 316,60 грн.

Тому, що новий запис про звільнення в трудову книжку ОСОБА_1 була внесена
директором Краснопере­копської ЗОШ № 4 на початку березня 2007 року, то
позивачка також просить суд відновити їй строк на подачу позо­ву.

26.06.2007 року позивачка доповнила свої вимоги, просить суд також визнати
результати атестації її робочого міс­ця у вересні 2004 року недійсними,
оскільки дана атестація проведена з порушенням вимог законодавства України -неправомочним
складом комісії, а також з використанням працівниками СЕС вимірювальних
приладів, які у встановленому порядку не були сертифіковані.

У зв'язку із цим позивачка просити суд зобов'язати відповідача - управління
освіти Красноперекопської міської ради скасувати п.п.1,2 наказу № 289 від
1.10.2004 року, в частині встановлення доплати до окладу лаборанта хімії ЗОШ №
4 у розмірі 4% і зменшення розміру додаткової відпустки.

Оскільки з актом від 30.09.2004 року про проведення атестації робочого
місця й виданим на підставі даного акту наказом управління освіти
Красноперекопської міської ради № 289 від 1.10.2004 року ОСОБА_1 стало відомо
лише в період розгляду справи судом, то вона також просить суд поновити їй
строк для їхнього оскарження.

31.07.2007 року позивачка уточнила свої вимоги, просить суд, у числі інших
вимог, стягнути на її користь із відпо­відача - управління освіти
Красноперекопської міської ради -2151, 18 грн - середній заробіток за затримку
розрахун­ку з 1.03.2007 року по 31.07.2007 року, 379,62 грн - компенсацію за
невикористану відпустку, 316,60 грн - невиплаче­ну частину матеріальної
допомоги на оздоровлення, 612,20 грн - доплату до посадового окладу за
шкідливість у роз­мірі 12 % за період з 1.09.2004 року по 28.02.2007 року.

Ухвалою суду позов у частині стягнення середнього заробітку за період
змушеного прогулу залишений без розгля­ду-

Ухвалою суду в справі в якості 3-ї особи був притягнутий колишній директор
Красноперекопської ЗОШ № 4 ОСОБА_2.

У судовому засіданні позивачка, а також її представник ОСОБА_3 уточнили позовні
вимоги, що залишилися, просять суд, у числі інших вимог, стягнути на користь
позивачки 3036,96 грн - суму середнього заробітку за час за­тримки розрахунку -
зі дня звільнення по день розгляду справи у суді, та наполягають на їхньому
задоволенні.

3-і особи - директор Красноперекопської ЗОШ № 4 ОСОБА_4 і ОСОБА_2,
представники Красноперекоп-ської ЗОШ № 4 - ОСОБА_5, управління освіти
Красноперекопської міської ради - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 -заперечують проти
задоволення позову, указуючи на те, що ОСОБА_1 була звільнена по ч.1 ст.38 КЗПП
Украї­ни відповідно до норм трудового законодавства України й підстав для зміни
формулювання причин її звільнення й стягнення моральної шкоди не має.

Розрахунок при звільненні з ОСОБА_1 зроблений 15.03.2007 року з вини
працівників Красноперекопської ЗОШ № 4, які направили для цього документи в
бухгалтерію Красноперекопського МУО з порушенням передбачених КЗПП України
строків.

Представник Красноперекопської міської ради до суду не з'явився, про дату й
час слухання справи даний орган місцевого самоврядування сповіщалася належним
чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд, вислухавши позивачку, її представника - ОСОБА_3, представників
відповідачів, 3-х осіб, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, приходить
до висновку необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до
Красноперекопської ЗОШ № 4 і управління освіти Красноперекопської міської ради
частково, а у позові до Красноперекопської міської ради відмовити.

З матеріалів справи, пояснень сторін і свідків витікає, що ОСОБА_1 зна­ходилася
у трудових відносинах із Красноперекопської ЗОШ № 4 з 9.06.1976 року на посаді
лаборанта кабінету хімії. Наказом № 25-к від 28.02.2007 року ОСОБА_1 була
звільнена за ст.38 ч.1 КЗПП України з 28.02.2007 року. З березня 2007 року, без
видання відповідного наказу, однак з посиланням на наказ № 25-к від 28.02.2007
року, запис про звільнення ОСОБА_1 по підставах ст.38 ч.1 КЗПП України
відповідачем - Красноперекопської ЗОШ № 4 була змінена на звільнення по ст.38
КЗПП України, за власним бажанням.

