Справа № 2-92 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04 червня 2007
року   Гірницький районний суд м.  Макіївки Донецької області

у складі:
головуючого - судді Алексєєнко І.П.

при секретарях
-       Чернієнко О.О. Зеленської О.Г.

З участю
представників сторін -

адвокатів -
ОСОБА_1 ОСОБА_2

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.  Макіївці справу за позовомОСОБА_3 до ОСОБА_4
про захист права власності і усунення перешкод у здійсненні права власності та
по зустрічному позову ОСОБА_4 доОСОБА_3 про визнання нерухомого майна спільною
сумісною власністю подружжя,  про
визначення часток у спільній сумісній власності подружжя і про визнання права
власності на Ѕ частку будинку і усунення перешкод у здійсненні права
користування і розпорядження майном,

Встановив:

У
вересні 2006 року ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом доОСОБА_4 про захист її права власності на
жилий будинок АДРЕСА_1 і просила визнатиОСОБА_4 втративши право
користування вказаним жилим будинком.  У
ході судового розгляду справи ОСОБА_3
уточнила свої позовні вимоги і просила захистити її право власності на
жилий будинокАДРЕСА_1,  шляхом
зняттяОСОБА_4 з реєстраційного обліку за вказаною адресою у її будинку,  посилаючись на те,  що він тимчасово прописаний у її
будинку,  але тривалий час не
проживає,  а його реєстрація у її будинку
перешкоджає їй здійснювати її право особистої власності.

ОСОБА_4  звернувся до ОСОБА_3
із зустрічним позовом про визнання нерухомого майна - жилого
будинкуАДРЕСА_1 їх спільною сумісною власністю подружжя,  про визначення часток у спільній сумісній
власності і про визнання за ним права власності на 1/г частку у цьому будинку і
усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження цим майном,  посилаючись на те,  що вони з ОСОБА_3 проживали однією сім'єю і
купили недобудований будинок за сумісні кошти і що він власним трудом і за
отриманні від сумісної праці гроші добудували разом із ОСОБА_3вказаний
будинок,  який є їх спільною сумісною
власністю.

У
судовому засіданні позивачка ОСОБА_3
показала,  що з відповідачем вони
перебували у зареєстрованому шлюбі і від сумісного життя мають дочкуОСОБА_5,
1987 року народження. 17 червня 1991 року вони розірвали
шлюб і вже не жили однією сім'є і не вели спільного господарства. 13 січня 1993
року за власні кошти,  які вона мала від
продажу квартири і за гроші,  що їй дала
мати від продажу свого будинку у Криму,
вона купила недобудований будинок АДРЕСА_1 Цей будинок вона сама
добудувала і у 1995 році переселилася у будинок разом з дітьми : дочкоюОСОБА_5 і її сином від
першого шлюбу ОСОБА_6Від продажу квартири на мікрорайоні "Зелений"
м.  Макіївки,  яка була приватизована ними разом із
прописаним та ОСОБА_4
,  вона йому сплатила гроші. ОСОБА_4неодноразово
одружувався,  жив у різних жінок. А у
1997 році він став ходити до них і просився,
щоб

2

вона його
прийняла жити,  вона йому повірила,  бо кохала і вони мають спільну дитину,  тому і прописала його у своєму будинку як
свого співмешканця. Ніяких угод про сумісну власність чи про часткову власність
вони ізОСОБА_4 не укладали,  якщо він
щось і допомагав у будинку при його добудові,
то це він робив з власної ініціативи,
але вона наймала людей для виконання робіт і сама робила ремонт. У
лютому 1998 рокуОСОБА_4 пішов від неї,
бо він своєї поведінки не змінив,
пив,  гуляв,  не утримував сім'ю і з того часу вони більше
ніколи не жили разом.  Вона їздила з 1999
року на заробітки у Італію,  дітей
доглядали її знайомі,  яких вона наймала.
їй відомо,  що у будинокОСОБА_4 приходив
до дочки і вона їй казала,  щоОСОБА_4 у будинок
приводив своїх жінок,  вчиняв лайки у
стані сп'яніння. На теперішній часОСОБА_4 проживає разом з ОСОБА_7 на мікрорайоні
"Зелений" і вона має намір забрати у неї будинок,  томуОСОБА_4 звернувся до
суду із зустрічним позовом.  Зустрічний
позовОСОБА_4 вона не визнає,  бо йому
було відомо,  що шлюб вони розірвали ще у
1991 році і ніякого спільного майна вони не мають. Просила задовольнити її
позов і захистити її право власності на будинок,  знятиОСОБА_4 з реєстраційного обліку за
місцем її мешкання у будинкуАДРЕСА_1,  а
у задоволенні позовуОСОБА_4 про визнання цього будинку їх спільною сумісною
власністю як подружжя та про визнання за ним права власності на і4 частку цього
будинку відмовити,  бо він на цей будинок
не має ніякого права.

