Справа № 2-408/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

7 вересня 2007 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі:
головуючого                           Денисової
Т.С.

при секретарі                                        Кіндзерському
О.В.

з участю
позивачки                              ОСОБА_1

представника
відповідача                    Пижівської
А.Є.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Борщеві справу за позовом
ОСОБА_1до відділу освіти Борщівської районної державної адміністрації про
стягнення надбавки до заробітної плати за вислугу років, матеральної допомоги
на оздоровлення, відшкодування за комунальні послуги та моральної шкоди,

встановив :

Позивачка звернулася в суд 3 липня 2006 року з позовом, в якому просила
стягнути з відповідача надбавку за вислугу років, яка передбачена ст.57 Закону
України „Про освіту" за період з 1997 по 2002 рік у сумі 2034 грн. 08
коп., допомогу на оздоровлення за період з 1998 по 2002 рік у сумі 744 грн.,
компенсацію за оплату комунальних послуг в сумі 971 грн. 10 коп. та 1000 грн.
на відшкодування моральної шкоди. Вказала, що нараховані відповідачем за
зазначені роки суми заборгованості занижені, а також відповідачем заподіяно їй
моральну шкоду у зв"язку з порушенням її прав.

19 липня 2006 року позивачка подала суду додаткову позовну заяву, в якій
уточнила свої вимоги і просила стягнути з відповідача нараховану на час
розгляду справи заборгованість по виплаті надбавки до заробітної плати за
вислугу років та матеріальну допомогу на оздоровлення в загальній сумі 1149,39
грн., компенсацію витрат на комунальні послуги в сумі 971,10 грн. та моральну
шкоду в сумі 1000 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги
збільшила і просить стягнути з відповідача нараховану на час розгляду справи
заборгованість по виплаті надбавки до заробітної плати за вислугу років та
матеріальну допомогу на оздоровлення в загальній сумі 1149,39 грн., компенсацію
витрат на комунальні послуги в сумі 971,10 грн., моральну шкоду в сумі 2500
грн., 58,40 грн. судового збору, 61,75 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в суді, витрати на правову допомогу у сумі 800
грн., витрати пов"язані із переїздами до іншого населеного пункту у сумі
442,87, за виготовлення ксерокопій документів у сумі 10,66 грн., за пересилку
документів у сумі 10,7 6 грн.

Позивачка пояснила, що працює вчителем з вересня 197 5
року і має більше 30 років стажу педагогічної роботи. Однак, передбачених ст.57
Закону України „Про освіту" надбавок до заробітної плати за вислугу