Наказ про звільнення підписаний директором Красноперекопської ЗОШ № 4
ОСОБА_4, яка, відповідно до п.п.3.6, 4.6 Уставу Красноперекопської ЗОШ № 4,
затвердженого рішенням 29-ї сесії 4-го скликання Красноперекоп­ської міськради
від 22.12.2004 року № 230, здійснювала функції по прийому й звільненню
обслуговуючого персоналу школи.

Дане звільнення ОСОБА_1 зроблене адміністрацією школи за узгодженням із
профспілковим комітетом Красноперекопської ЗОШ № 4.

Підставою до звільнення ОСОБА_1 послужила її заява про звільнення за ст.38
ч.3 КЗПП України, у зв'язку

3      невиконанням уповноваженою
особою законодавства про працю й умов колективного договору.

Позивачка заперечує заможність формулювання причини її звільнення,
викладену в наказі, посилаючись на те, що відповідно до умов колективного
договору Красноперекопської ЗОШ № 4 на 2001 рік, що діяв у період з 5.01.2001
року до 15.02.2007 року (реєстр.номер 159 УТ і СЗН Красноперекопської міської
ради), лаборантові хімії, у зв'язку зі шкідливими умовами праці, була
встановлена доплата до ставки в розмірі 12% (п.4.9 договору).

Доповненням до даного колективного договору від 3.06.2002 року були
внесені, у числі інших, зміни в п.3.12 до­говору, згідно яких, у список посад,
що мають право на додаткову відпустку, включений лаборант.

Незважаючи на це, відповідачами - Красноперекопської ЗОШ № 4 і управлінням
освіти Красноперекопської місь­кої ради систематично порушувалися умови
колективного договору, що виражалося в зменшенні розміру доплат до її ставки за
шкідливі умови праці до 2 %, а також у зменшенні тривалості додаткової
відпустки до 4 днів.

Необгрунтоване зменшення відповідачами доплати за шкідливі умови праці
спонукали ОСОБА_1 в 2003 ро­ці звернутися за своїм захистом у
Красноперекопський міськрайонний суд АР Крим, який своїм рішенням від
14.04.2003 року повністю задовольнив її вимоги.

Більше того, відповідно до висновків атестаційної комісії
Красноперекопської ЗОШ № 4 від 15.10.2003 року за підсумками атестація її
робочого місця, було підтверджене право ОСОБА_1 на щомісячну доплату в розмірі
12% від посадового окладу у зв'язку зі шкідливими умовами її праці.

Незважаючи на це, заробітна плата ОСОБА_1 істотно зменшилася, у зв'язку із
чим вона звернулася в КТС управління освіти Красноперекопської міської ради зі
скаргою на дії працівників бухгалтерії управління освіти, які провадили
нарахування доплати за шкідливість у період з 1.09.2003 року по 1.09.2004 року
в розмірі 2 % замість 12%, однак якої-небудь відповіді на неї не одержала.

Також по незрозумілим для ОСОБА_1 причинам тривалість її додаткової
відпустки адміністрацією школи була зменшена до 4 днів.

Разом з тим, які-небудь зміни в колективний договір Красноперекопської ЗОШ
№ 4 від 5.01.2001 року після 3.06.2002 року не вносилися.

Як вважає ОСОБА_1, у зв'язку із систематичним порушенням відповідачами -
Красноперекопської ЗОШ №

4      і управлінням
освіти Красноперекопської міської ради вищевказаних положень колективного
договору Краснопере­

копської ЗОШ № 4 від 5.01.2001 року, вона має право на
звільнення з підстава, передбачених ст.38 ч.3 КЗПП України,

однак відповідач - Красноперекопська ЗОШ № 4 - дане її
право порушив.

У результаті допущених відповідачами - Красноперекопської ЗОШ № 4 і
Красноперекопським МУО - порушень вирахування розміру її заробітку й тривалості
додаткової відпустки, утворилася зазначена ОСОБА_1 заборго­ваність із
розрахунку при її звільненні.

Представники відповідачів й 3-ї особи заперечують проти позовних вимог
позивачки, при цьому пояснили суду, що на підставі наказу Міністра освіти АР
Крим № 102 від 2.03.2004 року, управлінням освіти Красноперекопської мі­ської
ради були видані накази № 121 від 7.04.2004 року й № 203 від 18.06.2004 року
про проведення атестації робочих

місць в установах освіти м.Красноперекопська за умовами праці, оскільки в
його функції входить керування даними установами, т.ч. і Красноперекопської ЗОШ
№ 4.

