Справа №2-207/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

02 липня
2007р.                                                                    Близнюківський
районний суд Харківської

області в складі: головуючого - судді Павлюченка С.В.

при секретарі      Білошапка М. А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.Близнюки Харківської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачів 4 861 грн.95 коп.,
посилаючись на те, що 07.10.2006р., під час випасу громадської череди
відповідачкою ОСОБА_3 та перегону нею корів через дорогу в районі
с.Новоукраїнка Близнюківського району Харківської області, автомобілем ВАЗ-2107
державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, було збито належну їй корову.

Винним у
скоєному ДТП в судовому
порядку був визнаний ОСОБА_2,
про що свідчить постанова Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 30 листопада 2006р.

Правила
дорожнього руху порушила і ОСОБА_3, оскільки проводила перегін худоби поза
спеціально відведеним місцем.

Збита
корова була 5-річного віку та мала вагу 430 кг. Після ДТП корова була оглянута
головним ветеринарним лікарем Добровільської дільничої лікарні ветеринарної
медицини і відповідно до складеного ним Акту експертизи було встановлено, що
туша забитої корови містила 156 кг. товарної яловичини, з якої 74 кг. було
визнано зіпсованими. Залишок -108 кг. вона обміняла на зернопродукти, отримавши
збіжжя на загальну суму 756 грн.

Відповідно
до довідки Лозівського колгоспного ринку вартість 1 кг. яловичини складає 24
грн. Таким чином, загальна вартість товарної яловичини збитої корови становить
3744 грн. (24 грн.х 156 кг.), а вартість 1 кг. живої ваги -8,71 грн. (З 744
грн.: 430кг.).

Відповідно
до п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996р. №116 «Про
затвердження Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі,
знищення (псування) матеріальних цінностей», розмір збитків при загибелі тварин
повинен визначатися з застосуванням коефіцієнту 1,5.

Таким
чином, вартість завданих їй збитків складе 5 517,95 грн. (8,71x430x1,5), а з
урахуванням отриманих нею 756 грн., сума відшкодування повинна становити 4
861,95 грн.

Крім
того, їй завдано і моральної шкоди, оскільки в сільській місцевості корова є
джерелом значної частини сімейного прибутку, харчування людей, тварин та птиці
у особистому присадибному господарстві. Втрата ж корови у такий спосіб потребує
від неї додаткових зусиль, спрямованих на підтримання звичного раціону свого
харчування та годування домашньої птиці і худоби. Моральна шкода, яка на її
думку полягає у душевних стражданнях і нервових розладах, які посилилися після
відмови відповідача у добровільному порядку відшкодувати матеріальні збитки,
становить 1000 грн.

Оскільки
вищезазначену шкоду завдано спільними протиправними діями відповідачів, вони
повинні відшкодувати її солідарно.

Відповідачка
ОСОБА_3 позов не визнала, вказуючи на те, що вона дійсно, відповідно до
встановленої черги 7.10.2006р. випасала корів жителів с.Новоукраїнка. Під час
випасу, коли корови паслися біля узбіччя дороги, був скоєний наїзд на корову,
яка належить ОСОБА_1 Однак, яким чином корова опинилася на дорозі і як на неї
наїхав автомобіль, вона не бачила.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним
чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не
з'явився, не повідомовши суд про причини своєї неявки, в зв'язку з чим суд
вважає за можливе вирішити справу за його відсутності.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та відповідачки ОСОБА_3, суд
знаходить, що позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав:

-відповідно
до ст.11 87 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим
об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Особа,
яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу потерпілого.

Як
вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2006р., близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_2, керуючи
відповідно до довіренності автомобілем ВАЗ-2107 ном.знак НОМЕР_1, на автошляху
Близнюки-Далеке поблизу с.Новоукраїнка Близнюківського району, порушивши вимоги
п. 12.3 Правил дорожнього руху України, перевищивши швидкість руху та не
впоравшись з керуванням автомобілем, здійснив наїзд на корову, яка належить
гр-ці ОСОБА_1.

Викладене
підтверджується, зокрема постановою Близнюківського РВ ГУМВС України в Харківській
області про відмову в порушенні кримінальної справи та постановою судді
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.Х1.
2006р., якою ОСОБА_2 визнаний
винним в скоєній ДТП та підданий
адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ст.124
КУпАП(а.с.6-7,15).

Таким
чином, саме водій автомобіля, виходячи з вимог ст.1187 ЦК України, повинен
відшкодовувати завдані збитки.

Визначаючи
розмір збитків, які підлягають відшкодуванню, суд виходить зі слідуючого:

-відповідно
до довідки виконавчого комітету Новоукраїнської сільської ради Близнюківського
району, ОСОБА_1 мала у приватному домогосподарстві корову чорно-білої масті
віком 5 років (а.с.13);

-як
вбачається з Акту огляду травмованої корови від 07.10.2006р.. її вага становить
430 кг. (а.с.14);

-відповідно
до Акту головного ветлікаря Добровільської дільничої ветлікарні від 7 жовтня
2006р.,частина туші корови вагою 74 кг. для вживання непридатна, а інші 108 кг.
підлягають реалізації (а.с. 10);

-з
накладної та довідки ПСП ім.Леніна Близнюківського району вбачається, що 108
кг. яловичини ОСОБА_1 здала в це підприємство за загальною вартістю 756 грн.
(а.с. 11,12);

-відповідно
до довідки Лозівського колгоспного ринку, вартість 1 кг. яловичини становить 24
грн. (а.с.8).

Таким чином, розрахунки, проведені позивачкою
для визначення дійсної вартості загиблої корови, тобто 3 744 грн., відповідають
реальним цінам, які склалися на момент загибелі корови і підтверджуються више
наведеними доказами.

В той же час,
застосування коефіцієнту 1,5 на який посилається позивачка не відповідає
вимогам закону, оскільки Постанова Кабінету Міністрів України від 22 січня
1996р. №116 «Про затвердження Порядку визначення розміру збитків від
розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей» регулює
порядок визначення збитків тільки в сфері правопорушень, які містять ознаки
економічних злочинів і не розповсюджується на правовідносини, які виникають в
сфері цивільного права.

Отже, з
врахуванням вже отриманих позивачкою 756 грн., сума відшкодування повинна
становити 2 988 грн. ( 3744 - 756).

В
результаті загибелі корови позивачка понесла також і моральну шкоду, яка
виявилась у моральних стражданнях, потребі в додаткових зусиллях, спрямованих
на підтримання звичного раціону свого харчування та годування домашньої птиці і
худоби і яку суд, відповідно до ст.23 ЦК України визначає в розмірі 500 грн.

Відповідно
до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 витрати, понесені позивачкою на оплату судового збору
-пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись
ст.ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України,на підставі ст. 23 та 1187 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов
задовільнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданих їй матеріальних
збитків 2988 грн., моральної шкоди 500 грн., а також витрати по оплаті судового
збору в сумі 29,88 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 30 грн., а всього 3583 (три тисячі п'ятсот сорок сім) грн. 88
коп.

В іншій частині
позову та позові до ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через
Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.