РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 червня 2007
року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого                                                      Лили
В.М.

секретаря                                                            Зурак
А.А.

за участю

позивача                                                             ОСОБА_1

представника
позивача                                    ОСОБА_3

відповідача                                                           ОСОБА_4

представника
відповідача                                   ОСОБА_5.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про визнання дійсним договору
купівлі - продажу земельної ділянки та житлового будинку АДРЕСА_1 стягнення
судових витрат,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернулася з позовом до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі - продажу
земельної ділянки та житлового будинку АДРЕСА_1 та стягнення судових витрат
мотивуючі позов тим,  що в березні 2004
р. вона домовилася з відповідачем про купівлю домоволодіння та земельної
ділянки,  на якій воно розташоване за
2000 доларів США. Виконуючі умови договору 29.03.2004 р. вона передала ОСОБА_2
як завдаток за будинок 1600 доларів США,  про що та написала розписку. 15.05.2004
р. вона заплатила решту - 400 доларів США
за домоволодіння,  про що ОСОБА_2 вже
пізніше,  в 2006 р. написала розписку.
15.05.2004 р. ОСОБА_2 видала довіреність на неї,  підтвердивши свою згоду на продаж. Договір
купівлі - продажу не оформили нотаріально,
тому,  що не було технічної
документації на будинок,  та у неї не
вистачало всієї суми грошей,  щоб
заплатити зразу. Чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_6. не заперечував проти продажу майна
відповідача,  надав нотаріусу заяву про
свою згоду. Відповідач передала їй старий технічний паспорт,  домову книгу,
книжки по розрахункам за комунальні платежі. Вона заплатила борг за
використаний газ,  електроенергію,  сплатила земельний податок,  провела водопровід,  розпоряджаючись домоволодінням як власник. За
власні кошти замовила технічну документацію,
яка була виготовлена бюро технічної інвентаризації і нею отримана.
ОСОБА_2 попросила не знімати її з реєстраційного обліку за адресою
будинку,  посилаючись на необхідність для
отримання пенсії. 28.11.2006 р. ОСОБА_2 зателефонувала їй та повідомила,  що скасувала видану довіреність,  та немає вже бажання продавати будинок,  гроші теж повертати не буде. Враховуючі,  що вони,
як сторони виконали умови договору купівлі - продажу домоволодіння та
земельної ділянки,  просить визнати угоду
дійсною,  та стягнути понесені нею судові
витрати за сплату судового збору 146 грн.,
других витрат 30 грн.,  та 500
грн. за оплату юридичної допомоги.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1,  та
її представник ОСОБА_7. ,  кожна
окремо,  позов підтримали.

Відповідач
ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5. проти позову. ОСОБА_2 пояснила,  що брала гроші в борг у ОСОБА_1,  в залог передала будинок і гроші готова зараз
повернути.

Свідки
ОСОБА_8.,  ОСОБА_9 пояснили,  що знають з розмов про те,  що ОСОБА_2 брала у ОСОБА_1 гроші в борг для
лікування,  будинок не продавався.

Свідок
ОСОБА_10 пояснив,  що ОСОБА_2 попросила
його дати дозвіл на продаж будинку,  де
вона жила,  на що він у нотаріуса написав
заяву про свою згоду продати будинок ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_11. пояснила,  що 29.03.2004 р. її попросила ОСОБА_1 бути
свідком при передачі грошей за купівлю будинку. Гроші ОСОБА_1  передала якій жінці,  потім вона підписала розписку,  як свідок передачі грошей.

Суд
вислухавши сторони,  представників,  дослідивши у сукупності надані сторонами
докази в підтвердження та заперечення позову,
вважає,  що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив такі факти та відповідні
їм правовідносини: ОСОБА_2 на праві приватної власності належить садиба
розташована за адресою АДРЕСА_1(а.с.
17,  60) 29.03.2004 р. ОСОБА_2
отримала від ОСОБА_1 1600 доларів США,
як частину грошей з ціни в 2000 доларів США за купівлю - продаж
будинку,  що належить ОСОБА_2 (а.с.  74). 28.11.2006 р. ОСОБА_2 написала розписку
про отримання від ОСОБА_1 400 доларів США
(а.с.  73) 15.05.2004
р. ОСОБА_2 видала довіреність ОСОБА_1 на право обміняти та продати жилий
будинок з надвірними побудовами (а.с.
11),  яку своєю заявою від
25.11.2006 р. скасувала (а.с.  69).
Чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_6. надав нотаріусу заву про свою згоду на продаж його
дружиною житлового будинку (а.с.  12).
Діючі відповідно до доручення ОСОБА_1
замовила та отримала технічний паспорт на будинок (а.с.  13-16),
поновила домову книгу (а.с.
18-22),  отримала на своє ім'я
розрахункову книжку по оплаті за природний газ (а.с.  23),
сплатила заборгованість за спожитий газ (а.с.  24-26),
сплатила заборгованість за спожиту електроенергію,  та повторне підключення будинку до лінії
електропостачання (а.с.  29-31),  сплатила земельній податок (а.с.  32). Для сплати боргів за отримані послуги
ОСОБА_1,  не маючі достатньої суми грошей
07.05.2004 р. отримала кредит в акціонерному товаристві «Індустріально-експортний
банк» (а.с.  33-35) ОСОБА_2 зареєстрована
по АДРЕСА_1 (а.с.  21,  50,  51),
але цей факт суд не вважає доказом з боку відповідача,  про не укладення угоди купівлі -
продажу,  та отримання грошей в борг.

Відповідно
до  ст.
220 ЦК України
у випадку недотримання вимог закону про нотаріальне посвідчення такий договір є
недійсним.  Якщо сторони домовилися про
всі істотні умови договору,  що
підтверджується письмовими доказами,  та
відбулося повне або часткове виконання договору,  але одна сторона ухиляється від його
нотаріального засвідчення,  суд може
визнати такий договір дійсним.
Відповідно до  ст.  655 ЦК
України сторони повністю виконалим умови договору купівлі-продажу,  ОСОБА_1 передала гроші та отримала будинок з
документами,  а ОСОБА_2 отримала гроші та
передала будинок з документами,  а потім
відмовилася укладати угоду нотаріально. Згідно
ст.  657 ЦК України договори
купівлі-продажу земельної ділянки,
жилого будинку,  квартири та
іншого нерухомого майна укладаються у письмовій формі та підлягають
нотаріальному засвідченню та державній реєстрації. Вимоги закону сторони не
виконали з вини відповідача. Згідно  ст.
12 цього Закону громадянин набуває права власності на доходи від участі в
суспільному виробництві,  індивідуальної
праці,  підприємницької діяльності,  вкладення коштів у кредитні установи,  акціонерні товариства,  а також на майно,  одержане внаслідок успадкування або укладення
інших угод,  не заборонених законом.  Будинок,
як майно ОСОБА_1 набула законно,
та відповідно до закону має нак нього право власності.

ОСОБА_1
понесла витрати на оплату судових витрат : судового збору 146 грн. (а.с
2),  за інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи ЗО грн. (а.с.
2),  за отриману правову допомоги
в сумі 500 грн. (а.с.  76),  які відповідно до  ст.  88
ЦПК України підлягають стягненню з Вінюкової СВ.,  як
сторони проти якої постановлено судове рішення.

Відмовляючи
в частині позову ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі -продажу
земельної ділянки,  на якій розташований
будинок,  суд виходив з того,  що земельна ділянка не була предметом купівлі
продажу,  відповідно до укладеної
сторонами угоди,  крім того

вона не
належить ОСОБА_2 на праві приватної власності,
а належить територіальній громаді м.
Новомосковська. Оскільки сторони не ставили питання про залучення
власника земельної ділянки до участі у справі,
а суд виходячи з обставин справи не знайшов підстав для залучення до
участі у справі інших учасників,  та
виходячи з предмета спору,  суд
вважає,  що спір є тільки між позивачем
та відповідачем і рішення по справі не вплине на права та обов'язки інших осіб.

Відповідно
до  ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. Суд вважає,  що
ОСОБА_1 надала суду беззаперечні докази в підтвердження своїх вимог про визнання
дійсним договору купівлі - продажу,  а
ОСОБА_2 не надала суду доказів в підтвердження своїх заперечень по позову та
про укладання угоди позики грошей з позивачем,
а самі пояснення ОСОБА_4 про укладання угоди позики суд вважає
недостатніми та нічим іншим не підтвердженнями свідченнями.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  220,  655,
657 ЦК України,   ст.
12 Закону України "Про власність",   ст.
ст.  10,  60,
84,  88, 212,  214, 218 ЦПК України,  суд,  -

вирішив:

позов
задовольнити частково,  визнати дійсним
договір купівлі - продажу укладений 29 березня 2004 р. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2домоволодіння що складається з будинку,
сараю - літньої кухні,
вбиральні,  сараю,  дворового покриття,  огорожі,
розташованого по АДРЕСА_1
розташованого на землях державного фонду,  та визнати право власності на домоволодіння
за ОСОБА_1.

Стягнути
зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати 176 грн. та витрати пов'язані з
правовою допомогою адвоката 500 грн.

В іншій частині
позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської обл. шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення
рішення,  та на нього може бути подано
апеляційну скаргу протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне
оскарження.