Відповідач
і позивач по зустрічному позовуОСОБА_4 позов ОСОБА_3 не визнав і у судовому
засіданні пояснив,  що з 1984 року вони з
ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі і мають дочку ОСОБА_5,  1987 року народження. Вони разом жили у
будинку АДРЕСА_2,  туди ж позивачка привезла
і свою маму з Криму,  бо остання хворіла.
Він працював на шахті імені Леніна і узнав,
що ОСОБА_8 продавав свій недобудований будинок АДРЕСА_1. Вони порядились
з ОСОБА_3 і вирішили купити цей будинок,
про умови купівлі будинку з ОСОБА_8 домовлявся він і гроші він йому
віддав,  але він працював на шахті і вони
з ОСОБА_3 їздили на заробітки,  він
довіряв дружині і тому вони оформили купівлю будинку на позивачку. Тоді вони з
Польщі привезли долари і віддали за будинок 1 тисячу доларів,  а задаток він давав ОСОБА_8 у кінці 1991 року
ще рублями - 2500-3000 рублів. Будинок був на 50% готовий,  тому вони його добудовували,  гроші заробляли разом,  їздили на заробітки,  торгували. У 1995 році вони разом продали
свою квартиру і переїхали у будинок. У 1996 році він дізнався,  що розведений з ОСОБА_3,  бо його у суд не викликали,  він отримав свідоцтво про розірвання
шлюбу,  не надав цьому уваги,  бо вони все одно жили разом.  Позивачка їздила на заробітки в Італію і в
2002 році вона йому сказала,  що любить
араба,  він щоб помститися ОСОБА_3 ,  одружився з ОСОБА_9,  але вони не жили,  а ОСОБА_3 сама приїхала і розлучила їх. Вони
продовжували жити разом однією сім'єю і разом добудовували будинок,  він особисто добудував 2 поверх у
будинку,  робив огорожу,  зливну яму,
проводили газ,  міняли вікна,  сантехніку,
вони і людей наймали і самі працювали у будинку,  все робили разом.  У квітні 2005 року вони поїхали на заробітки
у Геленджик з сином ОСОБА_3 ОСОБА_6,  який його визнавав за свого батька. А у травні 2005 року ОСОБА_3 поїхала на
роботу в Італію. Він повернувся додому і жив з дітьми у будинку. Перед новим
роком приїхала і ОСОБА_3,  а у січні 2006
року вони поскандалили,  вона його
вигнала,  викликала робітників
міліції,  його побили і вигнали з
будинку. Тобто він не живе у будинку не з власної волі,  а тому що його вигнали. Він вважає,  що будинок є їх спільною сумісною
власністю,  бо розірвавши шлюб,  вони продовжували жити однією сім'єю і вели
спільне господарство,  за спільні доходи
вони добудували цей будинок і він вважає,
що йому належить 1/2 частка у будинку. Оскільки ОСОБА_3 його у будинок
не пускає,  забрала ключі,  вигнала і не віддає його паспорт і особисті
речі,  то цим вона перешкоджає йому у
здійсненні його права власності на спільне майно і не дає йому можливості
користуватися будинком.  Просить усунути
ці перешкоди,  визнати будинок АДРЕСА_1

3

їх з ОСОБА_3 спільною
сумісною власністю подружжя, визначити його частку у спільному майні як Ѕ
частку будинку,  визнавши його право
власності на цю частку у будинку. У позові ОСОБА_3 просить відмовити,
бо він має право на Ѕ частину спірного будинку і не живе у будинку з
січня 2006 року у зв'язку з поважними причинами,  бо позивачка його вигнала.

Третя
особа - представник відділу громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб
Гірницького району м.  Макіївки у судове
засідання не з'явився,  згідно
листа,  просили справу розглянути у їх
відсутності,  вирішивши спір на розсуд
суду.

