Справа №2-36 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"10"
серпня 2007 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого -
судді: Цалина Б.М.

Секретаря-
Губчук Д.Ю.

З участю
адвокатів : ОСОБА_1, ОСОБА_2

Позивачки -
відповідачки : ОСОБА_3

Відповідача -
позивача: ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Косів справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання таким,  що втратив право на житло ,  за додатковим позовом про розподіл майна
спільної сумісної власності та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
розподіл майна спільної сумісної власності подружжя,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка,
ОСОБА_3звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про визнання таким,  що втратив право на житло,  та подала суду додаткові позовні вимоги про
розподіл майна спільної сумісної власності ,
ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про розподіл
майна спільної сумісної власності подружжя.

Позивачка-відповідачкаОСОБА_3в
судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала ,  зустрічний позов ОСОБА_4 заперечила ,  суду пояснила ,  що 23 жовтня 1999 року виконкомом
Вербовецької сільської ради зареєстровано шлюб між нею,  ОСОБА_3 та відповідачем,  ОСОБА_4.
Рішенням Косівського районного суду від 27 грудня 2004 року даний шлюб розірвано,  сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  залишено на
проживання з нею. Після розірвання шлюбу хоча вони деякий час ще проживали в
одному будинку однак не підтримували подружніх відносин а із жовтня 2005 року
відповідач забравши із дому всі свої особисті речі та багато іншого рухомого
майна переїхав на постійне місце проживання в с.  Смодна
Косівського району ,  де проживає і
на даний час,  створивши нову сім"ю.
А тому вважає,  що ОСОБА_4  втратив право на проживання в її житловому
будинку ,  що в АДРЕСА_1. Саме вказаний
житловий будинок з господарськими спорудами побудовано нею ще до укладення
шлюбу і є її особистою приватною власністю. Згідно рішення №5 від 30.11.1989
року зборів уповноважених колгоспників колгоспу і м. Леніна їй виділено
земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку з вільного
присадибного фонду в с Старий Косів,
рішенням виконавчого комітету Вербовецької сільської ради народних
депутатів №97 за грудень 1989 року їй надано дозвіл на будівництво житлового
будинку. Станом на липень 1998 року,
тобто ще до одруження із відповідачем,
стан готовності будинковолодіння складав 95%. Обладнання
газопостачання,  електропостачання,  теплопостачання і водопостачання встановлено
за її особисті кошти,  ще до реєстрації
шлюбу з ОСОБА_4  і на час укладення шлюбу
дане обладнання вже було встановлено. За час перебування в шлюбі вона із
відповідачем тільки проводила спільно зовнішню штукатурку будинковолодіння.
Рішенням Вербовецької сільської Ради народних депутатів №35 від 14 квітня 1997
року їй надано в приватну власність земельну ділянку площею 0, 19 га в селі АДРЕСА_1
для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та земельну ділянку
площею 0, 05 га в селі
Вербовець Косівського району для ведення особистого підсобного господарства. На
підставі даного рішення 17 травня 1997 року,
до реєстрації шлюбу,  їй видано
державний

