Справа № 22-ц-4023/2007 року
інстанції-Плетньов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

05
листопада 2007 року  колегія
суддів  судової палати у цивільних  справах

апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді
- Малійської СМ. ,   Суддів - Кругової С. С,   Солодкова А. А.,   при секретарі - Соколової А.В.,   розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в місті Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1,   яка діє від імені ОСОБА_2,   ОСОБА_3,
який діє від імені ОСОБА_4

на
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 18.04.2007 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4,   ОСОБА_5 до товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-технічне підприємство «Хартрон -
Електрозв'язок»,   ОСОБА_2,   треті особи ОСОБА_6,   ОСОБА_7 про відшкодування майнової та
моральної шкоди ,

ВСТАНОВИЛА:

13.09.05
року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТОВ ВТП «Хартрон -Електрозв'язок»
про захист прав споживачів і стягнення заподіяних збитків та моральної шкоди.

02.11.05
року ОСОБА_5  звернувся до суду з позовом
до ТОВ ВТП «Хартрон-Електрозв'язок» про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди.

Свої
позовні вимоги ОСОБА_4 ОСОБА_5
обґрунтовували тим,   що 09 липня
2005 року на платній автостоянці,   що
охороняється і належить відповідачу по справі ТОВ ВТП «Хартрон -
Електрозв'язок» вони залишили на зберігання свої автомобілі,   але в результаті пожежі належний ОСОБА_4
автомобіль „Фольксваген-Венто" і належний ОСОБА_5  автомобіль ЗАЗ НОМЕР_1 згоріли. Тому ОСОБА_4
просив стягнути з ТОВ ВТП «Хартрон - Електрозв'язок» завдані збитки в сумі
29824 грн. 50 коп.,   судові витрати 249
грн.14 коп.,   витрати на правову
допомогу,   а також відшкодувати моральну
шкоду в розмірі 15000 грн.,   ОСОБА_5
просив стягнути з з ТОВ ВТП «Хартрон - Електрозв'язок» завдану майнову шкоду у
розмірі 10183,  20 грн. 20 коп.,   судові витрати 101,  83 грн.,
а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням
Київського районного суду м.  Харкова від
18.04.2007 р. позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задоволені частково.

Стягнуто
з ОСОБА_2,   (який за клопотанням
представника відповідача,   був залучений
судом до участі у справі в якості співвідповідача),   на користь ОСОБА_4 на відшкодування майнової
шкоди 29824,   50 грн.,   на відшкодування моральної шкоди 3000
грн.,   та судові витрати 2098,   28 грн.,
на користь ОСОБА_5  на
відшкодування майнової шкоди 10183,   20
грн.,   на відшкодування моральної шкоди
2000 грн.,   та судові витрати 401,   83 грн. В інший частині в задоволенні
позовів відмовлено.

2

В
апеляційній скарзі представник ОСОБА_2,   просить скасувати вказане рішення
суду,   посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права.

Зазначає,   що ОСОБА_2 не був зберігачем транспортних
засобів позивачів,   відповідно до п. 8
«Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках»,   затверджених постановою КМУ 22 січня 1996 р.
№ 115 ( далі Правила) на території автостоянки забороняється знаходитися стороннім
особам.  Відповідальність за охорону
транспортних засобів та майна,   що
тимчасово або постійно знаходиться на території автостоянки,   за додержанням санітарних і пожежних
правил,   інших вимог несуть працівники
автостоянки. Таким чином,   у зв'язку з
недотриманням п. 8 Правил,   охоронцями
автостоянки ТОВ ВТП «Хартрон-Електрозв'язок»,
а саме : невірними діями робітників автостоянки при прийомі автомобіля
на стоянку,   його неналежній охороні та
неприйняттю відповідних мір по ліквідації пожежі а/м ГАЗ - 322131 згорів. У
відповідності до  ст.  1166 ЦК України,   особа,
яка завдала шкоди,   звільняється
від її відшкодування,   якщо вона
доведе,   що шкоду завдано не з її вини.

Крім
того,   звертає увагу на те,   що спеціалістами ХНДІСЕ ім. . засл. проф. ОСОБА_8 було
проведено комплексне інженерно - технічне дослідження обставин вищезазначеної
пожежі,   згідно якого стан
автомобіля,   у тому числі його
електроустановки не причетні до виникнення пожежі.