Суд,  вислухавши пояснення сторін та їх
представників,  заслухавши показання
свідків і дослідивши надані докази,
дійшов до висновку,  що позов ОСОБА_3 з врахуванням
його уточнення є обґрунтованим і підлягає задоволенню,  а зустрічний позовОСОБА_4 задоволенню не
підлягає з таких підстав:

Судом
встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 березня 1987 року і від сумісного життя
вони мають дочкуОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно
рішення Гірницького районного суду м.
Макіївки від 19 вересня 1990 року,
яке набрало законної сили,  шлюб
між ОСОБА_3 таОСОБА_4 було розірвано,  а
17 червня 1991 року ОСОБА_3 було отримано свідоцтво про розірвання шлюбу з
ОСОБА_4,  тобто,  було зареєстровано розлучення в органах
запису актів громадянського стану і за діючим на той час законодавством (  ст. 44 Кодексу Країни про шлюб і сім'ю
),  шлюб між сторонами було розірвано 17
червня 1991 року.

Доводи
відповідачаОСОБА_4 проте,  що він про
розірвання шлюбу з позивачкою дізнався лише у 1996 році,  коли сам отримав у органах РАГС свідоцтво про
розірвання шлюбу,  суперечать рішенню
суду від 19 вересня 1990 року,  оскільки
у рішенні зазначено,  щоОСОБА_4 не
з'явився у судове засідання,  але подав
заяву,  у якій просив справу розглянути у
його відсутності,  позов визнав і був
згоден на розірвання шлюбу з ОСОБА_3 (а.с.
45 )

Отже,  суд виходить з того,  що відповідачеві було відомо про розірвання
шлюбу між ним і позивачкою саме у вересні 1990 року і він був усвідомлений про
наслідки розірвання шлюбу,  про що він
заявив у судовому засіданні при розгляді названої справи.

Згідно
договору купівлі-продажу від 13 січня 1993 року,  посвідченого державним нотаріусом П"ятої
Макіївської державної нотаріальної контори,
ОСОБА_8 продав,  а ОСОБА_3 купила
недобудований,  готовністю 51 %,  будинок № 87,
до якого належить огорожа,  що
знаходиться у місці АДРЕСА_1. Продаж було вчинено за 15 000 карбованців,  які продавець отримав повністю до підписання
цього договору.

Як
встановлено в судовому засіданні,  цей
недобудований будинок був добудований протягом 1993-1996 років і прийнятий до
експлуатації та зареєстрований у цілому на праві особистої власності за ОСОБА_3 у Макіївському
БТІ,  про що зроблено запис у реєстрову
книгу № 245 за реєстровим НОМЕР_1 від 19 грудня 1996 року. (а.с.  11 )

Згідно
копії домової книги на будинок АДРЕСА_1,
у будинку прописна з 04 лютого 1997 року позивачка ОСОБА_3,  з 07 лютого 1997 року прописаний
ОСОБА_6,  з 24 лютого 2004 року зареєстрованаОСОБА_5,  з 04 листопада 1997 року прописаний
відповідачОСОБА_4 ( а.с.  6 )

У
судовому засіданні позивачка заявила,  що
спірний будинок придбала за власні кошти і за кошти,  які отримала від матері ОСОБА_10,  яку перевезла з Криму до себе,  а у Криму мати продала будинок,  а гроші віддала їй.

Згідно
копії довідки ( а.с.  38 ) ОСОБА_3 ( народжена
ОСОБА_3 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_2у Красногвардійському районі Автономної

4

Республіки Крим
України,  мати якої ОСОБА_10,  яка померла у м.  Макіївці Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_3,  про що свідчить копія свідоцтва про смерть.

Як
вбачається з копії договору купівлі - продажу від 18 грудня 1989 року ОСОБА_10
продала належний їй будинок АДРЕСА_3,
продаж вчинено за 6800 рублів.

Свідок
ОСОБА_11 показала,  що мешкає по
сусідству з позивачкою ОСОБА_3,  яка у 1995 році з дітьми вселилася у будинок АДРЕСА_1 і
казала,  що їй треба ще почати та
закінчити добудовувати цей будинок. Вона бачила як ОСОБА_3 сама виконувала
у будинку важку роботу ,  штукатурила
стіни,  наймала людей,  які робили кришу та іншу роботу. Зі слів
позивачки їй відомо,  що вони на
мікрорайоні "Зелений" продали квартиру,  а також,
що її мати ,  яка померла,  продала будинок у Криму і ці гроші ОСОБА_3 витрачала на
добудову названого будинку. Вона по розмовам зрозуміла,  що у позивачки був чоловік,  але вони розійшлися і не жили разом.  Вона також неодноразово приходила у будинок і
ніколи там відповідача або його речей не бачила. їй також відомо,  що ОСОБА_3
їздила на заробітки в Італію,  а діти
залишалися з її кумою ОСОБА_12.