акт на право приватної власності на землю №359 (серія
НОМЕР_1). На початку 2001
року було проведено інвентаризацію
земельних ділянок,  в результаті якої було
виявлено в її користуванні 0, 3729 га,  і
рішенням №68 від 22 травня 2001 року їй доділено ще 0, 1329 га земельної
ділянки,  так як вона відкрито і
безперервно користувалася земельною ділянкою протягом 15 років,  але не мала документів,  які б свідчили про наявність у неї прав на цю
земельну ділянку. Дана земельна ділянка перебувала в її користуванні та
володінні до укладення шлюбу. На підставі цього рішення їй замінено державний
акт на право приватної власності на землю №359 (серія НОМЕР_1) від 17 травня
1997 року,  та видано новий державний акт
№758 (серія НОМЕР_2) від 22 липня 2001 року. Таким чином,  новий державний акт від 22.07.2001 р. виданий
на земельну ділянку площею 0, 3729 га,  з
яких 0, 24 га передано їй у особисту власність до шлюбу із ОСОБА_4 ,  і яка не може бути включена в обсяг спільно
нажитого майна,  та 0, 1329 га земельної
ділянки,  довиділеної . Рішенням
Вербовецької сільської Ради від 31 січня 2002 року їй,  як підприємцю у сфері виробництва
хлібо-булочних та кондитерських виробів,  для обслуговування міні-пекарні та
кондитерського цеху змінено цільове призначення частини земельної ділянки
площею 0, 0394 га,  яка була передана у
приватну власність для обслуговування житлового будинку у 1997 році. Тому,  ця земельна ділянка не може бути включена в
обсяг майна,  яке належить на праві
спільної сумісної власності подружжя. За час перебування в шлюбі із
відповідачем вони кожен зокрема займались своїм бізнесом а саме вона займалась
хлібобулочними виробами а відповідач займався реалізацією автотехніки. Вартість
міні-пекарні та кондиторського цеху в АДРЕСА_1
становить 50258, 00 гривень; магазину „Горобина" -40299, 00 грн;
магазину-кафе „Анничка" в АДРЕСА_2- 34996, 50 грн. Однак відповідач не
враховує тієї частини майна,  яку після
розірвання шлюбу залишив собі,  і
вважав,  що його розділить добровільно. А
тому вона збільшила позовні вимоги та просить включити до спільно-придбаного
майна,  що підлягає розподілу :
автомобіль Mercedes-Benz VITO,  2000 року
випуску,  НОМЕР_3; автомобіль Fiat-Fiorino,  1992 року випуску,  НОМЕР_3; автомобіль Fiat-Ducato,  1997 року випуску,  НОМЕР_4; автомобіль НОМЕР_10,  1989 року випуску, НОМЕР_5; автомобіль
ВАЗ-21150,  2004 року випуску, НОМЕР_6;
Дані автомобілі залишилися у власності позивача . Згоди на відчуження
вищевказаних автомобілів вона відповідачу не надавала,  і вважає,
якщо ОСОБА_4  відчужив
автомобілі,  які належали на праві
спільної сумісної власності,  то їхня
вартість повинна бути зарахована при поділі майна. Заперечує додаткову позовну
вимогу відповідача в частині розподілу спільно придбаного рухомого майна ,  так як дані вимоги ОСОБА_4  в судовому засіданні не доведені та не
підтверджені,  окрім того останній ще
восени 2005 року забрав із дому все рухоме майно,  що вважав своїм.  Просить основний позов задоволити та визнати
ОСОБА_4 таким,  що втратив право на
проживання в її житловому будинку ,  що в
АДРЕСА_1 а також
виділити їй із майна ,  що є спільною
сумісною власністю: нежитловий будинок (міні-пекарню,  кондитерський цех),  магазин-кафе „Анничка",  магазин „Горобина",  які споруджені для здійснення нею
підприємницької діяльності та реалізації продукції міні-пекарні і
кондиторського цеху,  земельну ділянку
площею 0, 1329 га та вартість зовнішньої штукатурки житлового будинку та
автомобіль ІЖ 2717 ,  д.н. НОМЕР_7а решту
автомобілів,  що придбані ними за час
перебування у шлюбі та числяться у власності за відповідачем ОСОБА_4  виділити йому із сплатою в її користь різниці
в грошовому виразі.

Відповідач-
позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 заперечив ,  зустрічні позовні вимоги підтримав ,  суду пояснив,
що він фактично являється співвласником спірного житла,  і не тільки житла а й іншого нерухомого
майна. ,  яке належить їм із
відповідачкою ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя. Шлюб між
ними було зареєстровано 23.10.1999 року,
в шлюбі в них народився син ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1. За час спільного
проживання вони придбали значну кількість нерухомого майна яке належить їм на
праві спільної сумісної власності подружжя. На підставі рішення суду від
27.12.2004 року шлюб між ними розірвано за ініціативою позивачки а фактично
вони проживали однією сім"єю до кінця листопада 2005 року а тому і
вважає,  що розподіл спільного майна слід
проводити станом на листопад 2005 року. На час реєстрації  шлюбу
ОСОБА_6   на  праві
власності  належав  недобудований
житловий

будинок,  що в с.  Старий Косів,
процент готовності якого був 30% . Вже перебуваючи в шлюбі вони спільно
завершували будівництво вказаного житлового будинку і рішенням Вербовецької
сільської ради від 31.07.2001 року № 107 він був введений в експлуатацію. На
спільні кошти було повністю проведено внутрішнє обладнання будинку,  зовнішня штукатурка,  та облагодження прибудинкової території. А
тому вважає,  що має право власності на
рівну частку в цьому будинковолодінні,
яку просить виділити йому в натурі,
так як за час шлюбу за його особисті кошти було істотно збільшено це
майно та придбано інше,  що в кінцевому
результаті істотно змінило грошову вартість належного їм майна в сторону
збільшення. Крім цього практично за його кошти було побудовано нежитлове
приміщення -пекарню,  що вАДРЕСА_1а а
також спільно побудовано магазин-кафе "Анничка" ,  що в АДРЕСА_2 та магазин "Горобина
" ,  що в с Старий Косів. А
також відповідачка отримала у приватну власність земельні ділянки розміром 0,
3729га та 0, 24 га ,  що в с Старий Косів на
яких розміщені будівлі в тому числі і житловий будинок . Частину земельної
ділянки вони спільно викупили ,  а саме
0, 0394 га ,  на якій знаходиться
міні-пекарня та кондитерський цех . Приватизована земельна ділянка також
підлягає розподілу тому,  що на ній
розташовані будівлі,  які належать їм на
праві спільної сумісної власності. Доказом вкладу коштів в спільно придбане
майно є те,  що придбаний ним до шлюбу
трактор К-701 був проданий за 50000 гривень в 2002 році і гроші використані на
будівництво житла,  пекарні,  магазинів. Будучи підприємцем,  він використовував найману працю на
виготовлення та реалізацію хлібопродуктів. В 2002 році він отримав кредит на
суму 30000 гривень для придбання меблів,
заміни сантехніки та опорядкування спірного житлового будинку. Для
придбання агрегатів та механізмів,  а
також сировини отримав кредит в сумі 50000 гривень,  поручителем якого виступала ОСОБА_3 Для житлового
будинку ними спільно було спільно придбано спальний набір,  телевізор,
приставку,  м"ягкий
куток,  стіл і 12 стільців,  кухонні набори,  меблі до прихожої,  телевізор,
тюнер,  м"ягкий куток,  спальний набір,  мебельна стінка,  обладнання ванної кімнати,  обробка тераси і літньої кухні,  штори та три вікна першого поверху,  окрім того влаштовано огорожу,  плитку ,
столи і лавочки; комп"ютер,
пічки,  тістоміс,  електрозбивалки,  міксер,
електропічки,  хліборізку;
холодильні вітрини,  прилавок,  конвектор,
холодильник,  євродвері,  вікна; прилавки,  кавоварку,
коктельницю. Щодо вимоги позивачки ОСОБА_3 про розподіл автотранспорту
вважає безпідставною оскільки вказані в додатковому позові автомобілі за ним
тільки числяться однак реалізовані,
тобто продані ще за час перебування в шлюбі а тому їх не слід включати
до розподілу. Просить в основному позові ОСОБА_3 відмовити та провести реальний
розподіл майна спільної сумісної власності подружжя із розрахунку рівності
часток,  тобто по 1/2 частині кожному.