Апелянт
вказує,   що в матеріалах справи відсутні
докази про те,   що заподіяна шкода була
завдана автомобілям ,   які належать
ОСОБА_4 та ОСОБА_5  внаслідок
неправомірних дій або бездіяльності ОСОБА_2

В
апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 просить скасувати рішення Київського
районного суду м.  Харкова від 18.04.2007
р. і ухвалити нове про стягнення з відповідача ТОВ ВТП
„Хартрон-Електрозв'язок" на користь ОСОБА_4 збитків в сумі 29824 грн. 50
коп.,   на відшкодування моральної шкоди
3000 грн. і судові витрати 2128 грн. 28 коп.

Представник
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_3  не
погоджується з рішенням суду від 18.04.2007 р. в частині відмови в стягненні
заподіяної ОСОБА_4 шкоди з відповідача ТОВ ВТП «Хартрон Електрозв'язок»,   посилається на п. 7 Правил ,   де зазначено,   що транспортні засоби на автостоянках
повинні бути зняті з передач ( тобто передача КПП у нейтральному стані),   зафіксовані спеціальними технічними
обладнаннями від самовільного руху,
акумуляторна батарея відключена. Вважає,   що допущені зі сторони робітників
автостоянки «Хартрон» порушення зазначених вимог п. 7 Правил,   призвели до самовільного руху автомобіля ГАЗ
з послідуючим спалахом автомобіля ОСОБА_4 Згідно з п. 27 Правил,   автостоянка гарантує збереженість
транспортних засобів,   прийнятих на
стоянку.

Таким
чином,   висновок суду про відсутність
будь - якої вини відповідача ВАТ «Хартрон - Електрозв'язок» та його робітників
є необгрунтованим.

Судова
колегія,   заслухавши доповідь
судді,   пояснення осіб,   що з'явилися,   перевіривши матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційних скарг,   вважає що
апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - підлягає задоволенню,   а апеляційна скарга представника ОСОБА_4 -
підлягає частковому задоволенню.

Постановлюючи
рішення про часткове задоволення. позовів,
суд першої інстанції виходив з того,
що шкоду позивачам було заподіяно внаслідок винних дій відповідача
ОСОБА_2 ,   який залишаючи свій
автомобіль на стоянці,   порушив правила парковки,   не знеструмив електропроводку
автомобіля,   що й викликало пожежу.

3

З таким
висновком суду,   судова колегія не
погоджується з наступних підстав.

Відповідно
д ч.2  ст. 303 ЦПК України апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення норм процесуального права,   які є обов'зковою підставою для скасування
рішення.

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 і ОСОБА_5  звернулися до суду з позовами до ТОВ ВТП
„Хартрон-Електрозв'язок" про відшкодування шкоди,   посилаючись на те,   що вони передали на зберігання свої
автомобілі відповідачу з вини якого вони були знищені.

Задовольняючи
клопотання представника відповідача ТОВ ВТП „Хартрон-Електрозв'язок",   судом було залучено до участі у справі в
якості співвідповідача ОСОБА_2,   чий автомобіль також постраждав від
пожежі.

Згідно
ч.1  ст. П ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,   поданим відповідно до цього Кодексу,   в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,   які
беруть участь у справі.

Таким
чином,   оскільки позивачи обґрунтовуючи
свої позовні вимоги посилалися виключно на
ст. 942,   950,   951,
977 ЦК України,   суд першої
інстанції стягнувши з ОСОБА_2 на користь позивачів майнову і моральну шкоду
,   посилаючись на  ст. 1166,
1167,  1187 ЦК України змінив на
власний розсуд підстави позову і тим самим вийшов за межі заявлених позовних
вимог.

Згідно
п.4 ч.1,   ч.2,   ч.3
ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми
матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими,   якщо застосовано закон,   який не поширюється на ці
правовідносини,   або не застосовано
закон,   який підлягав застосуванню.

Порушення
норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни
рішення,   якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

З огляду
на вищевикладене,   оскільки судом першої
інстанції були допущені порушення норм матеріального і процесуального права і
це призвело до неправильного вирішення справи ,   рішення суду підлягає скасуванню.

Судовим
розглядом встановлено наступне.

Позивачі
заявили позови на підставі  ст. 942,   950,
951,  977 ЦК України,   і вимагали відшкодування шкоди на підставі
договору зберігання.

