Справа №2-890 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
травня 2007 року Ленінський районний суд м. Донецька в складі: головуючого
судді: Хмельницької Л.І. при секретарі: Стіліаніді Г.О. за участю представника
позивача: ОСОБА_1 за участю з-ї особи: ОСОБА_2. за участю представника
відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в залі суду м. Донецька цивільну справу за
позовом військового прокурора Донецького гарнізону в інтересах ОСОБА_2 до війсковоі
частини 3037 про стягнення суми заборгованості за службові відрядження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2. з позовом про стягнення суми
заборгованости з війскової частини 3037, посилаючись на те, щоОСОБА_2.
проходить військову службу в частині 2240 на посаді начальника служби військ-начальника
чергової служби. Знаходиться на грошовому та речовому забеспеченні у в/ч 3037.
Згідно з наказами командира війскової частини 3037ОСОБА_2. неодноразово
перебував у службових відрядженнях. За службові відрядження ОСОБА_2. були
нараховані гроши в сумі
1186грн.00 коп. які між тим йому не сплачені до цього часу.

Таким чином у в/ч 3037 існує заборгованість перед ОСОБА_2в сумі 1186грн.00
коп., яку в добровільному порядку відповідач не сплатив до цього часу, у
зв"язку з чимОСОБА_2. був вимушений звернутися за наданням юридичної
допомоги у захисті його прав до військового прокурора Донецького гарнізону,
який у свою чергу звернувся до суду з позовом до військової частини № 3037.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, та просив
стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2. грошову заборгованість за службові
відрядження в сумі 1186грн.00 коп.

Заінтересована особаОСОБА_2.
в судовому засіданні підтримав заявлені позивачем вимоги, та просив
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача за дорученням позов визнав у повному обсязі,
пояснив, що дійсно існує заборгованість війскової частини 3037 перед позивачем
по сплаті грошової заборгованості за службові відрядження-1186 грн.00 коп.
сплатити яку відповідач своєчасно не має можливісти у зв"язку з нестачею
коштів цільового призначення

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено,
щоОСОБА_2. проходить військову службу в частині 2240 на посаді начальника
служби військ-начальника чергової служби. Знаходиться на грошовому та речовому
забеспеченні у в/ч 3037. Згідно довідки командира військової частини 3037 від
21.03.2007р. (а.с.8) передОСОБА_2. існує заборгованість в сумі 1186грн. 00 коп.

Частиною другою пункту 1 ст. 14 Закону України „Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011 від 20.12.1991 року,
передбачено, що при виконнні службових обов'язків, пов"язаних з
відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям

відшкодовуються
витрати по відрядженню. Однак, в прушення п. 1 Постанови Кабінету Міністрів
України № 1194 „Про польові виплати військовослужбовцям і працівникам
військових частин Збройних Сил та інших військових формувань" від 19 серпня
2002 р. п.п.1.5, 1.10 „Інструкції про службові відрядження в межах України та
за кордон", що затверджена Наказом Міністра фінансів України № 59 від 13
березня 1998 року, після повернення ОСОБА_2. з відряджень, витрати по
відрядженням відповідачем йому виплачені не були. Тому сума заборгованості
підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Крім того з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає
стягненню судовий збір сумі 51 гр. та витрати з інформаційно-технічного забеспечення
розгляду цивільної справи в сумі 30 грн.

Таким чином, визнання представником відповідача пред"явленого позову
не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Виходячи з наведенного,
суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього
судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу .Згідно з ч.4
ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ч.2 ст.9, 14 Закону України „Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей", Інструкцією „Про порядок
відшкодування військовослужбовцям Зброєних Сил витрат на службові відрядження в
межах України" від 17.01.2000р., ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215,
130,174,88 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву військового прокурора Донецького гарнизону в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з війскової частини 3037 розташованої за адресою
м.Донецьк, вул. Куприна, 1, ОКПО 23316237, р/р 0144 МФО 834016 банк
ГУДК в Донецькій області на користь ОСОБА_2 заборгованість за службові
відрядження- 1186грн.00 коп. та на користь держави судовий збір в сумі 51 грн.,
а також витрати з інформаційно-технічного забеспечення розгляду цивільної
справи в сумі 30 грн. на р/р 0004, МФО 834016 Банк ГУ
УДК у Донецькій області отримувач Державний бюджет Ворошиловського р-ну м. Донецька,
призначення платежу- Ленінський райсуд м. Донецька-9.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.