Суд
вислухавши сторони,  свідків,  вважає позовні вимоги ОСОБА_3 підставними і
такими , що підлягають до часткового задоволення ,  зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають
також до часткового задоволення із наступних підстав :

Як
встановлено в судовому засіданні сторони зареєстрували шлюб 23 жовтня 1999 року
а рішенням Косівського районного суду від 27 грудня 2004 року даний шлюб
розірвано,  сина ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишено на проживання із матір"ю ОСОБА_3 Із жовтня 2005 року
відповідач забравши із дому всі свої особисті речі та багато іншого рухомого
майна переїхав на постійне місце проживання в с. Смодна Косівського
району,  що стверджується актами
обстеження матеріально-побутових умов від 15 листопада 2005 року та 20 червня
2006 року та (а.с.  4,  5 ). Відповідач ОСОБА_4  в судовому засіданні визнав,  що із листопада 2005 року не проживає в
будинковолодінні,  що вАДРЕСА_1.

Згідно  ст.  71
ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за
ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців .

ст.  163
ЖК України передбачено,  що у разі
тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається
займане жиле приміщення у випадках і в межах строків ,  установлених частиною першою ,  пунктами 1 і 5 частини третьої і частини
четвертої  ст.  71 ЖК України . А тому вважає,  що ОСОБА_4
втратив право на проживання у вказаному житловому будинку.

Саме
вказаний житловий будинок з господарськими спорудами,  що вАДРЕСА_1побудований позивачкою ОСОБА_3 ще
до укладення шлюбу,  і відповідно до
п.1,  ч.1,  статті 57 СК України та абз. 1 статті 24 КпШС
України (положення статті діяли на час укладення шлюбу) є її особистою
приватною власністю. Підтвердженням цьому є: рішення № 5 від 30.11.1989 року
зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім.
Леніна про виділення їй земельної ділянки під будівництво
індивідуального житлового будинку з вільного присадибного фонду в с Старий Косів (
а.с.  74); рішення виконавчого комітету
Вербовецької сільської ради народних депутатів № 97 за грудень 1989 року ( а.с.
75) про надання дозволу ОСОБА_3 на будівництво житлового будинку,  рішення виконавчого комітету Вербовецької
сільської ради народних депутатів №78 від 26 серпня 1997 року про дозвіл на
газифікацію житлового будинку та літньої кухні (а.с. 89) ; ордер № 30 на право
виконання робіт по проведенню газопроводу від 26 листопада 1997 року (а.с.  88 ); робочий проект газопостачання житлового
будинку,  літньої кухні (1997р) (
а.с.  85 - 87),  технічні умови на електропостачання №428/96
(а.с.  90).

