код суду 27-02
справа №2-4415/2006
справа №2-875/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26
квітня 2007 року                               Гагарінський
районний суд м.  Севастополя у складі:

головуючого:
судді     Куімова MB.,

при
секретарі:         Шпетної НА.,  Саксоновій А.Г,

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
в   м.  Севастополі
цивільну    справу   за

позовом  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2  про  визнання

недійсним  договору купівлі-продажу,  визнання права  власності на квартиру та зустрічному

позову   ОСОБА_2
до   ОСОБА_1   про
визнання

права власності
на квартиру,    суд,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1,  вточнивши позовні вимоги,  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2  про визнання недійсним договору від 15 січня
2003 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та визнання права власності на
квартиру. Вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько ОСОБА_3,
якому на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. У той же день,  батько позивачки -ОСОБА_4 подав заяву про
прийняття спадщини до Третьої нотаріальної контори М. Севастополя,  де була заведена справа №312/2004.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4,  у зв'язку з
чим,  позивачка звернулася з заявою про
прийняття спадщини до Другої нотаріальної контори м.  Севастополя. У склад спадкового майна входить
спірна квартира АДРЕСА_1,  що раніше
належала ОСОБА_3,  який прийняв
спадщину,  проте не оформив своїх прав
спадкоємця. Відповідно до вироку Ленінського районного суду м.  Севастополя від 15 березня 2006 року за
звинуваченням ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.3  ст. 187,
ч.3  ст. 189,  ч.2
ст. 146,  ч.3  ст. 357,
ч.2  ст. 15 та ч.4  ст. 190 КК України,  відносно померлого ОСОБА_3 були скоєні
злочини,  у ході яких,  був викрадений його паспорт,  вклеєна фотографія іншої особи та від його
імені іншою особою була оформлена підроблена нотаріальна довіреність ВАС 224137
від 14 січня 2003 року за реєстровим №71 про згоду на розпорядження усім його
майном ОСОБА_7. 15 січня 2003 року,
шляхом обману та зловживання
довірою,  на підставі   вказаної
довіреності,  винні

особи розпорядилися квартирою,  уклавши договір купівлі-продажу між ОСОБА_7,  що діяла від імені ОСОБА_3,  а також відповідачкою ОСОБА_2 . Крім
цього,  на цей час,  позивачка ОСОБА_1 фактично володіє та
користується спірною квартирою,  несе
витрати з її утримання та подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної
контори. ОСОБА_2  звернулася до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2
мотивовані тим,  що 15 січня 2003
року між ОСОБА_2  та представником
ОСОБА_3 - ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири;
договір був укладений у нотаріальної формі,
нотаріусом перевірені дієздатність та повноваження представника ОСОБА_7.
ОСОБА_2  передала гроші за квартиру та
сплатила значні борги за комунальні послуги по квартирі та є добросовісним
набувачем,  оскільки квартиру набула
відкрито,  добросовісно та на платної
підставі.

У
судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_9 позовні вимоги
підтримав у повному об'ємі,  проти
зустрічних позовних вимог заперечував.

У
судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_10  проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала у
повному об'ємі та просила задовольнити зустрічний позов.

Суд,  заслухавши сторони,  вивчивши матеріали справи,  дійшов висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню,  а зустрічний
позов ОСОБА_1 відхиленню з таких підстав.

Відповідно
до ч.1  ст. 48 ЦК України ( у
редакції 1963 року),  недійсною є така
угода,  яка не відповідає вимогам
закону,  у тому числі,  що ущемляє особисті чи майнові права
неповнолітніх дитин. Згідно із  ст. 57 ЦК України ( у
редакції 1963 року),  угода,  укладена внаслідок обману,  насильства,
погрози,  зловмисної угоди
представника однієї сторони з другою стороною,
а також угода,  яку громадянин був
змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких
обставин,  може бути визнана недійсною за
позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації. Якщо
угода визнана недійсною з однієї з зазначених підстав,  то потерпілому повертається другою стороною
все одержане нею за угодою.