СвідокОСОБА_13
показала,  що її двоюрідна сестра ОСОБА_3 продала квартиру
на мікрорайоні "Зелений" і купила недобудований будинок
АДРЕСА_1,  а ще їй мати дала гроші від
продажу свого будинку у Криму. З своїм колишнім чоловікомОСОБА_4 позивачка
офіційно розійшлася ще у 1990 році. ОСОБА_3
сама добудовувала будинок,  наймала людей
і її чоловік до смерті допомагав позивачці обкладати будинок. З відповідачем ОСОБА_3 помирилася у
1997 році,  вже будинок був
добудований,  а у 1998 році вони знову
розійшлися. ОСОБА_3 їздила
на заробітки за кордон,  а дітей залишала
на жінку,  якій платила за догляд за
дітьми.ОСОБА_4 приходив у будинок провідував свою дочку ОСОБА_5,  але з ОСОБА_3
вони однією сім"єю не жили.

Свідок
ОСОБА_14 показала,  що вони з ОСОБА_3 проживали раніше
у одному будинку АДРЕСА_2. У 1989 році ОСОБА_3
привезла з Криму свою маму,  яку доглядала.
У 1990 році вони з ОСОБА_4
розішлися,  де він жив невідомо. ОСОБА_3 з дітьми купила
собі недобудований будинок. їй відомо,
що у Криму мати позивачки продала квартиру і вони також продали квартиру
і були гроші ,  щоб добудувати будинок. У
куплений будинок ОСОБА_3
переїзджала з дітьми,  бо мати
померла у січні 1995 року,  а відповідач
тоді з ними не жив.

СвідокОСОБА_5 показала,  що вони з батьками і братом жили на
мікрорайоні АДРЕСА_2 Батьки розлучилися і не жили разом з 1990 року. У кінці
1995 року вони з мамою і братом ОСОБА_6 переїхали у будинок,  який купила їхня мама,  на вулицю АДРЕСА_1,  де і проживають до теперішнього часу. Батько
у будинок не переселявся,  він тільки
приходив у будинок зі своїми жінками. Менше ніж рік, ОСОБА_4 проживав у будинку
десь у 1997 році,  бо вони з мамою
помирилися,  але потім він пішов до іншої
жінки. Коли мама їздила на заробітки,  з
ними була жінка,  яку мама наймала
доглядати за ними,  іноді приходив і
батькоОСОБА_4,  вона його не могла не впускати у будинок,  бо він її батько.ОСОБА_4 теж їздив на
заробітку за кордон,  але куди і коли їй
невідомо. Вона також була маленька і не знає,
хто і коли добудовував будинок,
знає,  що мама наймала людей і
сама робила ремонт,  чи робив щось
батько,  не пам"ятає.

Свідок
ОСОБА_6 показав,  що його колишній
вітчимОСОБА_4 проживав
з ними у квартиріАДРЕСА_2,  потім вони з
мамою розійшлися десь у 1989-1990 роках і він пішов від них. З ними також жила
і бабуся ОСОБА_10,  яка у Криму продала
свій будинок і вони з мамою мріяли купити у місті Макіївці будинок. Мати ОСОБА_3 купила
недобудований будинок по вулиціАДРЕСА_1який стала добудовувати сама і наймала
людей. У січні 1995 року померла їхня бабуся,
а у листопаді 1995 року вони з мамою і сестрою переїхали жити у

5

будинок АДРЕСА_1,  а квартиру продали і жили у будинку і
добудовували його.ОСОБА_4
на той час з ними не жив і не приймав участь у будівлі будинку. У 1997 році
мати помирилася зОСОБА_4
і він прийшов до них жити,  але
прожив у будинку десь 3-4 місяці і знову пішов від них.ОСОБА_4 приходив потім у
будинок я. Провідував свою дочку ОСОБА_5. Крім того,  вони з ним спілкувалися,  бо робили разом на будівлях,  він брав його на заробітки у Геленджик,  але однією сім'єю вони з мамою не жили.