Довідкою
Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації за № 536 від 07 липня
1998 року стверджено ,  що стан
готовності будинковолодіння ОСОБА_3,  що
вАДРЕСА_1 станом на липень 1998 року складав 95% ( а.с. 93). Обладнання
газопостачання,  електропостачання,  теплопостачання і водопостачання встановлено
за особисті кошти позивачки - відповідачки ОСОБА_3 ще до реєстрації шлюбу з
відповідачем-позивачем ОСОБА_4  і на час
укладення шлюбу дане обладнання вже було встановлено. Фактичну готовність житлового
будинку та господарських споруд на час укладення шлюбу підтверджено показаннями
свідків ,  а саме свідок ОСОБА_6 в
судовому засіданні ствердила ,  що
будівництво спірного будинковолодіння проводила вона із своїм чоловіком для
доньки,  ОСОБА_3 . До одруження ОСОБА_3
Із ОСОБА_4  житловий будинок та
господарські будівлі вже були побудовані,
а також вона за власні кошти встановлювала у вказаному житловому будинку
печі а донька проводила електропостачання та газопостачання. Відповідач
ОСОБА_4  допомагав тільки у виконанні
робіт по зовнішній штукатурці будинку а також у впорядкуванні прибудинкової
території. ОСОБА_3 ще до одруження займалась підприємницькою діяльністю а саме
випічкою та реалізацією хлібобулочних виробів без допомоги ОСОБА_4,  який в цей час займався реалізацію
мототехніки. Були випадки,  що відповідач
позичав для свого бізнесу грошей а ОСОБА_3 змушена була повертати борги.
Обмеблювання будинку було проведено за її кошти та кошти доньки ОСОБА_3,  яка мала ще до одруження із відповідачем телевізор,  холодильник та інші речі домашнього вжитку.
Земельна ділянка де розміщене спірне будинковолодіння являється їх родинною
землею,  якою вони користуються десятки
років а відповідач до вказаної землі не має ніякого відношення. Свідок
ОСОБА_7ствердив в судовому засіданні,  що
до одруження ОСОБА_3 в неї вже був побудований житловий будинок та господарські
будівлі,  а також у вказаному будинку вже
були наявні речі домашнього вжитку,
меблі та інше. Спільно сторони проводили роботи по облаштуванню подвір"я
та проведення завнішньої штукатурки. Аналогічні покази суду дали свідки
ОСОБА_8,  ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Твердження
відповідача-позивача ОСОБА_4 про готовність спірного житлового будинку станом
на час укладення шлюбу на 30 % є голослівним і спростовується вищеназваними
доказами. ОСОБА_4  вважає,  що має рівну частку в будинковолодінні в
зв"язку з істотним збільшенням цього майна за рахунок його особистих
коштів. ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала,
що зовнішня штукатурка житлового будинку проводилась ними спільно в
шлюбі та за спільні кошти . Вартість спільного проведення робіт по зовнішній
штукатурці будинку згідно висновку судового експерта ОСОБА_11 №19г1 від 19
грудня 2006 року ( а.с.  52) становить
13021, 99 гривні,  що в процентному
відношенні до вартості будинку становить 9, 94%,  а від всього будинковолодіння - 5, 13%.

Будинковолодіння
не може бути визнано згідно статті 62 Сімейного кодексу України об"єктом
права спільної сумісної власності подружжя в зв"язку з істотним
збільшенням за час шлюбу його вартості,
поскільки проведені спільно роботи по зовнішній штукатурці (13021, 99
грн. або 5, 13 % від вартості будинковолодіння згідно висновку судового
експерта ОСОБА_11 №19г1 від 19 грудня 2006 року) не є істотним збільшенням
вартості будинковолодіння.

Не
відповідають фактичним обставинам справи пояснення відповідача - позивача
ОСОБА_4 в тому ,  що ним отримано у
приватну власність земельні ділянки розміром 0, 3729 га та 0, 24 га,  що в селі Старий Косів Косівського
району,  які підлягають поділу,  тому що на ній розташовані будівлі,  які належать сторонам на праві спільної
сумісної власності так як земельна ділянка загальною площею 0, 6129 га ОСОБА_3
у власність взагалі не отримувалося. Рішенням Вербовецької сільської Ради
народних депутатів №35 від 14 квітня 1997 року ОСОБА_6 було надано в приватну
власність земельну ділянку площею 0, 19 га в селі АДРЕСА_1 для обслуговування
житлового будинку і господарських споруд та земельну ділянку площею 0, 05 га в селі Вербовець
Косівського району для ведення особистого підсобного господарства ( а.с.  72) . На підставі даного рішення 17 травня
1997 року,  до реєстрації шлюбу,  позивачки - відповідачки,  ОСОБА_6було видано державний акт на право
приватної власності на землю №359 (серія НОМЕР_1) (а.с.  27).

На
початку 2001 року було проведено інвентаризацію земельних ділянок,  в результаті якої було виявлено в
користуванні ОСОБА_3 0, 3729 га,  і
рішенням №68 від 22 травня 2001 року було їй довиділено ще 0, 1329 га земельної
ділянки,  оскільки,  відповідно до статті 118 Земельного кодексу
України,  громадяни,  які добросовісно,  відкрито і безперервно користуються земельною
ділянкою протягом 15 років,  але не мають
документів,  які б свідчили про наявність
у них прав на цю земельну ділянку,  мають
право на передачу їм у власність. Дана земельна ділянка перебувала,  до укладення шлюбу,  фактично в володінні і користуванні ОСОБА_3
десятки років. Вона є суміжною і одним масивом із земельною ділянкою,  наданою їй для обслуговування житлового
будинку і споруд,  а також по ній пролягає
дорога і заїзд до її будинковолодіння. На підставі цього рішення ОСОБА_6було
замінено Державний акт на право приватної власності на землю №359 (серія
НОМЕР_1) від 17 травня 1997 року,  та
видано новий державний акт №758 (серія НОМЕР_2) від 22 липня 2001 року
(а.с.  26). Таким чином,  новий державний акт від 22.07.2001 р. виданий
на земельну ділянку площею 0, 3729 га,  з
яких 0, 24 га передано їй у особисту власність до шлюбу з ОСОБА_4 ,  і яка не може бути включена в обсяг спільно
нажитого майна,  та 0, 1329 га земельної
ділянки,  довиділеної ОСОБА_6.