У
судовому засіданні встановлено,  що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3,  що був
дядьком позивачки ОСОБА_1 та якому на праві власності належала квартира
АДРЕСА_1. 22 квітня 2004 року ОСОБА_4,
що є батьком позивачки,  звернувся
з заявою про прийняття спадщини до Третьої нотаріальної контори м.  Севастополя,
де була заведена спадкова справа №312/2004,  що підтверджується копією заяви та
повідомлення нотконтори. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4,  у зв'язку з чим,  10 серпня 2005 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до Другої нотаріальної контори м.
Севастополя із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4,  що підтверджується копією відповідної заяви.
Відповідно до вироку Ленінського районного суду М. Севастополя від 15 березня
2006 року,  що набув законної сили,  за звинуваченням ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.3  ст.
187,  ч.3
ст. 189,  ч, 2  ст. 146,
ч.3  ст. 357,  ч.2
ст. 15 та ч.4  ст. 190 КК
України,  відносно померлого ОСОБА_4 були
скоєні злочини,  у ході яких,  був викрадений його паспорт громадянина,  вклеєна фотографія іншої особи,  після чого,
від його імені іншою особою була оформлена підроблена нотаріальна
довіреність ВАС 224137 від 14 січня 2003 року за реєстровим №71 про згоду на
розпорядження усім його майном на ім'я ОСОБА_7. 15 січня 2003 року,  шляхом обману та зловживання довірою,  на підставі вказаної довіреності,  винні особи розпорядилися спірною
квартирою,  уклавши договір
купівлі-продажу між ОСОБА_7,  що діяла за
довіреністю від імені ОСОБА_3,  а також
відповідачкою ОСОБА_2 .

Спірна
квартира фактично була продана за 7.000 доларів США,  що
підтверджується копією розписки
ОСОБА_7,   що знаходиться    у матеріалах справи та поясненнями

представника
відповідача. Проте,  відповідно до
договору купівлі-продажу квартири від 15 січня 2003 року,  у тексті договору було вказано про продаж
квартири за 7.500 гривень,  що
підтверджується копією договору. З пояснень представника відповідача
ОСОБА_10  у судовому засіданні
убачається,  що у тексті договору
сторонами була занижена ціна,  за яку
була здійснена   продаж квартири.

Таким
чином,  суд дійшов висновку,  що спірний договір купівлі-продажу квартири
не відповідає вимогам цивільного законодавства України,  оскільки був укладений внаслідок обману,  а також особою,  яка не мала належних повноважень. Крім
цього,  виходячи з того,  що сторони по договору фактично навмисно
занизили ціну,  за яку була здійснена
продаж квартири,  суд вважає,  що вказаний договір також порушує інтереси
держави та суспільства.

Доводи
представника відповідача ОСОБА_10,  що
ОСОБА_2  є добросовісним набувачем у
судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та знаходяться у протиріччі з
іншими доказами по справі,  у зв'язку з
чим,  зустрічний позов   підлягає відхиленню.

Позовні
вимоги ОСОБА_1,  у частині визнання права
власності на спірну квартиру,  підлягають
виділенню у самостійне провадження та роз'єднанню з основним позовом,  оскільки їхній спільний розгляд ускладнює
розгляд справи та потребує залучення нових осіб - відповідних спадкоємців   та нотаріальної контори.

Керуючись  ст.
ст.  48,  49,
57,  59,  63 Цивільного Кодексу України ( за редакцією
1963 року),   ст.  ст.
215,  216,  231,
257,  330,  334 Цивільного Кодексу України ( за редакцією
2003 року),   ст.  ст.
10, 60,  ч.3  ст.
88,  185,  208,
212-215   ЦПК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати
недійсним договір від 15 січня 2003 року купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_7 та
ОСОБА_2,  посвідчений приватним
нотаріусом Севастопольського нотаріального округуОСОБА_11 та зареєстрований у
реєстрі за №62.

У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності
на квартиру АДРЕСА_1,  - відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачене державне мито в сумі 51 гривні та витрати
з інформаційно-технічного розгляду цивільної справи в сумі 30 гривень,  а разом 81 гривню.

Рішення
суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.  Севастополя через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку   ч.4  ст. 295 ЦПК України.

РІШЕННЯ
ЗАКОННОЇ СИЛИ НЕ НАБРАЛО.