Свідок
ОСОБА_15 показала,  що проживає у будинку
№ 36,  що навпроти будинку АДРЕСА_2,  де жила і ОСОБА_3 з дітьми і мамою,
а з чоловікомОСОБА_4
вони розійшлися у 1989-1990 роках,  у
скорості,  як вона привезла з Криму свою
мати. У Криму мати продала свій будинок і ОСОБА_3
тут купила недобудований будинок по вулиці АДРЕСА_1. У січні 1995 року її мати
померла і вони продали квартиру на мікрорайоні "Зелений",  а самі з дітьми переїхали у будинок. Будинок
вони добудовували,  позивачка наймала
людей. Вона з чоловіком,  сусідка
ОСОБА_16 з чоловіком і ще сусіди допомагали ОСОБА_3 з дітьми перевозити речі у
будинок. її чоловіка ОСОБА_4 не було,  бо
він з ними не жив. Потім у 1999 році вона доглядала дітей ОСОБА_3,  а саме ОСОБА_5,  бо
ОСОБА_6 вже тоді працював. Вона їм прала,
готовила їжу,  вбирала у будинку,  бо ОСОБА_3
поїхала на заробітки в Італію,  у
будинку ОСОБА_4 . не
було,  він там не проживав. Вона ходить у
гості до ОСОБА_3 і
знає,  що у 2005 році вони робили ремонт
у будинку,  тамОСОБА_4 не жив і ніякого
ремонту не робив,  бо вона цього не бачила.

Свідок
ОСОБА_17  показав,  що він знаєОСОБА_4 4 роки,  він з ним працював і знає,  що у нього є дружина і дочка,  а також син ОСОБА_6,  якого він також брав із собою на роботу. Він
бачив також,  щоОСОБА_4 через ОСОБА_18
передавав з заробітків з Геленджику дочці у м.
Макіївку гроші 1000 гри. У 2005 році до від'їзду на заробітки у Геленджик,  він бачив якОСОБА_4
у будинку АДРЕСА_1 на другому поверсі клеїв шпалери,  клав плитку,
стіни штукатурив. Зі слів ОСОБА_4 йому відомо,  що
ніби то вони цей будинок купили разом з дружиною ОСОБА_3. яка була на
заробітках в Італії Потім йому відомо,
щоОСОБА_4 пішов від дружини до іншої жінки на ім'яОСОБА_7,  а ОСОБА_3 сказала,  що поверне свого чоловіка.

Свідок
ОСОБА_19 показав,  що вони дружили з
ОСОБА_4  і він у їхньому будинку був
разів 5-7 і знає,  що він разом з
дружиною,  дочкою і сином дружини від
першого шлюбу жили у цьому будинку. Вперше ОСОБА_3 він побачив у січні 2006
року,  коли вона приїхала з Італії,  а він прийшов у гості до ОСОБА_4,  по їх відносинам,  він подумав,
що вони подружжя,  вони нормально
спілкувалися. А потім він дізнався,  що
ОСОБА_4живе з іншою жінкою ОСОБА_7 на мікрорайоні "Зелений".Він
підтверджує,  що коли вони робили із
ОСОБА_4,  то він додому їздив у будинок
АДРЕСА_1,  це у 2005 році.

Свідок
ОСОБА_20 показала,  що вона знайома
зОСОБА_4 з 2005
року,  вони з ним зустрічаються,  але однією сім'єю не живуть. Він повідомив
її,  що в нього є дружина і є дочка та
син. Коли вони стали зустрічатися з ОСОБА_4
,  то його діти приходили до неї у гості
і вона була у гостях у будинку АДРЕСА_1. КолиОСОБА_4 був на
заробітках у Геленджику,  то його дружина залишила дітей і сама
поїхала в Італію,  за щоОСОБА_4 дуже переживав.
Щодо будинку,  то вона знає зі слів їх
кума ОСОБА_12,  що будинок вони купили
разом і його добудовували,  що сам
ОСОБА_21 у них робив. Вони зОСОБА_4 розшукали батьків ОСОБА_8,  які підтвердили,  що самеОСОБА_4 домовлявся про купівлю у ОСОБА_8 недобудованого
будинку АДРЕСА_1. 01 січня 2006 року приїхала ОСОБА_3 з Італії і сказала ОСОБА_4
,  щоб він залишив ключі і пішов з
дому,  тобто вона його вигнала. А
колиОСОБА_4 25
лютого 2006 року прийшов у будинок, то його побили робітники міліції,  яких викликала ОСОБА_3 Вони зверталися у міліцію і у прокуратуру,  алеОСОБА_4 не захотів далі нікого притягати до відповідальності.