За результатами проведення протягом вересня 2004 року атестації робочих
місць за участю представників СЕС міська комісія по атестації робочих місць в
установах освіти, що створена й діяла на підставі вищевказаних наказів
начальника управління освіти, у числі інших, зробила висновок про необхідність
доплати за шкідливі умови праці лаборантові хімічного кабінету
Красноперекопської ЗОШ № 4 у розмірі 4% від його окладу (протокол № 2 від
30.09.2004 року).

На підставі даного протоколу начальником управління освіти
Красноперекопської міськради був виданий наказ № 289 від 1.10.2004 року,
відповідно до якого, доплата до окладу за шкідливі умови праці лаборантові
хімії Краснопе­рекопської ЗОШ № 4 була встановлена в розмірі 4 % (п.п.1,3
наказу), при цьому директорові школи ОСОБА_2 по­ручалося привести положення
діючого на той час колективного договору Красноперекопської ЗОШ № 4 згідно
висно­вків міської комісії по атестації робочих місць в установах освіти (п.4
наказу).

Наказом директора Красноперекопської ЗОШ № 4 від 1.11.2004 року за № 157
ОСОБА_1 була встановле­на доплата за шкідливі умови праці в розмірі 4 % з
1.09.2004 року (а.с.174), про що вона була сповіщена в усному по­рядку.

Оскільки атестація робочих місць в установах міста була проведена
відповідно до вимог чинного законодавства України, те, як думають представники
відповідачів й 3-і особи, підстав для визнання протоколу атестації недійсним і
скасування наказу начальника управління освіти Красноперекопської міської ради
в даної частині вимог позивачки не має.

Також представники відповідачів й 3-і особи не згодні з ОСОБА_1 у частині
визначення тривалості додат­кової відпустки й з її позовом об стягнення
компенсації за невикористані відпустки (щорічної й додаткової) у сумі 379,62
грн, указуючи на те, що доповненням від 3.06.2002 року до колективного договору
Красноперекопської ЗОШ № 4 від 5.01.2001 року (п.3.12) у список посад, яки
мають право на додаткову відпустку, включений лаборант.

Разом з тим, тривалість даної відпустки не була визначена, а тому він
надавався позивачці, за узгодженням з адмі­ністрацією школи, тривалістю 4 дні в
період 2004-2006 років.

У зв'язку з викладеним, розрахунок з ОСОБА_1 при звільненні був зроблений,
виходячи з доплати до став­ки в розмірі 4 % і без врахування компенсації за
додаткову відпустку.

Крім того, представники відповідачів й 3-і особи заперечують проти позову
ОСОБА_1 у частині стягнення невиплачених сум у вигляді матеріальної допомоги на
оздоровлення за період 2004-2006 року в розмірі 316,60 грн, посилаючись на те,
що виплата матеріальної допомоги, у т.ч і на оздоровлення, працівникам
загальноосвітніх шкіл, що не є педагогічними працівниками, провадиться
відповідно п.4 Постанови КМУ № 134 від 7.02.2001 року та до п.4-б Постанови КМУ
№ 1298 від 30.08.2002 року, згідно яких, керівникам бюджетних установ, закладів
й організацій надане право, у межах фонду заробітної плати, затвердженого в
кошторисах доходів і витрат, надавати працівникам матеріальну допомогу, у т.ч.
і на оздоровлення, у сумі не більш ніж одного посадового окладу у рік.

Оскільки така допомога ОСОБА_1 виявлялася відповідно до вимог нормативних
актів України, наказам по навчальному закладу № 188 від 27.12.2004 року, № 252
від 22.12.2005 року та у 2006 році у межах фонду заробіт­ної плати, то вона не
має права на одержання додаткової допомоги.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не є педагогічним працівником, то вона також не
має права на одержання ма­теріальної допомоги на оздоровлення в розмірі
посадового окладу, передбаченої ст.57 ЗУ «Про освіту».

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Згідно ст.38 ч.3 КЗПП України, працівник має право у визначений ним строк
розірвати трудовий договір за влас­ним бажанням, якщо власник або уповноважений
їм орган не виконує законодавства про працю, умови колективного або трудового
договору.