років,
матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 1997 по 2002 рік їй повністю
не виплачено, а також за 2000,2001,2003 роки та період з січня по червень 2004
року їй не виплачено компенсацію за комунальні послуги. їй завдано також
моральну шкоду, оскільки при нарахуванні надбавок за вислугу років та допомоги
на оздоровлення працівниками відділу освіти були допущені помилки, з приводу
чого вона була змушена звертатися в бухгалтерію відділу освіти, однак її заяви
не були вчасно розглянуті, із запізненням відповідач дав відповідь на її запит
з приводу заборгованності по виплатах на підставі ст.57 Закону України „Про
освіту". Невиплата відповідачем заборгованості протягом тривалого часу
поклала на неї додатковий фінансовий тягар.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні
вимоги не визнала і пояснила, що відділу освіти в період з 1997 року по
вересень 2002 року кошти на виплату педагогічним працівникам надбавок за
вислугу років, допомоги на оздоровлення та компенсації за комунальні послуги на
підставі ст.57 Закону України „Про освіту" не виділялися. На виконання
Закону України від 9 вересня 2004 року „Про реструктуризацію заборгованності з
виплат, передбачених ст.57 Закону України „Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям праціників навчальних закладів" у
2005 році відділом освіти проведено інвентаризацію кредиторської заборгованності,
в тому числі ОСОБА_1 було проведено вказані нарахування. У зв"язку із
зазначеним обсягом роботи працівниками бухгалтерії відділу освіти могли бути
допущені помилки, тому нараховані суми заборгованості доводилися до відому
педагогічних колективів і на вимогу вчителів проводилися перерахунки. ОСОБА_1
за таким перерахунком не зверталася. Однак, у зв"язку з її зверненням до
суду станом на 18 липня 2006 року суми нарахованих їй виплат на підставі ст.57 ЗУ „Про освіту"
додатково перевірені і у зв"язку з виявленими помилками внесено уточнення
в рахування надбавки за вислугу років, яка становить 1295,05 грн. та допомоги
на оздоровлення, яка становить 598 грн. З врахуванням проведених нарахувань на
заробітну плату та проведених виплат, заборгованість по виплаті позивачці
надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення становить 1149,39 грн.,
компенсації витрат на комунальні послуги в сумі 971,10 грн. Виплатити позивачці
дану заборгованість одноразово відділ освіти не може, оскільки не поступили
кошти на вказані виплати. Відповідно до ЗУ
„Про реструктуризацію заборгованності з виплат, передбачених ст.57 ЗУ „Про освіту"
педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних
закладів" кредиторська заборгованість Державного бюджету України виплат,
передбачених ст.57 ЗУ
„Про освіту" погашається протягом п"яти років рівними частинами. Тому
відділ освіти, починаючи з грудня 2005 року погашає вказану заборгованість
працівникам освіти, в тому числі і позивачці, пропорційно до одержаних коштів,
не надаючи нікому переваг, оскільки такі переваги законом не передбачені.
Вважає, що позивачці не заподіяно моральної шкоди. Позивачка двічі, ЗО серпня
2006 року та 20 квітня 2007 року відмовилася отримати відповідно 550,72 грн. та
22 8,7 7 грн. заборгованості, а тому кошти були повернуті в касу
централізованої бухгалтерії відділу освіти. Вини відділу освіти у невиплаті
суми боргу немає, оскільки відділ освіти є бюджетною організацією і самостійно
коштами не розпоряджається.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, докази,
надані сторонами в повному обсязі, вважає, що позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення, виходячи з наступного.

Позивачка ОСОБА_1 працює на посаді вчителя історії
Сков"ятинської ЗОШ І-ІІ ступенів в с.Сков"ятин Борщівського району з
11 січня 1985 року. Зазначене підтверджується наявною в матеріалах

справи
довідкою відділу освіти Борщівської
райдержадміністрації  № 449X018
від 23 травня 2006 року.

Згідно з 4.7 ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України „Про оплату праці" працівник
має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і укладеного
трудового договору.

Статтею 57 Закону України „Про освіту" від 23
березня 1996 року передбачені гарантії держави педагогічним,
науково-педагогічним та іншим працівникам закладів освіти, в тому числі,
відповідно до абзацу восьмого та десятого частини першої - виплата надбавок за
вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, які
введені в дію відповідно з 1 січня 1997 року та з 1 січня 1998 року.

Крім того, відповідно до абзацу першого частини четвертої цієї ж статті,
педагогічним працівникам, які працюють у сільській місцевості забезпечується
безплатне користування житлом з опаленням і освітленням в межах встановлених
норм.

Судом встановлено, що всупереч зазначеним вимогам закону ці виплати
відповідачем не здійснювалися.

На підставі наведених положень Закону України „Про освіту" позивачці ОСОБА_1
відповідачем нараховано за період з 1997 року по 2002 рік 1295,05 грн. надбавки
за вислугу років, за період з 1998 по 2002 рік 598 грн. допомоги на
оздоровлення та за 2000-2001, 2003 роки, за січень-червень 2004 - 1181,18 грн.
на опалення та освітлення. Зазначене підтверджується доданими до матеріалів
справи довідкою відділу освіти від 18 липня 2006 року № 619X018, копією
відомості про плату ОСОБА_1 за електроенергію та вугілля.

На час розгляду справи в суді заборгованість по виплаті позивачці надбавки
за вислугу років та допомоги на оздоровлення становить 1149,39 грн.,
компенсації витрат на комунальні послуги 971,10 грн.