6

Свідок ОСОБА_21
підтвердив,  що його син і невістка
ОСОБА_3 тривалий час перебували у зареєстрованому шлюбі і жили однією
сім"єю. Вони разом робили і заробляли гроші на будинок,  разом вони і добудовували цей будинок. І він
також допомагав будувати будинок,
привозив рейси,  бетон,  затяжки,
це було у 1995 році. Син з ОСОБА_3разом
їздили в Італію на заробітки,  їх дочка
була вдома чи у їхньої куми. Йому стало відомо,
що син і ОСОБА_3 розірвали
шлюб,  коли не пам"ятає,  але йому казали,  що так їм потрібно,  щоб менше платити за будинок. Він також
знає,  щоОСОБА_4 з другом побудували біля
будинку гараж,  коли не пам"ятає. У
2006 роціОСОБА_4
пішов від дружини,  чого так сталося
йому невідомо.

Свідок
ОСОБА_22 показав,  що зОСОБА_4 вони у 1990 році
разом працювали на шахті імені Леніна і він знає ,  що недобудований будинок по вулиці АДРЕСА_1
продавав ОСОБА_8,  аОСОБА_4
купив. Він разом із ОСОБА_4і його
дружиною ОСОБА_3 у 1991-1992
роках їздили з товаром до Польщі,  вони
заробляли гроші на будинок. Від самого ОСОБА_8
він чув,  що гроші за будинок -
залишок віддали ОСОБА_4у
доларах в 1992 році,  бо ОСОБА_8 мав виїхати у
інші область. Зі слівОСОБА_4
йому відомо,  що будинок він сам
добудовував. Для нього новина,  щоОСОБА_4
розлучений з ОСОБА_3,  він їх завжди
вважав подружжям і ходив до ОСОБА_3 у будинок,
колиОСОБА_4 був на заробітках. Крім того,  він 2-3 роки тому передавав гроші - 300
доларів відОСОБА_4
його дочці ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив,  що у 1993 році йогоОСОБА_4 умовив продати
йому недобудований будинок по вулиці АДРЕСА_1. Вони домовились за ціну і гроші
йомуОСОБА_4 віддавав
частками за три рази. Наскільки він пам"ятає,  то за будинок він йому віддав 1000 доларів і
600 тисяч купонів. Він знає,  що ОСОБА_3на вихідні їздив
торгувати у Польщу,  заробляв гроші на
будинок. Крім недобудованого будинку він продав і будівельні матеріали.
Спочатку будинок дивився самОСОБА_4,  а потім вони будинок дивилися з дружиною ОСОБА_3Оформляти
договір купівлі-продажу вони прийшли до нотаріуса все разом і чомусь договір
оформили саме на дружину ОСОБА_3Остання
йому грошей за будинок не давала,  а
дававОСОБА_4

Свідок
ОСОБА_23 підтвердила,  щоОСОБА_4 у 2003 році
працював у них на будівництві будинку у м.
Геленджик. Протягом
2004-2005 років він працював у них у м.
Макіївці і вони неодноразово підвозили його додому у будинок АДРЕСА_1.
Вона знала,  що уОСОБА_4 є дружина і
дочка,  а також син дружини. Він у них
неодноразово брав гроші у рахунок роботи,
щоб було за що жити дітям,  бо
дружина була на заробітках. У 2005 роціОСОБА_4 просив у неї
гроші,  щоб поміняти вікна у себе у
будинку по вулиці АДРЕСА_1. Він працював від ранку до ночі і гроші віддавав
дочці,  яку дуже любить. На початку
червня 2006 року вони завозили інструментОСОБА_4 до нього додому у гараж біля
будинку 87 по вулиці АДРЕСА_1 і вона зробила висновок,  що він там живе.

