АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа
№33ц-874кс/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11
грудня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

Буренкової К.О.,  Довжук Т.С. ,  Козаченка В.І.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Новомиргородської центральної
районної лікарні Кіровоградської області (далі - Новомиргородська ЦРЛ) про
поновлення на роботі,  стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області від 24 жовтня 2005 р. та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 23 грудня 2005 p.,

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2005 р. ОСОБА_1 пред'явив у суді позов про поновлення його на роботі
лікарем-хірургом Новомиргородської ЦРЛ,
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування
15000 грн. моральної шкоди.

Рішенням
Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2005 p.,  залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 23 грудня 2005 р.,
в задоволенні позову відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись
на неповне з'ясування судами обставин справи,
невірну оцінку зібраних доказів,
неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм
процесуального права,  просить скасувати
ухвалені по справі судові рішення,  а
справу направити на новий розгляд.

Розглянувши
касаційну скаргу,  колегія суддів дійшла
висновку,  що підстави для перегляду
оскаржених судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судами встановлено,  що з 30 березня
1999 р. до 20 липня 2005 р. позивач працював

головним    лікарем     Новомиргородської    ЦРЛ,
коли    розпорядженням    голови

Новомиргородської
райдержадміністрації був відсторонений від виконання вказаних обов'язків на
період досудового слідства та розгляду кримінальної справи по його
обвинуваченню в суді.

Оскільки
позивачем не доведено,  що після його
усунення з посади головного лікаря він був прийнятий на роботу
лікарем-хірургом,  то районний суд,  встановивши зазначені обставини справи та
надавши їм вірну правову оцінку,
обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Апеляційний
правильно суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив його
рішення без змін.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

2

Згідно  ст.  335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення судів ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України та Законом України „Про
внесення змін до Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2005 р.
та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2005 p.,  - залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.