УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10
грудня 2007 року                                                                                              м.  Харків

Колегія суддів з
касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі:

Головуючого    Луспеника Д.Д.,

суддів:               Колтунової А.І                                  Кукліної Н.О.,

Бобровського
В.В.,                                                      МаміноїО.В.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою відповідальністю „Альянс",  3-тя особа на стороні відповідача -
ОСОБА_2  про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,  завданої внаслідок
ДТП,  за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 27 травня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27
жовтня 2005 року,

встановила:

ОСОБА_1 у серпні 2004
року звернувся в суд зі вказаним вище позовом про відшкодування шкоди. В
обгрунтування позовних вимог посилався па те,
що з вини водія ТОВ „Альянс" ОСОБА_2 ,  який управляв автомобілем КАМАЗ-55111,  державний номер НОМЕР_1 і порушив п. 10.4
Правил дорожнього руху України,
11.07.2004 р. на 367 км. +250 м.  автодороги Київ-Одеса
скоїлась дорожньо-транспортна пригода,  в
результаті чого його автомобілю Нісан-Блюберд,
державний номер НОМЕР_2,  завдані
механічні пошкодження.

З
урахуванням наведеного,  просив стягнути
з володільця джерела підвищеної небезпеки - ТОВ „Альянс" 20121, 22 грн.
матеріальної шкоди та 5000 гри. моральної шкоди,  оскільки внаслідок неправомірних дій водія
відповідача він морально страждав та нервового переживав,  а також просив стягнути судові витрати.

Справа № 1641-кс-07

Головуючий у
першій інстанції: Гусев
О.Г.

Доповідач:
Луспеник Д.Д.

Рішенням
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 27 травня 2005 року,  залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2005 року,  в задоволенні позову відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалені судові рішення та направити справу на новий розгляд,  посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права,  зокрема,
зазначав,  що винним у ДТП є водій
відповідача.

У
запереченні на касаційну скаргу ТОВ „Альянс" просило залишити судові
рішення без змін,  вказуючи,  що вони ухвалені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи,  колегія суддів дійшла висновку,  що касаційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно
до  ст.
202 ЦПК України 1963 р. ( ст.  213
ЦПК 2004 р.) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1,  районний суд. з висновками якого погодився й
апеляційний суд,  виходив з того,  що винним в ДТП с саме позивач,
який,  маючи невеликий стаж
керування автомобілем,  рухався поза населеним
пунктом зі швидкістю 72-75 км/час при допустимій швидкості не більше 40
км/час.  Якщо б він рухався з допустимою
швидкістю,  то у нього була реальна
можливість запобігти зіткненню. Вини водія відповідача у ДТП не встановлено.

Проте
повністю погодитися з такими висновками судів не можна,  оскільки до них як суд першої,  так і суд апеляційної інстанцій дійшли з
порушенням норм матеріального та процесуального права.

З
матеріалів справи,  зокрема,  з постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи від 24.08.2004 p.,  вбачається,  що ДТП
сталося саме з вини водія відповідача ОСОБА_2 ,  який порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху
України,  оскільки,  управляючи КамАЗом,  виконуючи
маневр лівого повороту не впевнився у відсутності зустрічного транспорту і не
пропустив автомобіль під керуванням позивача,
внаслідок чого сталося зіткнення. За скоєння ДТП ОСОБА_2  рекомендовано притягти до адміністративної
відповідальності за  ст.  124 КііАГІ України (а.с. 32). Дана

Постанова
відповідачем не оспорена. Адміністративний матеріал з вини начальника ВДАІ
Ширяївського РВ УМВС України Одеської області ОСОБА_3 до суду направлений не
був за що він притягнутий до дисциплінарної відповідальності (а.с.  33,
42).

У своїх
поясненнях органу дізнання ОСОБА_2
підтвердив свою вину в ДТП,  пояснивши,  що при
повороті наліво не звернув уваги на зустрічний транспорт і допустив зіткнення
(а.с. 72).

Наявний
у справі висновок судової автотехнічної експертизи від 22.04.2005 р. є
неповним,  оскільки на поставлені перед
експертами чіткі питання відповіді не дані.

Таким
чином,  суд порушив вимоги  ст.  62
ЦПК 1963 р. ( ст.  212 ЦПК 2004 p.) про те,  що повинен оцінювати докази за своїм
внутрішнім переконанням,  що ґрунтується
на всебічному,  повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,  керуючись законом.  Ніякі докази не мають для суду наперед
встановленої сили.

Між
тим,  з'ясування питання щодо
правомірності дій обох водіїв у момент ДТП має суттєве значення для правильного
вирішення спору,  оскільки при наявності
вини обох водіїв розмір відшкодування визначається у відповідній часті (сі.
1188 ЦК України).

Апеляційний суд
не усунув зазначених порушень.

При
новому розгляді справи слід врахувати,
що рішення є законним тоді,  коли
суд,  виконавши всі вимоги процесуального
закону і всебічно перевіривши обставини,
вирішив спір у відповідності до норм матеріального права,  а обґрунтованим визнається рішення,  в якому повно відображені обставини,  що мають значення для справи,  висновки суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,  дослідженими в судовому засіданні і в
залежності від встановленого вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись  ст.
ст.  336,  338,
340,  345 ЦПК України,  колегія суддів з касаційного розгляду справ
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області,

ухвалила :

Касаційну скаргу
ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 27 травня 2005 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 27
жовтня 2005 року скасувати,  а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.