№ 2-1815/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 березня 2007 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого                                                                              Лили
В.М.

секретаря                                                                                    Зурак
А.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Новомосковський
філіал української товарної біржі про визнання договору купівлі-продажу дійсним
та визнання права власності, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя
особа Новомосковський філіал української товарної біржі про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру розташованого
за АДРЕСА_1, мотивуючі тим, що 23.03.1998р. він з ОСОБА_2 уклали договір
купівлі продажу квартири. Продавець передав йому квартиру, а він передав гроші,
та домовилися, що цю угоду вкладено. Коли настав час оформити своє право
власності, то виявилося, що угоду потрібно було вкласти нотаріально чого він не
знав. Відповідач відмовилася від укладення угоди у нотаріуса, тому просить суд
визнати угоду купівлі-продажу квартири дійсною, та визнати за ним право
власності на квартиру.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримав, надав суду докази в підтвердження своїх
вимог.

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи Новомосковский філіал української товарної біржі в судове засідання не з'явилися, були
повідомлені у встановленому законом порядку про час та дату слухання справи,
(а.с.10-11), тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України вважає, що можливо
розглянути справу в їх відсутність та винести по справі заочне рішення.

Суд, дослідивши докази в підтвердження та заперечення позову вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що між сторонами
був укладений договір купівлі-продажу від 23.03.1998р., згідно якого позивач
прийняв квартиру, а відповідач отримав гроші (а.с.6), свідоцтво про право
власності від 05.07.2002р. позивачу (а.с.8). Згідно ст.657 ЦК України договори
купівлі-продажу земельної ділянки, жилого будинку, квартири та іншого нерухомого
майна укладаються у письмовій формі та підлягають нотаріальному засвідченню та
державній реєстрації. У відповідності ст. 220 ЦК України у випадку
недотримання вимог закону про нотаріальне посвідчення такий договір є
недійсним. Якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що
підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального засвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним.

Тому суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу вкладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 квартири розташованої АДРЕСА_1, та не засвідчений нотаріально,
необхідно вважати дійсним, так як відбулася фактична передача квартири, та
оплата за неї, а також визнати право власності на квартиру за ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 657 ЦК України,
ст.ст. 10, 60, 169, 212, 213, 214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовольнити, визнати договір купівлі-продажу від
23.03.1998р.    квартири    розташованої   за
АДРЕСА_1 дійсним, та визнати право власності на вказану квартиру за
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської обл. шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
оголошення рішення, та на нього може бути подано апеляційну скаргу протягом
двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.