Згідно  ст.
977 ЦК України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється
суб'єктом підприємницької діяльності,
такий договір є публічним.

За
договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах,   на спеціальних стоянках зберігач
зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати
транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця.

Договір
зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між
гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами,   якщо інше не встановлено законом або
статутом кооперативу.

Прийняття
автотранспортного засобу на зберігання посвідчується квитанцією (номером,   жетоном).

З огляду
на наведену норму права,   вона регулює
відносини між зберігачем-підприємцем та будь якою іншою особою і лише у випадку
якщо зберігання здійснює спеціалізована організація чи фізична особа-суб'єкт
підприємницької діяльності,   на них як
на   зберігача покладається обов'язок
щодо   забезпечення

4

схоронності речі
у відповідності зі  ст. 942 ЦК України.
Зберігач-підприємець відповідає за загибель чи ушкодження речей ,   якщо не доведе,   що причиною були надзвичайні і невідворотні за
даних умов обставини ( ст. 950 ЦК України).

Судовим
розглядом не встановлено,   що відповідач
по справі ВАТ „Хартрон-Електрозв'язок" і співвідповідач ОСОБА_2 є
суб'єктами підприємницької діяльності,
що здійснюють зберігання автотранспортних засобів.

Відповідно до
наявного в матеріалах справи статуту ТОВ ВТП „Хартрон-Електрозв'язок"
предметом діяльності товариства не є зберігання автотранспортних засобів,   також воно не здійснює охоронної діяльності,   оскільки зазначений вид діяльності потребує
спеціального ліцензування,   у матеріалах
справи така ліценція відсутня.

Правилами          парковки     на
території
автотранспортної    служби

транспортних
засобів,   що належать стороннім особам і
громадянам передбачено надання послуг парковки
транспортних засобів (п.1). Плата за парковку
здійснюється за встановленими тарифами з видачею касового чеку (п.6).
Послуги парковки надаються для автотранспорта юридичних і фізичних осіб без
зобов'язання зберігання і матеріальної відповідальності (п.8).

Парковшик
товариства не є уповноваженою особою на укладення будь-яких угод від імені
відповідача щодо послуг зберігання атотранспорта.

Угода    укладена
громадянином    із    не уповноваженим    працівником

підприємства без
відповідного оформлення,   не породжує
прав і обов'язків між

громадянином та
цим підприємством і не може бути підставою для покладення на останнє
відповідальності за невиконання такої угоди,
втрату або пошкодження майна.

Статтями
10,   11,   60 ЦПК України передбачено,   що цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності,   згідно з яким
кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,   а суд розглядає справу в межах заявлених
вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Позивачами не
надано доказів на підтвердження їх позовних вимог щодо укладення публічного
договору зберігання ,   а відповідно і
заподіяння відповідачами майнової чи моральної шкоди.

Судовим
розглядом не встановлено,   що в данному випадку
атотранспорт позивачів було передано на зберігання на атостоянку,   тому в данному
випадку дія „Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках"
затверджена постановою KM України від 22.01.96 року № 115 не може бути поширена на
спірні правовідносини.

За таких
обставин судова колегія дійшла висновку,
що при вирішенні справи судом першої інстанції неправильно застосовані
норми матеріального і процесуального права,
а тому ухвалене в справі судове рішення підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення
про відмову в задоволенні позовів щодо стягнення майнової шкоди,   відшкодування моральної шкоди і судових
витрат.

Керуючись   ст.
942,  950,   977 ЦК
України   ст.  ст.
10,  11,  60,
303,   304,   п. 2 ч.1
ст.  307,   п.4 ч.1,
ч.2,   ч.3  ст.
309,   314,   316,
317,   319 ЦПК України,   судова колегія,   -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,   яка діє від імені
ОСОБА_2 - задовольнити.

Апеляційну
скаргу    ОСОБА_3,   який діє від імені ОСОБА_4 -задовольнити
частково.

5

Рішення
Київського районного суду м.  Харкова від
18.04.2007 p.-
скасувати і ухвалити нове.

В
задоволенні позову ОСОБА_4,  ОСОБА_5 до
товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-технічне підприємство
«Хартрон - Електрозв'язок»,  ОСОБА_2,  треті особи ОСОБА_6,  ОСОБА_7 про відшкодування майнової та
моральної шкоди - відмовити.

Рішення
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна
скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду