Справа № 22ц-452807                                  Головуючий
Категорія                                                         Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
жовтня 2007 року
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської
області у складі:

Головуючого:
Заіки В.В.,  Суддів: Фарятьєва С. О.,  Медведева A.M.,
при секретарі: Іщенко О.О.,  розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Луганську цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Сєвєродонецького міського суду Луганської області від  14 червня 2007 року

по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування. недійсним,  третя особа -приватний нотаріус Сєвєродонецького нотаріального округу
ОСОБА_3,  -

встановила:

Позивач
ОСОБА_13вернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ,
в якому посилався на те,  що між
ним та відповідачем був укладений договір дарування квартири,  яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,  посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3
Однак позивач текст договору не читав,
помилково вважав,  що у договорі
передбачено права та обов'язки сторін,
про які вони домовилися з відповідачем.
Але виявилось,  що договір має
інший зміст і не передбачає ніяких зобов'язань утримувати позивача і позбавляє
його права власності на квартиру. Тому просив суд договір дарування квартири
визнати недійсним.

Оскаржуваним
рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 червня 2007
року в задоволенні позовних вимого відмовлено за необґрунтованістю.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 не згоден з рішенням суду,  вважає його незаконним,  просить його скасувати та винести нове
рішення,  яким задовольнити позовні
вимоги.

Дослідивши
матеріали справи,  перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду,  та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачем
заявлені вимоги щодо визнання договору дарування недійсним на підставі ч.3  ст. 203,
ч.1   ст. 215,  ч.1
ст. 229 ЦК України,  тобто в зв'язку з вчиненням правочину під
впливом помилки.

Згідно
позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні під помилкою він
вважає ту обставину,  що під час
підписання ним договору він помилково вважав,
що підписує договір довічного утримання,
однак всупереч вимогам  ст. 60 ЦПК
України вказані обставини не довів.

2

Поряд з
тим,  досліджені судом докази свідчать
про те,  що волевиявлення позивача при
вчиненні правочину було свідомим та спрямоване на досягнення певних правових
наслідків.

Так,  з матеріалів справи вбачається,  що відповідач є онуком позивача,  до та на момент здійснення правочину вони
перебували у родинних стосунках,  що
сторонами не заперечується.

Про
намір позивача укласти договір дарування свідчать пояснення в судовому
засіданні третьої особи ОСОБА_3,  свідків
ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5

На
момент укладення договору дарування відповідач ОСОБА_2  був студентом за контрактною формою
навчання,  самостійних доходів не
мав,  а тому навіть теоретично не міг
укласти договір довічного утримання,  що
позивачем також не заперечується.

Порушень
порядку здійснення нотаріальних дій при посвідченні угоди не встановлено,  тобто угода була посвідчена в присутності
сторін,  яким були роз'яснені всі
обставини щодо природи правочину,
правові наслідки його здійснення,
про що свідчать відповідні підписи позивача у договорі.

Доказів
того,  що він перебував у хворобливому
стані та не міг об'єктивно сприймати значення своїх дій та розуміти зміст
договору позивач суду також не надав.

За таких
обставин висновок суду про відсутність підстав для визнання правочину недійсним
є обґрунтованим.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст. 307,  308 ЦПК України
судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 червня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом 2-х
місяців до Верховного Суду України.