Відповідно
до висновку експерта ТзОВ „ЕКА-Захід" від 06 березня 2007 року ринкова
вартість земельної ділянки площею 0, 3729 га,
яка належить ОСОБА_6,  і
знаходиться в с Старий Косів і с. Вербовець,
становить 18090 гривень,  що
згідно звіту про експертну оцінку становить 4, 85 гривні за 1 кв.м.  Вартість земельної ділянки площею 0, 1329 га
становить 6445, 65 гривні.

Рішенням
22 сесії 3 демократичного скликання Вербовецької сільської Ради від 31 січня 2002
року ОСОБА_6,  як підприємцю у сфері
виробництва хлібо-булочних та кондиторських виробів,  для обслуговування міні-пекарні та
кондитерського цеху було змінено цільове призначення частини земельної ділянки
площею 0, 0394 га,  яка була передана
ОСОБА_6 у приватну власність для обслуговування житлового будинку у 1997 році.
Тому,  ця земельна ділянка не може бути
включена в обсяг майна,  яке належить на
праві спільної сумісної власності подружжя. Цьому підтвердженням є рішення
Вербовецької сільської ради від 31.01.2002 року ( а.с.  24),
висновок Косівського районного відділу земельних ресурсів №22 від
18.12.2001 року,  акт вибору земельної
ділянки під будівництво міні-пекарні від 22.06.1997 р.,  та плани зовнішніх меж земельної
ділянки,  наведених в державних актах на
право приватної власності на землю №359 (серія НОМЕР_1) від 17 травня 1997 року
і №758 (серія НОМЕР_2) від 22 липня 2001 року.

Вартість
пекарні,  магазину „Горобина",  магазину-кафе „Анничка" згідно висновку
судового експерта ОСОБА_11 №19г1 від 19 грудня 2006 року становить:
міні-пекарня та кондиторський цех вАДРЕСА_1 - 50258, 00 гривень; магазин
„Горобина" - 40299, 00 грн; магазин-кафе „Анничка" в АДРЕСА_2-   34996, 50 грн.

Заявляючи  і
обгрунтовуючи  позовні  вимоги
відповідач  -  позивач,
Пошиванюк

залишив
собі,  і вважав,  що його розділить з ОСОБА_3 добровільно.
ТомуОСОБА_3доповнила позовні вимоги,  які
стосуються наступного майна,  яке набуто
під час шлюбу: автомобіль Mercedes-Benz VITO,  2000 року
випуску,  НОМЕР_3; автомобіль Fiat-Fiorino,  1992 року випуску,  НОМЕР_3; автомобіль Fiat-Ducato,  1997 року випуску,  НОМЕР_4; автомобіль НОМЕР_10,  1989 року випуску, НОМЕР_5; та автомобіль
ВАЗ-21150,  2004 року випуску,
НОМЕР_6.  В частині розподілу автомобіля
ГАЗ-2705,  2005 року випуску, НОМЕР_8 та
автомобіля ВАЗ-21099,  2005 року
випуску,  НОМЕР_9 під час судового
розгляду ОСОБА_3 Відмовилась від своєї вимоги.

Вищевказані
транспортні засоби зареєстровані за відповідачем - позивачем ОСОБА_4  ,
підтвердженням цього є відповідь на запит адвоката 4-го МРВ ДАІ м. Косів
при ВДАІ УМВС в області №237 від 14.03.2007 року .

Дані
автомобілі фактично являються власністю ОСОБА_4 та придбані ним за час
перебування в шлюбі,  хоча останній
намагається переконати суд в тому ,  що
ці транспортні засоби ним реалізовані також в шлюбі і тільки формально за ним
зареєстровані . Як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 він 24.09.2004
року купив в ОСОБА_4 транспортний засіб НОМЕР_10,  1989 року випуску, НОМЕР_5,
яким керує і на даний час по дорученню . Чи було відомо
ОСОБА_3 про реалізацію її чоловіком вказаного транспортного засобу йому не
відомо,  розрахунок він проводив із
ОСОБА_4  Як вбачається із довіреності від
24.09.2004 року ОСОБА_4
уповноважуєОСОБА_12укладати правочини щодо користування транспортним
засобом ,  а також керувати з правом
використання за межами України належний йому на підставі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_11 виданого МРЕВ УДАІ УМВС м.  Косова Івано-Франківської області 25.11.2003
року ,  транспортним засобом марки НОМЕР_10,  1989 року випуску,  кузов НОМЕР_12 ,  реєстраційний номер НОМЕР_13 .
Довіреність видана на термін до 24.09.2007 року без права передоручення . Із
довіреності від 27.01.2005 року ОСОБА_4
уповноважує ОСОБА_13 або ОСОБА_14,
або ОСОБА_15 укладати правочини щодо користування транспортним
засобом,  а також керувати з правом
використання за межами України належним йому на підставі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ серії ОСОБА_14 виданого МРЕВ УДАІ УМВС м.  Косова Івано-Франківської області 23.01.2003
року ,  транспортним засобом марки Fiat-Ducato,  2.5,
1997 року випуску,  шасі ( кузов)
НОМЕР_15 ,  реєстраційний номер НОМЕР_16.
Довіреність видана на термін до 27.01.2008 року без права передоручення.
Довіреність видана на термін до 24.09.2007 року без права передоручення . Із
довіреності від 26.02.2005 року ОСОБА_4
уповноважує ОСОБА_16,  ОСОБА_17
або ОСОБА_18 укладати правочини щодо користування транспортним засобом належним
йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_17виданого МРЕВ УДАІ
УМВС м.  Косова Івано-Франківської
області 25.03.2004 року ,  транспортним
засобом марки ВАЗ 21150 2004 року випуску,
кузов НОМЕР_18 ,  реєстраційний номер
НОМЕР_19 . Довіреність видана на термін до 26.02.2010 року з правом
передоручення.