Таким
чином,  аналізуючи показання всіх свідків
у сукупності,  суд приходить до
висновку,  що у будинку АДРЕСА_1 міста
МакіївкиОСОБА_4 тимчасово проживав за згодою власниці будинку ОСОБА_3 і у силу
склавшихся між ними взаємовідносин,  що
вони колишні чоловік і дружина,  що вони
мають спільну дочку,  вони на нетривалий
час поновлювали сумісне життя і у цей періодОСОБА_4 добровільно проводив
ремонтні роботи у будинку - добудовував другий поверх,  клеїв шпалери,  робив зливну яму і гараж і таке інше,  але всі ці роботи він проводив з власної
ініціативи і ніяких угод між власницею будинку ОСОБА_3 і самимОСОБА_4 не було
укладено. Між сторонами також не існувала угода щодо спільної часткової
власності.

Згідно  ст. 17 Закону України "Про власність
",  майно,  придбане внаслідок спільної праці членів
сім"ї,  є їх спільною сумісною
власністю,  якщо інше не встановлено
письмовою угодою між ними. Майно,
придбане внаслідок спільної праці громадян,  що об'єдналися для спільної діяльності є їх
спільною частковою власністю,  якщо інше
не встановлено письмовою угодою між ними.

7

Як
встановлено в судовому засіданні,  шлюб
між сторонами було розірвано ще у червні 1991 року,  а у 1997 році вони поновляли шлюбні відносини
і жили до 1998 року,  але шлюб не
реєстрували.

Згідно
матеріалів оглянутої у судовому засіданні цивільної справи за № 2-6297 за 2002
рік за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9,  видно,
що 23 травня 2002 року міжОСОБА_4 і ОСОБА_9 був зареєстрований
шлюб,  який розірвано за рішенням суду
від 04 листопада 2002 року і однією з причин,
вказано,  щоОСОБА_4 повернувся жити
до першої дружини,  тобто ОСОБА_3

Позивачка
ОСОБА_3 не заперечувала,  щоОСОБА_4 неодноразово
повертався до неї і просився жити разом,
але це тривало не довго і він знову уходив.

Тобто,  судом встановлено,  що стійких сімейних відносин між сторонами
після розірвання шлюбу не виникло.

Посилання
відповідача і позивача по зустрічному позовуОСОБА_4 на
ст. 68 СК України,  що
розірвання шлюбу не припинило їх спільної сумісної власності на майно,  набуте за час шлюбу,  є безпідставним,  оскільки немає ніяких доказів,  що майно - будинок АДРЕСА_1,  вони набули за час їхнього шлюбу і цей
будинок не може оцінюватися як об'єкт спільної сумісної власності подружжя.

Більш за
те,  Сімейний Кодекс України регулює
відносини,  які виникли починаючи з дня
набрання ним чинності і Сімейний Кодекс не має зворотної сили,  тому дія норм Сімейного Кодексу,  на які посилаєтьсяОСОБА_4,
не може поширюватися на відносини між сторонами,  які виникли до моменту набрання ним законної
чинності,  тобто до 01 січня 2004 року.

Суд не
може прийняти до уваги показання свідка ОСОБА_8
у тій частині,  що договір
купівлі-продажу будинку фактично був укладений між ним і ОСОБА_4,  і що гроші за будинок передавав саме ОСОБА_4, оскільки,  по-перше,
свідок не знає чиї саме гроші йому за будинок були передані,  по-друге,
у договорі,  який посвідчений
державним нотаріусом,  стороною у цій
угоді виступає саме позивачка ОСОБА_3,  як покупець і це було відомо і відповідачеві ОСОБА_4, який умови
договору купівлі-продажу не оскаржує у частині покупця,  тобто він згоден,  що покупцем виступала саме ОСОБА_3

Показання
ж інших свідків,  як то ОСОБА_17 ,  який зі слівОСОБА_4,
знає,  що будинок
вони купували разом з ОСОБА_3,  і що він бачив,
щоОСОБА_4 у будинку
робив ремонт,  а дочці із заробітків
передавав гроші,  а також показання ОСОБА_21 - батькаОСОБА_4,
що йому невідомі дійсні причини розлучення сторін і що
він також допомагав у добудові будинку,
показання свідка ОСОБА_20,  якій
відомо про обставини добудови спірного будинку тільки зі слів самогоОСОБА_4 та інших
людей,  ОСОБА_22,  який підтвердив,  що зі слівОСОБА_4 він знає,  що відповідач добудовував будинок,  ОСОБА_23,
яка підтвердила,  щоОСОБА_4 турбувався про
свою дочку,  надавав їй гроші і робив із
сином позивачки і що вониОСОБА_4
підвозили додому у будинок АДРЕСА_1,
суд оцінює у сукупності з іншими доказами і вважає,  що ці відомості,  які підтвердили свідки,  не спростовують встановленого судом
факту,  що будинок АДРЕСА_1 належить на
підставі договору купівлі-продажу недобудованого будинку від 13 січня 1993 року
позивачці ОСОБА_3,  яка його придбала у
період,  коли шлюб із відповідачемОСОБА_4
було розірвано і він про це знав і усвідомлював наслідки розірвання шлюбу,  а тому цей будинок належить їй на підставі
особистої власності.

