Справа № 2-4007/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 жовтня  2007 року                           Кіровський районний суд  м. Кіровограда

в складі: головуючого судді -                                         Бершадської О.В.

при секретарі -                                           Бугаєць Т.Л.

за участю адвоката-                                    ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кіровограді справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у липні 2007 року звернулась
в суд із позовом, яким просить стягнути  із ОСОБА_2
на її користь суму позики в розмірі -7 868,00 гривень та понесені нею судові витрати в розмірі-108 грн.68 коп.

На
обгрунтування вимог зазначає, що 14 липня 2004 року ОСОБА_2 взяла у неї в борг - 7 868,00 (сім тисяч вісімсот
шістдесят вісім) грн. під зобов'язання повернути їх 01 серпня
2004 року. На підтвердження переданої суми позики відповідачем у присутності двох свідків була написана власноручно розписка,
яка свідчить про те, що ОСОБА_1, як
позикодавець, дійсно передала ОСОБА_2, як позичальникові, визначену грошову суму, а ОСОБА_2, відповідно, отримала
зазначену суму грошових коштів і взяла на себе
зобов'язання повернути  їй таку ж суму
позики . На її неодноразові вимоги щодо повернення
вищевказаного боргу (суми позики) ОСОБА_2 жодним чином не відреагувала, що змусило її звернутися до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні
позивачка та її представник  підтримали
позовні вимоги в повному обсязі, на їх обгрунтування послались на обставини,
які викладені у позовній заяві (а.с. 3-4).

Відповідачка
позов не визнала, на заперечення вимог зазначила, що між нею та позивачем  договір
позики не укладався, кошти в сумі - 7 868 грн. від ОСОБА_1 вона не отримувала, а вказана розписка написана нею під
впливом погроз з боку позивача та її друзів.   Пояснює, що вона з квітня 2004 року
працювала реалізатором в магазині «Лео», власником  якого є позивач ОСОБА_1 (ПП «ОСОБА_1»). В
липні 2004 року ОСОБА_1 заявила про наявність в магазині
нестачі. При цьому ніяких актів інвентаризації їй не
пред'явила. Розмір нестачі тричі з її слів змінювався і досяг 7 868 грн. В
зв'язку із тим, що вона відмовилася сплатити суму нестачі без пред'явлення
відповідних документів, які її підтверджують, позивачка та ОСОБА_4,
застосовуючи погрози, вимусили її написати
розписку, датовану 15 липня 2004 року. Відповідно тексту розписки кошти отримані нею ніби-то для погашення боргу за квартиру.
Названого боргу ніколи не існувало, що підтверджує
довідка КРЕП. Крім того, відповідно вказаної розписки боргові зобов'язання
оформлені нотаріально, що взагалі не відповідає істині. Факт недійсності договору позики підтверджується постановою про відмову у
порушенні кримінальної справи від 24 липня
2004 року, відповідно якої позивач ОСОБА_1 16 липня 2004 року звернулася в Кіровський ВМ з приводу виявленої нестачі на
суму 7864 грн. у реалізатора ОСОБА_2 Вважає, що у
задоволенні позову необхідно відмовити.

2

Заслухавши
сторони, їх представників, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи (в тому числі матеріали про відмову у порушені
кримінальної справи) суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно
дост. 1046 ЦК України  за договором позики одна сторона
(позикодавець)передає  у власність другій
стороні (позичальникові) грошові кошти або інші  речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов"язується
повернути позикодавцеві  таку ж суму грошових коштів(суму позики) або
таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.  Договір позики  є укладеним з моменту передання грошей або
інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до
ст. 1047 цього ж Кодексу  договір
позики  укладається у письмовій  формі, якщо
його сума не менш як у десять
разів перевищує встановлений законом  розмір
неоподаткованого  мінімуму доходів
громадян .

Судом
встановлено, що 15 липня 2004 року  в
приміщенні магазину "Лео", який
розташований  по вулиці Короленко, 50-а в
м. Кіровограді, власником якого є позивачка ОСОБА_1( позикодавець), в присутності  свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповідачка ОСОБА_2(позичальник)., яка працювала  в
позивачки продавцем, власноручно написала розписку  проте,що
вона 14.07.2007року  взяла у борг
у ОСОБА_1 -7 868 грн." з метою
оплати боргу за квартиру  № 57 ,
із трьох кімнат, яка знаходиться АДРЕСА_1 ,
які зобов"язується повернути
до  01.08.2004 року. У випадку,  якщо кошти не
поверне, то не має ніяких притензій , ні матеріальних, ні моральних,  і не заперечує щодо  передачі квартири у власність ОСОБА_1 Із сумою боргу згодна повністю,
який   нотаріально посвідчений
16.07.2004 року"   (а.с.5-6).

Крім того, судом встановлено, що
кошти в розмірі -7 868 грн., як вказано у розписці, відповідачка ОСОБА_2   не
отримала від  позивачки ОСОБА_1, а 16.07.2004 року
звернулась  із заявою до  правоохоронних органів  щодо погроз
фізичної розправи з боку   позивачки та її друзів при написанні
розписки.

В свою чергу, ОСОБА_1, яка не
заперечувала про те, що відповідачка у неї працювала
без  трудової угоди, підписаного договору
про повну матеріальну відповідальність, 16.07.2004
року  також звернулась  до правоохоронних органів  із заявою,
щодо  ОСОБА_2, яка за період своєї роботи
у неї в магазині вчинила нестачу коштів на суму -7 864 грн., при  цьому написавши розписку  про борг.

Постановою Кіровського ВМ
Кіровоградського  МВУМВС в області  від 24.07.2004
року у  порушенні кримінальної справи за
заявою ОСОБА_1  від 16.07.2004 року щодо нестачі на суму 7 864 грн. відносно  реалізатора ОСОБА_2 відмовлено, так як  ПП"
ОСОБА_1"  не  підтвердила документально факт  виявлення нестачі на
зазначену суму.

Згідно
наданої  відповідачкою  довідки
№156  від 10.09.2007 року
заборгованість  станом  на 15 липня 2004 року перед КРЕПом№10 по
квартплаті відсутня.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що  дійсно вона була присутня
при написанні  відповідачкою  розписки, проте, кошти  в сумі 7 868 грн. ОСОБА_2   позивачкою
не передавались.

Суд,
критично  оцінює  покази
свідків із сторони позивачки - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,  зважаючи  на їхоб"єктивну зацікавленість  в розгляді справи, а також  наявність дружніх
стосунків із ОСОБА_1, а тому до уваги їх не приймає.

Таким чином,
суд приходить до висновку, що оскільки кошти в сумі 7 868 грн. не передавались, зазначеного  у
розписці  боргу за квартплату реально не існувало, тому вважати, що написана ОСОБА_2 розписка
є  борговим документом,

3

що підтверджує укладення договору позики підстави відсутні.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 526,1046,1047 ЦК України, ст. ст.
10,11,60, 88,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2
про стягнення - 7 868 грн. суми позики та судових витрат, відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції  шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про  апеляційне оскарження  і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції  або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.