Суд
вважає,  що саме вказананими
представленими в судове засідання ОСОБА_4
довіреностями та довідкою № 357 від 20.04.2007 року ,  що видана 4-тим МРВ ДАІ м. Косів при ВДАІУМВС
в Івано-Франківській області стверджено,
що Пошиванюк фактично являється власником: автомобіля Mercedes-Benz VITO,  2000 року випуску,  НОМЕР_3; автомобіля Fiat-Fiorino,  1992 року випуску,  НОМЕР_3; автомобіля Fiat-Ducato,  1997 року випуску,  НОМЕР_4; автомобіля НОМЕР_10,  1989 року випуску, НОМЕР_5; та автомобіля
ВАЗ-21150,  2004 року випуску,
НОМЕР_6.  ,  які підлягають до включення в майно спільної
сумісної власності подружжя так як набуто,
придбано,  останнім за час
перебування в шлюбі.

Згідно
довідки експерта-оцінювача ОСОБА_11,
станом на 14 березня 2007 року,
мінімальна ринкова вартість автомобілів при нормативному пробігу
становить: автомобіль Mercedes-Benz VITO,  2000 року
випуску,  НОМЕР_3 - 80875, 75 грн ;
автомобіль Fiat-Fiorino,  1992 року
випуску,  НОМЕР_3 - 14948 грн; автомобіль
Fiat-Ducato,  1997 року
випуску,  НОМЕР_4 - 36259 грн; автомобіль
НОМЕР_10,  1989 року випуску, НОМЕР_5 -
12069, 5 грн;  автомобіль ВАЗ-21150,  2004 року випуску, НОМЕР_6 - 38102, 25 грн;

У
відповідності до статті 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної власності на майно,  набуте за час шлюбу і,  розпоряджання майном,  що є об'єктом права спільної сумісної
власності,  після розірвання шлюбу
здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою,  відповідно до Цивільного кодексу України.

Згоди на
відчуження вищевказаних автомобілівОСОБА_3ОСОБА_4 не надавала,  і вважає,
якщо ОСОБА_4  відчужив
автомобілі,  які належали на праві
спільної сумісної власності,  то їхня
вартість повинна бути зарахована при поділі майна.. Відповідно до п.10
Постанови ПВС України № 16 від 12.06.98 "Про застосування судами деяких
норм Кодексу про шлюб та сім'ю України",
якщо судом установлено,  що один
із подружжя відчужив,  або використав
майно на свій розсуд усупереч волі другого з них і не в інтересах сім'ї,  то при поділі враховується це майно або його
вартість.

Суд
вважає недоведеною в судовому засіданні ОСОБА_4
додаткову позовну вимогу в частині придбання в шлюбі по житловому
будинку спального набору,  телевізора,  приставки,
м"ягкого кутка,  стола і 12
стільців,  кухонних наборів,  меблі до прихожої,  телевізора,
тюнера,  м"ягкого
кутока,  спального набору,  мебельної стінки,  обладнання ванної кімнати,  обробка тераси і літньої кухні,  штори та три вікна першого поверху;
влаштування огорожі,  плитки; столи і
лавочки; комп"ютера,  пічки,  тістоміса,
електрозбивалки,  міксера,  електропічки,
хліборізки; холодильних вітрин,
прилавків,  конвектора,  холодильника,
євродверей,  вікон; прилавків,  кавоварки,
коктельниці.Вартість вищепереліченого рухомого майна вказана
ОСОБА_4  тільки в вимогах позову однак
жодного підтверджуючого дані вимоги документу .,  чи вартості майна , суду не подано. Додаткові
підстави позовних вимог ОСОБА_4 та наявність майна не підтверджуються доказами
і не доводяться ОСОБА_4

Відповідно
до ч.3  ст.  10 ЦПК України кожна сторона повинна довести
ті обставини,  на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків,  встановлених цим Кодексом.  А тому за недоведеністю ОСОБА_4  своїх вимог в частині додаткової позовної
заяви суд не може включити вказане рухоме майно до розподілу майна,  що є спільною сумісною власністю подружжя.

