Справа
№2-1551/2007
РІШЕННЯ ІМЕНБМУКРАЇНИ

24 вересня 2007 року                                                                       м.
Запоріжжя

Орджонікідзевській
районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Геєць Ю.В. при секретарі
Зеленюк Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Запоріжжя про зобов'язання до відшкодування додаткових витрат, пов'язаних з
перебуванням на стаціонарному лікуванні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом.

У позові позивач
зазначив, що 06.07.2006 року в результаті повторного медичного освідування
обласною медико-соціальною експертною комісією № 3, йому була встановлена третя
група інвалідності та 50% втрати професійної працездатності, безстроково. З
22.01.2007 року по 06.02.2007 року він знаходився на стаціонарному лікуванні у
відділенні профпатології Запорізької обласної клінічної лікарні. В ході курсу
лікування позивач був змушений придбати за власні кошти призначені лікарями
медичні препарати. Після виписки з стаціонарного лікування позивач звернувся до
відповідача з вимогою відшкодувати йому понесені витрати на придбання ліків.
Однак відповідач своєю постановою про відшкодування витрат на медичну та
соціальну допомогу від 03.03.2007 року № 2824 по суті відмовився відшкодувати
понесені позивачем витрати, пов'язані з перебуванням на стаціонарному
лікуванні, мотивуючи тим, що потреба у такому лікуванні не встановлена МСЕК. У
зв'язку з чим позивач звернувся у обласний центр медико-соціальної експертизи,
для встановлення такої потреби. 25.07.2006 року обласним центром МСЕ така
потреба була встановлена позивачу. Однак позивач повторно відмовився
відшкодувати понесені позивачем витрати, пов'язані з перебуванням на
стаціонарному лікуванні, мотивуючи неправомірністю рішення МСЕК, запропонувавши
провести освідування позивача повторно. У зв'язку з чим позивач повторно
пройшов обстеження в спеціалізованому Українському державному НДІ
медико-соціальних проблем інвалідності м. Дніпропетровська, де позивач знаходився з 25.10.2006 року по 07.11.2006 року.
Однак відповідач відмовив відшкодовувати витрати на додаткову допомогу,
оскільки вважає, що висновок МСЕК не відповідає висновкам УДНД1ССП1. Позивач
вважає дії відповідача незаконними, тому просить зобов'язати відповідача
відшкодувати йому додаткові витрати на придбання ліків в період стаціонарного
лікування у відділенні профпатології Запорізької обласної клінічної лікарні с
22.01.2007 року по 06.02.2007 року в розмірі 1101 грн. 85 коп., стягнути
моральну шкоду в розмірі 5000 грн., крім того, позивач просить зобов'язати
відповідача до відшкодування додаткових витрат пов'язаних з перебуванням на
стаціонарному лікуванні на період встановлений висновком МСЕ.

В судовому
засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просять
задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник
відповідача позов не визнав, просять відмовити в його задоволенні, з тих
підстав, що в порушення діючого законодавства через певний час після надання
потерпілому у відділення Фонду виписки з акту огляду МСЕК про результати
визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у
додаткових видах допомоги та призначення на цій підставі виписки страхових
виплат, МСЕК внесено доповнення щодо потреби в додаткових видах допомоги в
довідку МСЕК без переогляду.

2

Заслухавши
пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши
обставини справи, оцінивши у сукупності письмові докази, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. З ЦГЖ України кожна особа має право в порядку
встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 11
ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або
юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих
сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.

Відповідно до
ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» (надалі Закон), Фонд соціального страхування
від нещасних випадків фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, в тому
числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний
сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, санаторно-курортне
лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них
визначено висновками МСЕК. Витрати на ліки, лікування, протезування (крім
протезів з дорогоцінних металів), придбання санаторно-курортних путівок,
предметів догляду за потерпілим визначаються на підставі виданих лікарями
рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків про їх вартість.

Потреба у
додаткових видах допомога ОСОБА_1 визначена випискою з акту огляду МСЕК про
визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у
додаткових видах допомоги № 001815 та довідкою про результати визначення
ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових
видах допомоги НОМЕР_1 від 06.07.2006 року (а.с. 6).

Витрати понесені
ОСОБА_1 на придбання ліків на період знаходження на стаціонарному лікуванні
визначені довідкою виданою КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» від
05.02.2007 року № 718 (а.с. 17), та підтверджуються чеками на придбання
медикаментів на суму 1101 грн. 85 коп. (а.с. 18-23).

Допита в
судовому засіданні в якості спеціаліста головний лікар (головний експерт)
обласного Центру МСЕ ОСОБА_2 пояснила, що порушень при внесенні змін до довідки
про результати визначення ступеня втрати
професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах
допомоги МСЕК допущено не було, підставою внесення змін стало звернення ОСОБА_1

Постановою від
03.03.2007 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Запоріжжя ОСОБА_1 відмовлено у відшкодуванні витрат на медичну та соціальну
допомогу, з тих підстав, що висновок МСЕК не відповідає висновкам УДНДІССПІ.

Відповідно до
ст. 37 Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків може відмовити
у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали
місце:

1)  навмисні дії потерпілого, спрямовані
на створення умов для настання страхового

випадку;

2) подання роботодавцем або потерпілим
Фонду соціального страхування від нещасних

випадків свідомо
неправдивих відомостей про страховий випадок;

3)  вчинення   застрахованим   умисного
злочину,   що призвів до настання
страхового

випадку.

Фонд соціального
страхування від нещасних випадків може відмовити у виплатах і наданні соціальних
послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не   визнаний пов'язаним з виробництвом.

З огляду на
викладене, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Запоріжжя безпідставно відмовило позивачу у виплаті додаткових витрат,
пов'язаних з перебуванням на стаціонарному лікуванні.

3

Таким чином, суд
вважає, що відповідачем не надано достатньо доказів, які спростовують вимоги
позивача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування додаткових
витрат пов'язаних з перебуванням на стаціонарному лікуванні у розмірі 1101 грн.
85 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до
ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою
для відповідальності, встановленої законом.

Позовні вимоги
про зобов'язання відповідача до відшкодування додаткових витрат пов'язаних з
перебуванням на стаціонарному лікуванні на період встановлений висновком МСЕ не
підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів неправомірності
дій відповідача на майбутнє, ухвалення рішення в цій частині призведе до
неможливості виконання рішення суду в рамках даної цивільної справи.

Відповідно до
ст. 1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995
року № 4 із змінами від 25.05.2001 року № 5 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода заподіяна фізичній
особі неправомірними діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка
заподіяла шкоду. Одночасно суди повинні з'ясовувати, чи підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового
характеру. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких
зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх з тривалість, можливість
відновлення тошо) та з урахуванням інших обставин.

Проте, позивачем
не надано конкретних фактів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань та
не надано належних доказів. За таких обставин, суд вважає, що підстав для
відшкодування моральної шкоди позивач не надав, а тому в цій частині у
задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.
З, 10, 11, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 225-228 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.
34, 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Запоріжжя про зобов'язання до відшкодування додаткових витрат, пов'язаних з
перебуванням на стаціонарному лікуванні - задовольнити частково.

Зобов'язати
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Запоріжжя
відшкодувати ОСОБА_1 додаткові витрати, пов'язаних з перебуванням на
стаціонарному лікуванні у розмірі 1101 грн. 85 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області
через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.