У судовому засіданні встановлено, що адміністрацією Красноперекопської ЗОШ
№ 4 систематично - у період з 1.09.2004 року до 15.02.2007 року - порушувалися
умови прийнятого на загальних зборах колективного договору школи від 5.01.2001
року, зареєстрованого в УТ і СЗН Красноперекопської міської ради за № 159 від
1.03.2001 року, у частині доплати до ставки за шкідливі умови праці в розмірі
12 % лаборантові хімії ОСОБА_1 (п.4.9 договору).

При таких обставинах суд уважає, що формулювання звільнення ОСОБА_1 є
неправильної, а тому підля­гає зміні відповідно до її вимог.

Той факт, що розмір доплати за шкідливі умови праці позивачки за результатами
атестації від 30.09.2004 року, проведеної управлінням освіти Красноперекопської
міської ради, був установлений у розмірі 4 %, значення для роз­глянутої справи
не має, тому що колективний договір школи, у порушенні вимог п.4 наказу
начальника освіти Крас­ноперекопської міської ради № 289 від 1.10.2004 року,
адміністрацією Красноперекопської ЗОШ № 4 не приведений у відповідність із
висновками атестаційної комісії, а сам наказ про зміну доплати у встановленому
порядку не був дове­дений до відомості позивачки, що потягло собою її скарги на
невідповідність розміру її фактичної доплати розміру, який був встановлений
колективним договором.

Відповідно до ст.235 ч.3 КЗОТ України, у разі
визнання формулювання причини звільнення неправильної, у ви­падках, коли це не
тягне за собою відновлення працівника на роботі, орган, що розглядає трудову
суперечку, зобов'я­заний змінити формулювання звільнення й указати в рішенні
причину звільнення в точній відповідності з формулюванням чинного законодавства
з посиланням на відповідну статтю закону.

Разом з тим, вимоги позивачки зобов'язати Красноперекопську ЗОШ № 4 змінити
формулювання причини її зві­льнення, а дату звільнення вважати день прийняття
судом рішення, задоволенню не підлягають, оскільки вони супе­речать положенням
ст.235 КЗОТ
України, відповідно до якої, такі зміни провадить орган,
що розглядає трудовий спір.

У відповідності зі ст.ст.116,117 КЗПП України, при звільненні працівника,
виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації
провадиться в день звільнення, у противному випадку, підприємство, установа,
організація, при відсутності спору про їхній розмір, виплачує йому середній
заробіток за весь період затримки.

Як витікає з пояснень сторін, 3-х осіб і матеріалів справи, ОСОБА_1 була
звільнена 28.02.2007 року, при цьому розрахунок з нею, з вини адміністрації
Красноперекопської ЗОШ № 4, був зроблений управлінням освіти
Крас-ноперекопської міськради лише 15.03.2007 року.

Таким чином, середній заробіток за період затримки розрахунку сум, становить
210,00 грн (14,06 грн.порівн.днев.зар. х 15 днів).

Обгрунтованість розрахунку і необхідність виплати даної суми відповідачами
не заперечується.

Крім того, згідно представленого позивачкою розрахунку, розмір невиплачених
сум у вигляді доплат за шкідливі умови праці за умовами колективного договору,
становить 612,20 грн за період з 1.09.2004 року по 28.02.2007 року.

Представниками відповідачів заможність даного розрахунку також не
оспорюється.

Оскільки, згідно ст.98 КЗПП України, оплата праці працівників установ й
організацій, які фінансуються з бюдже­ту, здійснюється на підставі законів й
інших нормативних актів України, генеральних, галузевих угод, колективних
договорів, у межах бюджетних асигнувань і позабюджетних доходів, то суд прийшов
до висновку про те, що дана су­ма також підлягає стягненню на користь позивачки
з відповідача - управління освіти, оскільки саме воно забезпечує фінансування
навчального закладу.

Оцінюючи докази, якими позивачка обґрунтовувала необхідність визнання
недійсним протоколу за результатами атестації її робочого місця від 30.09.2004
року й скасування наказу начальника управління освіти Красноперекопської
міської ради № 289 від 1.10.2004 року в частині зменшення раніше встановлених
їй доплат за шкідливі умови праці й тривалості додаткової відпустки, суд дійшов
до висновку про те, що вони не знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні.