Таким
чином,  вартість спільного майна,  яке підлягає включенню згідно вимог сторін в
обсяг спільної сумісної власності становить 349344, 14 гривні. В тому числі:
нежитловий будинок (міні-пекарня та кондиторський цех) в АДРЕСА_1 -50258 гри;
магазин „Горобина" - 40299 грн; магазин-кафе
„Анничка" в АДРЕСА_2- 34996, 50 грн; земельна ділянка,  площею 0, 1329 га в с Старий Косів -6445, 65
грн; зовнішня штукатурка житлового будинку - 13021, 99 грн; автомобіль ІЖ 2717
,  д.н. НОМЕР_7вартістю
22068,  50 грн.; автомобіль Mercedes-Benz VITO,  2000 року випуску,  НОМЕР_3 - 80875, 75 грн ; автомобіль Fiat-Fiorino,  1992 року випуску,  НОМЕР_3 -14948 грн; автомобіль Fiat-Ducato,  1997 року випуску,  НОМЕР_4 - 36259 грн; автомобіль
НОМЕР_10,  1989 року випуску, НОМЕР_5 -
12069, 50 грн; автомобіль ВАЗ-21150, 2004 року випуску,  НОМЕР_19 - 38102, 25 грн.

Відповідно
до  ст.
71 СК України майно,  що є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,  ділиться в натурі,  беручи до уваги інтереси дружини,  чоловіка,
дітей,  речі для професійних
занять присуджуються тому з подружжя,
хто використовував їх у своїй професійній діяльності.

В
судовому засіданні встановлено ,  що із
1995 році,  до одруження та реєстрації
шлюбу з ОСОБА_4 ,  ОСОБА_3 займається
підприємницькою діяльністю у сфері виробництва хлібо-булочними та
кондитерськими виробами та торгівлі ними. І в 1997 році була зареєстрована така
підприємницька діяльність,  що
підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію підприємницької діяльності.
Саме з цією метою,  до укладення шлюбу з
ОСОБА_4 ,  позивачкою було відкрито
міні-пекарню по виробництву хлібо-булочних та кондитерських виробів у власній
оселі,  про що свідчать: рішення Вербовецької
сільської ради від 26.08.1999 року про дозвіл на відкриття міні-пекарні (
а.с.  77 ) ; висновок головного
державного санітарного лікаря Косівського району №82 від 25.03.99 р. про
відповідність санітарним вимогам та нормам міні-пекарні ( а.с.  79) ; експертний висновок №20-12/18 від
16.03.98   р.    Карпатського    експертно-технічного    центру
про   відповідність    вимогам

нормативних
актів проектної документації по міні-пекарні (а.с. 80); дозвіл №1553 на початок
роботи від 15.10.98 р. Управління Державної пожежної охорони ( а.с. 78).

З метою
збуту хлібо-булочних виробів,
виготовлених в результаті підприємницької діяльності ОСОБА_3 в м.  Косові було споруджено магазин-кафе
„Анничка" поАДРЕСА_2та магазин „Горобина",  який розміщений вАДРЕСА_1.

В той же
час ОСОБА_4  також займався
підприємницькою діяльністю в сфері надання транспортних послуг,  чим займається і на даний час,  а також у сфері надання с/г послуг
комбайнами,  яких з цією ж метою і
придбав під час укладення шлюбу (підтверджується накладною №055 від 05 червня
2002 року - а.с.  70 ).

Суд
вважає,  що ці комбайни,  які залишилися в користуванні ОСОБА_4,  при винесенні даного рішення не можуть бути
включені в обсяг спільно нажитого майна,
поскільки вимоги сторін щодо цього відсутні,  так само,
як вони відсутні і до іншого майна,
наведеного сторонами в підставах позовних вимог і наявність чи
відсутність якого не підтвердженого доказами.

В
зв"язку з цим,  суд вважає що
нежитловий будинок (міні-пекарня та кондитерський цех) в АДРЕСА_1 - 50258 грн;
магазин „Горобина" - 40299 грн,  що
в АДРЕСА_1;
магазин-кафе „Анничка" в АДРЕСА_2- 34996, 50 грн; земельна ділянка,  площею 0, 1329 га в с Старий Косів - 6445, 65
грн; зовнішню штукатурку житлового будинку - 13021, 99 грн; автомобіль ІЖ 2717
,  д.н. НОМЕР_7вартістю
22068,  50 грн. необхідно в натурі
виділити ОСОБА_6 . Загальна вартість майна ОСОБА_3 складає 167089, 64 грн . А
автомобілі: Mercedes-Benz VITO,  2000 року
випуску,  НОМЕР_3 - 80875, 75 грн ; Fiat-Fiorino,  1992 року випуску,  НОМЕР_3 - 14948 грн; Fiat-Ducato,  1997 року випуску,  НОМЕР_4 - 36259 грн; НОМЕР_10, 1989 року
випуску, НОМЕР_5 - 12069, 50 грн та ВАЗ-21150,
2004 року випуску, НОМЕР_6 - 38102, 25 грн виділити ОСОБА_4,  загальна вартість рухомого майна якого
складає 182254, 50 грн

Різниця
між вартістю частки ОСОБА_4 -182254, 50 грн та вартістю присудження ОСОБА_6
майна в натурі на суму 167089, 64 грн. становить -15164, 86 гривні.