Працівники, на яких поширюються нормативно-правові акти, якими визначено
умови та розмір виплат премій, винагород за підсумками роботи за рік чи за
вислугу років, надбавок і доплат, можуть бути позбавлені таких виплат або
розмір останніх може бути зменшено лише у випадках і за умов, передбачених цими
актами. З мотивів відсутності коштів у проведені вказаних виплат може бути
відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю
певних коштів чи фінансування.

Згідно зі ст.22 Закону України „Про оплату праці" суб"єкти
організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством,
угодами і колективними договорами.

У Законі України „Про освіту" підстав та умов для позбавлення
працівників виплат, передбачених ст.57 або зменшення їх розміру не передбачено.

Закон України „Про реструктуризацію заборгованності з виплат, передбачених
ст.57 ЗУ „Про освіту"
педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних
закладів" від 9 вересня 2004 року № 1994-ІУ за своїм змістом визнає
виплати заборгованістю держави, тобто встановлює, що педагогічні працівники
мають право на ці виплати, і встановлює добровільний порядок погашення
заборгованості.

За змістом рішень Європейського Суду з прав людини та Конституції України
заробітна плата є приватною власністю і власник має право на свій розсуд
розпоряджатись цією власністю.

За таких обставин, враховуючи позицію позивачки щодо
відшкодування їй відповідачем усієї суми заборгованності без її
реструктуризації,  суд  вважає,
що  позов  в
частині  стягнення  сум

заборгованості
по виплаті надбавки до заробітної плати за вислугу років, матеріальної допомоги
на оздоровлення, витрат на комунальні послуги у загальній сумі 2120,49 грн.
підлягає до задоволення.

Як вбачається зі змісту ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань, страти нормальних життєвих зв"язків і вимагають від
нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, згідно ст.1167 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявністю її вини, крім випадків, передбачених ч.2 цієї статті.

Відділ освіти Борщівської райдержадміністрації є бюджетною організацією і
оплата праці працівників здійснюється у межах бюджетних асигнувань.

Згідно з положеннями ст.ст.1,2 Закону України „Про реструктуризацію
заборгованності з виплат, передбачених ст.57 ЗУ „Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим
категоріям працівників навчальних закладів" виплати, встановлені ст.57 ЗУ „Про освіту"
визнані кредиторською заборгованістю Державного бюджету України, яка є
обов"язковою до погашення і погашається протягом п"яти років рівними
частинами шляхом включення цих видатків відповідними законами України про
Державний бюджет України, починаючи з 2005 року, у вигляді окремих цільових
субвенцій з Державного бюджету України відповідним місцевим бюджетам.

Як вбачається з копій звітів про заборгованість бюджетних установ (форма
№7д, №7м) станом на 1 липня 2006 року заборгованість відділу освіти перед
працівниками за ст.57 Закону України „Про освіту" на початок року
становила 3039702 грн., станом на 1 липня 2007 року -2139720 грн.

Як вбачається із копій звітів про виконання загального
фонду кошторису установи (форма №№ 2д,2м) станом на 1 липня 2006 року відділом
освіти отримано та виплачено 455116 грн., станом на 1 липня 2007 року - 379200
грн.

Отже, відповідачем здійснюється погашення заборгованості
перед позивачкою з вказаних виплат пропорційно до фінансування на ці цілі і в
порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України за № 934 від 19
вересня 2005 року „Про реалізацію Закону України „Про реструктуризацію
заборгованності з виплат, передбачених ст.57 ЗУ „Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів".

Позивачкою в судовому засіданні не наведено і в судовому
засіданні не здобуто доказів заподіяння їй моральної шкоди.

Посилання позивачки на важкий матеріальний стан у зв"язку з невиплатою
усієї суми заборгованості заперечуються актом від ЗО серпня 2006 року та
копіями платіжних відомостей №№ 34,41 за квітень 2007 року, згідно яких
позивачка відмовилася отримати нараховані заборговані суми у розмірі відповідно
228,77 грн. та 550,72 грн.