Так, з пояснень представників відповідачів, 3-ї особи - ОСОБА_2 і
матеріалів справи витікає, що атестація ро­бочих місць в установах освіти м.Красноперекопська
проведена управлінням освіти Красноперекопської міської ради АР Крим відповідно
до вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці
затвердженого Постано­вою КМУ № 442 від 1.08.1992 року, Методичних рекомендацій
для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених Міністром
праці України й Головним державним санітарним лікарем України 1.09.1992 року й
Постанови про затвердження Типового положення про оцінку умов праці на робочих
місцях і порядку застосування галузевих переліків робіт, на яких можуть
установлюватися доплати робітником за умови праці, затвердженого По­становою
Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦСПС СРСР від 3.10.1986 року № 387/22-78.

Заперечуючи результати атестації, позивачка вказує на те, що вона була
проведена комісією, призначеної нака­зом начальника управління освіти, а не
відповідно до наказу директора Красноперекопської ЗОШ № 4, оскільки саме школа
є юридичною особою, тобто комісія мала неповноважний склад, при цьому
працівники Красноперекопської СЕС, що приймали участь у роботі комісії,
проводили дослідження приладами лабораторії СЕС, що не мала атестат акредитації
для проведення відповідних вимірів.

Разом з тим, згідно п.3,4 Положення про управління освіти
Красноперекопської міської ради, затвердженого рі­шенням № 239 від 22.10.2003
року 17-ї сесії Красноперекопської міської ради, у функції управління входить
керуван­ня установами освіти всіх типів і форм власності, що перебувають на
території міста, і організація їх матеріально-технічного й фінансового
забезпечення (а.с. 101-103), а затвердження позивачки про те, що лабораторія
СЕС не мала відповідної акредитації спростовується запереченнями головного
державного санітарного лікаря Красноперекопсько-го району й представленої їм
копією атестата акредитації (а.с.252-254).

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про те, що доводи ОСОБА_1
про необхідність скасуван­ня вищевказаного наказу й визнання протоколу за
результатами атестації робочих місць недійсним, не знайшли свого підтвердження
в судовому засіданні, а тому її позовні вимоги в даній частині не підлягають
задоволенню.

Крім того, з пояснень позивачки, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, 3-ї особи
ОСОБА_2 і матеріалів спра­ви виходить, що ОСОБА_1 було відомо про зменшення
доплати за шкідливі умови праці ще в жовтні 2004 ро­ку (а.с. 10), однак вона
своєчасно, у встановленому порядку, не оскаржила вищевказані протокол і накази
по результа­тах атестації її робітника місця, тим самим, на думку суду, нею
були порушення строки звернення до суду для оскар­ження даних протоколу та
наказу, передбачені ст.233 КЗПП України.

Оскільки яких-небудь поважних причин пропуску строку звернення до суду для
оскарження протоколу й наказу про зменшення доплати ОСОБА_1 не привела, то суд
уважає, що підстав для поновлення даного строку не має, а тому її вимоги в
даній частині позову не підлягають задоволенню й по цих підставах.

Також не знайшли своє підтвердження доводи позивачки про незаконне
зменшення тривалості її додаткової від­пустки з 7 до 4 календарних днів.

Так, у відповідності зі ст.8 ЗУ «Про відпустки», щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці нада­ється
працівникам з ненормованим робочим днем тривалістю до 7 календарних днів,
згідно списку посад, робіт і про­фесій, визначених колективним договором.

Згідно п.3.12 Колективного договору Красноперекопської ЗОШ № 4, прийнятого
загальними зборами школи

5.01.2001     року й
який діяв до 15.02.2007 року, профспілковий комітет зобов'язується
забезпечувати контроль за по­

рядком надання відпусток директорові школи,
заст.директора школи, секретареві, інженерові техноцентру, бібліоте­

кареві - 7 днів (а.с.33-37).

Доповненням до даного колективного договору, зареєстрованому УТ і СЗН
Красноперекопської міської ради

3.06.2002     року,
п.3.12 договори був доповнений текстом про те, що в список посад, що одержують
додаткову відпуст­

ку, включена посада лаборанта (а.с.30-32).

Оскільки доповненням до колективного договору передбачалося лише право
позивачки на додаткову відпустку, без вказівки її тривалості, то суд уважає,
що, надаючи позивачці щорічні додаткові відпустки в період 2004 - 2006 ро­ків у
кількості 4 календарних днів, адміністрація Красноперекопської ЗОШ № 4 не
порушила її трудові права, тому що діяла відповідно до положень ст.8 ЗУ «Про відпустки» і п.3.9 Колективного договору від 5.01.2001 року.