Відповідно
до п.10 Постанови ПВС України N 16 від 12.06.98 "Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" у справах про поділ
майна,  що є спільною сумісною власністю
подружжя,  суд відповідно до  ст.  28
КпШС може в окремих випадках,  з
наведенням відповідних мотивів,
відступити від начала рівності часток подружжя,  враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або
одного з подружжя,  що заслуговують на
увагу . Тобто,  позивачка ОСОБА_3 в
судовому засіданні визнала участь ОСОБА_4 у виконанні робіт по облаштуванню
подвір"я житлового будинку а також організацію проведення деяких ремонтних
робіт в міні-пекарні а тому суд вважає,
що частка останнього може бути збільшена на різницю в грошовій вартості
майно,  що підлягає розподілу а саме на
15164, 86 гривні.

Суд
вважає за доцільне скасувати заходи забезпечення позову згідно ухвали суду від
07.09.2006 року в частині накладення арешту на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться вАДРЕСА_1 та земельну ділянку на якій розташований
вищевказаний будинок а також на нежитлову будівлю міні-пекарні,  що розміщена в АДРЕСА_1,  магазин
"Горобина" ,  що в с Старий Косів
Косівського району ,  магазин
"Анничка",  що в м.  Косові по вул Гвардійська,  пилораму за адресою : АДРЕСА_3 ,  що належить ОСОБА_6,  ОСОБА_4.

На
підставі наведеного,  п.1 ч.1  ст.
57,  ч.1  ст.
60,   ст.
62,   ст.  68,
70,  71,  ч 2
ст.  114 СК України,   ст.
24 КпШС України,   ст.  16 ЗУ
„Про власність",   ст. 71,   ст. 72 Житлового кодексу України,   ст.
118 ЗК України,  п. 9 і 10
Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12 червня 1998 року «Про
застосування судами деяких норм КпШС України» ,   ст.
ст.  368,  372 ЦК
України ,  керуючись  ст.
ст.  213-215 ЦПК України,  суд ,
-

ВИРІШИВ

Позов
ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволити частково.

Визнати
за ОСОБА_3 право на майно,  що є спільною
сумісною власністю подружжя :

· нежитловий
будинок (міні-пекарня і кондитерський цех) за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 50258
грн;

· магазин-кафе
„Анничка" в АДРЕСА_2вартістю 34996, 50 грн ;

· магазин
„Горобина" - вартістю 40299, 00 грн ,
що вАДРЕСА_1;

· земельну
ділянку площею 0, 1329 га
вАДРЕСА_1- вартістю 6445, 65 грн;

- грошову вартість робіт по зовнішній штукатурці житлового будинку
вАДРЕСА_1-13021, 99 грн.,

-      автомобіль ІЖ 2717,  д/н НОМЕР_7вартістю 22068,
50 грн .

Загальна вартість майна спільної сумісної власності,  що визнана за ОСОБА_3 складає : 167089.64 грн

Визнати за ОСОБА_4 право на майно,
що є спільною сумісною власністю подружжя :

-    автомобіль Mercedes-Benz VITO,
2000 року випуску,
НОМЕР_3 вартістю 16015

доларів США,  що становить 80875, 75грн ;

·
автомобіль Fiat-Fiorino,
1992 року випуску,
НОМЕР_3 вартістю 2960 доларів США,  що становить -14948 грн ;

·
автомобіль Fiat-Ducato,  1997 року випуску,  НОМЕР_4 вартістю 7180 доларів США,
що становить 36259 грн ;

-    автомобіль НОМЕР_10,  1989 року випуску, НОМЕР_5 вартістю
2390 доларів США ,  що

становить
- 12069, 50 грн ;

автомобіль
ВАЗ-21150,  2004 року випуску,
НОМЕР_6  вартістю 7545 доларів США ,  що становить 38102, 25.

Загальна
вартість майна спільної сумісної власності,
що визнана за ОСОБА_4 складає : 182254, 50 грн

Визнати
ОСОБА_4 таким,  що втратив право на
користування житловим будинкомАДРЕСА_1

Стягнути
із ОСОБА_3 в користь держави 1585, 89 грн недооплаченого державного мита.

В решті позовних
вимог відмовити .

Скасувати
заходи забезпечення позову згідно ухвали суду від 07.09.2006 року в частині
накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та
спорудами,  що знаходиться вАДРЕСА_1 та
земельну ділянку на якій розташований вищевказаний будинок а також на нежитлову
будівлю міні-пекарні,  що розміщена в АДРЕСА_1,  магазин "Горобина",  що в с
Старий Косів Косівського району ,
магазин "Анничка",  що в
м.  Косові по вул Гвардійська,  пилораму за адресою : АДРЕСА_3 ,  що належить ОСОБА_6,  ОСОБА_4.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження ,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження ,  але апеляційна скарга не була подана в строк
,  рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку .

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до Косівського
районного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного
суду через Косівський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.