А тому, враховуючи також відсутність вини відповідача у виникненні суми
заборгованості, вимоги щодо стягнення моральної шкоди в користь позивачки, суд
вважає, до задоволення не підлягають за недоведеністю.

Частковому задоволенню підлягають і вимоги щодо стягнення в користь
позивачки судових витрат.

З відповідача слід стягнути 51 грн. судового збору, яку
позивачка оплатила за подання апеляційної та касаційної скарги, та 60 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в судах

апеляційної та касаційної
інстанціях.

В стягненні витрат пов"язаних із оплатою послуг за приймання платежів,
виготовлення ксерокопій документів та пересилки документів, суд вважає слід
відмовити за безпідставністю.

Позивачка просить стягнути 800 грн. витрат на правову допомогу. Суд вважає,
що дані витрати підлягають до часткого стягнення з відповідача, виходячи з
наступного.

Згідно квитанції від 2 серпня 2006 року адвокат ОСОБА_2
надавав допомогу позивачці в оформлені апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_3 брав
участь у суді апеляційної інстанції, згідно квитанції від 8 вересня 2006 року №
128, адвокат ОСОБА_4 згідно
квитанції від З листопада 2006 року надав допомогу в підготовці касаційної
скарги, та згідно договору про надання правової допомоги від 18 липня 2007 року
надав допомогу в підготовці змін до позовної заяви.

Враховуючи обсяг часу і роботи, ступінь складності та новизни правовихз
питань, необхідність досвіду для його успішного завершення та інші фактори
обгрунтування гонорарів, суд вважає, що стягненню підлягають витрати на правову
допомогу, а саме, у сумі 230 грн.

Витрати на допомогу адвоката ОСОБА_3 за підготовку
касаційної скарги згідно квитанції від 19 жовтня 2006 року суд до уваги не
бере, оскільки позивачка не довела фактичної роботи адвоката.

У відповідності до ст.ст.79,85 ЦПК України, до витрат, пов"язаних із
розглядом справи, належать витрати, пов"язані з явкою до суду, а саме,
пов"язані із переїздом до іншого населеного пункту сторін.

В зв"язку із тим, що жоден із представлених суду позивачкою проїздних
документів не датований днем розгляду справи в суді першої та апеляційної
інстанцій, суд вважає, що в задоволенні вимог щодо стягнення витрат,
пов"язаних із явкою до суду, слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1 ст.21,
ст.22 Закону України „Про оплату праці", ст.57 Закону України „Про
освіту", ст.ст.1,2 Закону України „Про реструктуризацію заборгованності з
виплат, передбачених ст.57 ЗУ
„Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям
працівників навчальних закладів" від 9 вересня 2004 року № 1994-ІУ,
ст.1167 ЦК України
ст.ст.98, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.10,11,60,84,85,88,212 ЦПК
України, суд

вирішив :

Позовні вимоги
задовольнити частково.

Стягнути з віддділу освіти Борщівської районної державної адміністрації
Тернопільської області в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
заборгованість по виплаті надбавки до заробітної плати за вислугу років та
матеріальної допомоги на оздоровлення в загальній сумі 1149 грн. 39 коп.,
компенсацію витрат на комунальні послуги в сумі 971 грн. 10 коп.

Стягнути з віддділу освіти Борщівської районної державної
адміністрації судовий збір в дохід держави в сумі 51 грн., ЗО грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, перерахувавши їх УДК у Борщівському
районі, номер рахунку 0030, найменування рахунку Борщівський район
22050000, МФО 838012,
код одержувача 23588869, призначення платежу: *;101;-; оплата витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справ у Борщівському районному суді від відділу освіти,
який сплачує мито; в користь позички ОСОБА_1 стягнути 111 грн. судових витрат,
230 грн. витрат на правову допомогу.

У задоволенні інших вимог відмовити за безпідставністю.

Позивачку від сплати судового збору та витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи звільнити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня його проголошення через Борщівський районний суд до
апеляційного суду Тернопільської області та апеляційну скаргу протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження в такому ж порядку.