Дані дії адміністрації школа позивачка своєчасно не оскаржила.

Біля того, як витікає з пояснень позивачці та 3-ї особи ОСОБА_2, між ними
була досягнута усна домовленість про надання ОСОБА_1 додаткової відпустки саме
тривалістю у 4 дні.

На підставі викладеного, доводи ОСОБА_1 про те, що їй була встановлена
додаткова щорічна відпустка в кількості 7 днів згідно доповнення в п.3.12
Колективного договору, є неспроможними, тому що вони суперечать фак­тичним
обставинам у справі.

У відповідності зі ст.83 КЗОТ України, у разі
звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не
використані ним дні щорічної відпустки.

У випадку звільнення, у числі інших осіб, фахівців навчальних закладів, які
до звільнення проробили не менш 10 місяців, грошова компенсація виплачується за
невикористані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їхньої
тривалості.

З матеріалів справи, пояснень сторін й 3-х осіб витікає, що ОСОБА_1
перебувала в черговій відпустці з 10.07.2006 року по 6.08.2006 року, приступила
до виконання трудових обов'язків з 7.08.2006 року.

Оскільки на момент звільнення ОСОБА_1 одержала всі щорічні відпустки, у
т.ч. і додаткові, а після остан­ньої чергової відпустки відробила повних 6
місяців, то компенсація за невикористану відпустку повинна бути випла­чена їй
пропорційно відпрацьованому часу, тобто за 13 календарних днів невикористаної
щорічної основної відпустки й за 2 дні додаткової відпустки.

Таким чином доводи позивачці про те, що розрахунок з нею на не використану
відпустку відповідач - Краснопе-рекопська ЗОШ № 4 - повинний був провести за
повну їх тривалість, не знайшли свого підтвердження під час розгля­ду справи.

З пояснень представників відповідачів, 3-х осіб і матеріалів справи
(а.с.8,131) витікає, що при звільненні ОСОБА_1 була виплачена грошова
компенсація за 13 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в розмірі
70,09 грн.

При таких обставинах, виходячи з положень ч.2 ст.8 ЗУ «Про відпустки», п.3.12 Колективного договору Красно­перекопської ЗОШ № 4 від
5.01.2001 року, доповнення до договору від 3.06.2002 року й з врахуванням того,
що між сторонами в період 2004 -2006 років була досягнута усна домовленість на
надання ОСОБА_1 щорічних додат­кових відпусток тривалістю по 4 календарних дні,
суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право на компенса­цію за 2 дні
додаткової відпустки у розмірі 23,24 грн.

Таким чином, виходячи з положень ст.116,117 КЗПП України, суд вважає, що
середній заробіток за час затримки розрахунку сум, яки оспорюють відповідачі,
складає 371,07 грн (28,06+23,24)грн/30 дн. х 217дн.).

Також, з урахуванням наданих ОСОБА_1 доказів, суд приходить до висновку, що
її позов у частині стяг­нення невиплачених їй сум у вигляді різниці між
мінімальною заробітною платою і отриманими нею сумами матеріа­льної допомоги на
оздоровлення за період 2004-2006 року, яка становить 316,60 грн не підлягає
задоволенню.

Так, відповідно до положення п.4 Постанови КМУ № 134 від 7.02.2001 року,
п.4-б Постанови КМУ № 1298 від 30.08.2002 року, керівники бюджетних установ,
закладів й організацій мають право, у межах фонду заробітної плати,
затвердженого в кошторисах доходів і витрат, надавати працівникам матеріальну
допомогу, у т.ч. і на оздоровлення, у сумі не більш ніж один посадовий оклад у
рік.

З пояснень сторін, 3-х осіб і матеріалів справи (а.с.307-309, 313-317)
виходить, що в період 2004 - 2006 років така допомога ОСОБА_1 надавалася
відповідно до наказів Красноперекопської ЗОШ № 4, у межах фонду заробіт­ної
плати, однак у розмірі меншому, чим її оклад, що не суперечить вищевказаним
положенням Постанов КМУ № 134 КМУ від 7.02.2001 року та № 1298 від 30.08.2002
року.

Крім того, ОСОБА_1 не є педагогічним працівником, а тому не має права на
одержання матеріальної допо­моги на оздоровлення в розмірі посадового окладу й
у порядку, передбаченому ст.57 ЗУ «Про освіту».