Згідно  ст. 391 ЦК
України і  ст. 48 Закону України
"Про власність",  власник майна
має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Позивачка
ОСОБА_3,  як власниця будинку АДРЕСА_1,  просить захистити її право власності на
вказане нерухоме майно і знятиОСОБА_4 з реєстраційного обліку за вказаною
адресою,  оскільки його реєстрація у її

8

будинку
позбавляє її права розпорядитися майном і крім того,  ОСОБА_4,
як особа,  зареєстрована за
вказаною адресою,  намагається вселитися
і жити у будинку,  що також порушує її
право користування своїм майном - будинком на свій власний розсуд.

Вказані
доводи позивачки ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження у суді,  бо встановлено,  що між сторонами склалися неприязнені
відносини,  про що свідчить відмовний
матеріал № 556,  який був оглянутий у
судовому засіданні і із якого вбачається,
що постановою старшого дільничого інспектора міського відділу міліції
Гірницького РВ Макіївського МУ УМВС України у Донецькій області від 18 березня
2006 року було відмовлено у порушенні кримінальної справи за заявою
ОСОБА_3,  щодо конфлікту,  виниклого між нею і її колишнім чоловіком
ОСОБА_4,  який 25 лютого 2006 року у
будинку АДРЕСА_1 вчинив лайку,  вимагав
свою частку у майні,  пошкодив вікна та
посуд,  на що сама ОСОБА_3 нанесла вдари
поОСОБА_4,  спричинивши йому тілесні
пошкодження і викликала наряд міліції.

Таким
чином,  суд приходить до висновку,  що вказані порушення прав власника будинку
ОСОБА_3,  як збереження реєстрації у її
будинкуОСОБА_4,  мають бути усунені і її
право приватної власності підлягає захисту,
аОСОБА_4 слід зняти з реєстраційного обліку у будинку позивачки ОСОБА_3

З огляду
на викладене,  аналізуючи у сукупності
всі докази,  суд приходить до
висновку,  що будинокАДРЕСА_1 є об'єктом
права приватної власності ОСОБА_3 і її право власності підлягає захисту,  шляхом усунення перешкод у користуванні і
розпорядженні належним їй нерухомим майном і зняттям з реєстрації за місцем
знаходження будинку відповідачаОСОБА_4

Щодо
вимогОСОБА_4 про визнання вказаного будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю подружжя,  а саме його і
позивачки ОСОБА_3,  про визначення його
частки у цьому спільному майні рівною і визнання за ним права особистої
власності на Ѕ частку цього будинку,  а
також про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні цим майном,  то суд приходить до висновку,  про безпідставність таких вимог і тому вважає
за необхідне відмовити повністюОСОБА_4
у задоволенні його позову.

На підставі
викладеного,   ст. 48 Закону України
"Про власність",   ст.  ст. 386, 391 ЦК України,
керуючись  ст.  ст. 209, 212-215 ЦПК України,

Вирішив :

ПозовОСОБА_3
до ОСОБА_4 про
захист права власності і усунення перешкод у здійсненні права власності
задовольнити.

Усунути
порушення права особистої власностіОСОБА_3 на жилий будинок з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1і зобов'язати відділ громадянства,  міграції та реєстрації осіб Гірницького РВ
Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області зняти ОСОБА_4 з
реєстраційного обліку за адресою : місто АДРЕСА_1.

У
задоволенні позову ОСОБА_4
доОСОБА_3 про визнання нерухомого майна - жилого будинку АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя,  про
визначення часток у спільній сумісній власності подружжя і про визнання його
права власності на Ѕ частку вказаного жилого будинку і усунення перешкод у
здійсненні права користування і розпорядження майном,  - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької
області через Гірницький районний суд м.
Макіївки шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги або у порядку ч.4  ст.
295 ЦПК України.