При таких обставинах, суд дійшов до висновку про те, що вказані дії
відповідачів відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому підстав
для задоволення позову ОСОБА_1 в цієї частині не має.

У відповідності зі ст.237-1 КЗПП України, власник або уповноважений їм
орган зобов'язаний відшкодувати пра­цівникові моральний збиток, якщо порушення
його законних прав привели до моральних страждань, втраті нормаль­них життєвих
зв'язків і жадають від його додаткових зусиль для організації свого життя.

У результаті порушення відповідачами трудових прав ОСОБА_1 у вигляді
неправильного звільнення, не­правильного нарахування та несвоєчасної виплати
заробітної плати вона змушена докладати додаткові зусилля в ор­ганізації свого
життя, їй були спричинені моральні страждання, збиток від яких, з урахуванням
їх наслідків, підлягає відшкодуванню, на думку суду, у розмірі 500 грн.

Також, задовольняючи позивні вимоги ОСОБА_1, суд вважає, що обов'язок по
виплаті сум, яки підляга­ють стягненню на її користь, слід покласти на
управління освіти Красноперекопської міськради, як на головного роз­порядника
бюджетних коштів, наданих Красноперекопською міськрадою.

У зв'язку з тим, що зміни в наказ про звільнення ОСОБА_1 № 25-до від
28.02.2007 року були внесені, без видання відповідного наказу, директором
Красноперекопської ЗОШ № 4 ОСОБА_4 З березня 2007 року, то суд уважає, що строк
подачі позову про зміну формулювання причини звільнення нею не був пропущений.

Оскільки позивачка, в порушенні ст.60 ЦПК України, не обґрунтувала свої
позов до Красноперекопської міської ради, то суд вважає, що у її позові до
останній слід відмовити.

Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати по повинні бути
покладені на відповідача - управління освіти Красно-перекопської міської ради.

Керуючись Колективним договором Красноперекопської ЗОШ №
4, затвердженим загальними зборами трудово­го колективу 5.01.2001 року й
доповненням до нього від 3.06.2002 року, ст.ст.38 4.3,83,98,116,117, 233, 235
ч.3, 237-1 КЗПП Україна, ст.ст.8,24 ЗУ «Про відпустки», ст.ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати формулювання причини звільнення ОСОБА_1 по ст.38
ч.1 КЗПП України з наступною її змі­ною без видання наказу на звільнення по
ст.38 КЗПП України, за власним бажанням, зазначену в наказі № 25-к від
28.02.2007 року Красноперекопської загальноосвітньої школи № 4, неправильної й
змінити її на «Звільнена за ст.38 ч.3 КЗПП України, за власним бажанням, у
зв'язку з невиконанням уповноваженим власником органом законодавства про працю
й умов колективного договору, з 28.02.2007 року».

Зобов'язати Красноперекопську загальноосвітню школу № 4
Красноперекопської міської ради внести запис в трудову книжку ОСОБА_1 про зміну
формулювання причини її звільнення відповідно до даного рішення суду.

Стягнути з управління освіти Красноперекопської міської
ради на користь ОСОБА_1 1694,17 грн, до складу якої входять - 581,07 грн -
середній заробіток за період затримки розрахунку, у т.ч. спірних сум, 612,20
грн -заборгованість по заробітної платі у зв'язку зі зменшенням доплати за
шкідливі умови праці, 500 грн - у рахунок від­шкодування моральної шкоди, з
урахуванням податків та інших обов'язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - про стягнення
компенсації за невикористану відпустку, зміни дати звільнення, невиплаченої
частини матеріальної допомоги на оздоровлення, про визнання протоколу прове­дення
атестації робочих місць від 30.09.2004 року недійсним, про скасування наказу, у
т.ч. й у задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу позову в
частині оскарження протоколу за результатами атестації робочих місць і
скасування наказу про зменшення доплати за шкідливі умови праці, а також у
позові до Красноперекопської міської ради - відмовити.

Стягнути з управління освіти Красноперекопської міської
ради 51 грн - держмито в доход держави, 30 грн - за інформаційно-технічне
обслуговування судового процесу Красноперекопським міськрайонним судом АР Крим.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подане
в Апеляційний суд АР Крим протягом 10 днів, починаючи з наступного дня після
його оголошення, через Красноперекопський міськрайонний суд АР Крим.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд АР Крим протягом 20
днів після подачі заяви про його апеляційне оскарження через Красноперекопський
міськрайонний суд АР Крим.