РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 вересня 2007          року
Вишгородський районний суд Київської області в

складі

головуючого
- судді                                                        Чіркова
Г.Є.,

при
секретарі                                                                Авраманхо  Л.С
,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Жукинської сільської ради Вишгородського району про визнання права
на земельну частку (пай)в порядку спадкування, зобов'язання включити у списки
на земельний пай і надання земельної частки в натурі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на успадкування за
заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері - ОСОБА_2, права на земельну
частку (пай), оскільки остання при розпаюванні земель СТОВ „Жукинське" в
січні 2000 року, в списки на його одержання без законних підстав включена не
була, хоча за життя працювала в колгоспі ім. Калініна в с. Жукин й 27 лютого 1967
року вийшла на пенсію за віком.

У зв'язку з цим просить про відновлення своїх прав шляхом
зобов'язання включити його в списки на отримання земельної частки, яку виділити
в натурі в зв'язку з успадкуванням права на неї.

В судовому засіданні позивач свої вимоги мотивував тим,
що в 2000 році при розпаюванні земель СТОВ „Жукинське" він доводив своє
право на земельну частку (пай), в наданні якої, у зв'язку зі смертю його матері
йому було відмовлено й роз'яснено право звернення до суду. Ствердив, що
оскільки його мати на час розпаювання була пенсіонером згаданого колгоспу, вона
здобула право на земельну частку, яку він успадкував після її смерті за
заповітом.

Жукинську сільську раду Вишгородського району вважав належним відповідачем,
оскільки в її віданні перебуває резервний фонд землі, що підлягала паюванню й
про виділення частки якої він просить.

Представник відповідача в судове засідання не прибув і просив про розгляд справи
за їх відсутності. Проти позову заперечив, у тому числі, посилаючись на сплив
строків позовної давності, що є підставою до відмови в позові.

Заслухавши
позивача й дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 - мати позивача, з 27 лютого
1967 року є пенсіонером колгоспу ім. Калініна в с. Жукин.

Єдиним спадкоємцем за заповітом, після смерті останньої
ІНФОРМАЦІЯ_1 є її син - позивач у справі.

Відповідно до довідки архівного відділу від 20 березня 2007 року № 212 на
базі колгоспу ім. Калініна в серпні 1964 року створено радгосп
„Жукинський", який 21 листопада 1997 року реорганізовано у КСП
„Жукинське", а 21 січня 2000 року у СТОВ „Жукинське".

На час розгляду справи СТОВ „Жукинське" ліквідовано, згідно розпорядження
Вишгородської районної державної адміністрації Київської області № 298.

Таким чином, на базі колишнього
радгоспу створено КСП, якому
відповідно до Указу
Президента України „Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського
виробництва" від 10 листопада 1994 року і Постанови Верховної Ради України
„Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" від 13 березня
1992 року мала бути безоплатно передана земля сільськогосподарського призначення
у колективну власність для виробництва сільськогосподарської продукції.

Передача землі з державної власності у колективну посвідчується виключно
державним актом, про що йдеться в ч. 2 ст. 10 Закону України „Про колективне
сільськогосподарське підприємство" /далі Закон/.

Відповідно до статей 1 і 5 Закону КСП є добровільне об'єднання громадян у
самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської
продукції, ч.1енство яких ґрунтується на праві добровільного вступу і
безперешкодного виходу із складу його ч.1енів.

Майно таких підприємств, у тому числі земля після її приватизації, є
об'єктом права колективної власності й відповідно до ст. 7 Закону, належить на
праві спільної часткової власності його ч.1енам, які в зв'язку з цим і є
суб'єктом права власності частини майна, що вони одержують при виході з
підприємства.

Зазначені частки згідно ст. 9 Закону складають пайовий фонд майна ч.1енів
підприємства, а пай є власністю кожного з його ч.1енів, який в такому випадку і
може бути успадкований відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, право на землю отримують всі колишні працівники колгоспів,
радгоспів, інших сільськогосподарських утворень, пенсіонери, лише за умови якщо
вони стали ч.1енами новостворених КСП.

Саме про надання відповідної частки майна КСП „Жукинське" просить
позивач.

У той же час, позивач зазначив, що його мати ч.1еном новоствореного КСП не
була, хоча доводив, що право на землю вона набула і без цього, з огляду на факт
ч.1енства у колгоспі та тривалий термін роботи на підприємстві до створення
КСП.

Не йдеться про ч.1енство спадкодавця в КСП „Жукинське" і в матеріалах
справи.

Суд зазначає, що сам факт, на який посилається позивач і який встановлено
судом - ч.1енства у колгоспі спадкодавця та термін роботи на підприємстві до
створення КСП й одержання державного акта на право колективної власності, не є
підставою до отримання земельної частки у новоствореному КСП.

Разом з тим, на час смерті спадкодавець ч.1еном КСП
„Жукинське" не був, а державний акт, який є єдиним правовстановлювальним
документом і з яким закон пов'язує одержання земельної частки у власність,
відповідно до листів Вишгородського районного відділу земельних ресурсів від 3
вересня 2007 року і Вишгородського районного управління агропромислового
розвитку від 26 вересня 2006 року, не видавався.

Вручення зазначеного акту є моментом, з якого земля
переходить з власності держави у колективну власність підприємства, і саме з
цього моменту його ч.1ени набувають право, яке може стати об'єктом спадкування.

Успадкувати те, що на час смерті спадкодавцю не належало, спадкоємець не
вправі відповідно до вимог ст. 525 і 534 ЦК
України 1963 року.

З цих підстав суд не вправі дійти висновку про який просить позивач,
зокрема, про те, що його мати набула право власності на земельний пай до своєї
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому, слід урахувати й те, що факт проведення розпаювання землі КСП,
на який посилається позивач, обставин, з якими закон пов'язує одержання права
власності на землю, підтвердити не може, а тому судом до уваги не береться.

Початок проведення розпаювання земель КСП „Жукинське" в січні 2000
року без одержання державного акту на права колективної власності, правовою
підставою до визнання земельної частки, як належної спадкодавцю на день її
смерті, бути не може.

Твердження
позивача про те,  що його мати заяви про
вихід                                 з
ч.1енів

колгоспу ім.
Калініна реорганізованого в КСП „Жукинське" не подавала,                         а тому на

день смерті мала
бути власником частки землі на вимогах Закону                                     також
не

ґрунтується.

При вирішенні цієї справи суд перевіряє також і питання про наявність
підстав для захисту порушеного права внаслідок пропуску строку для звернення до
суду, встановленого вимогами ст. 71 ЦК
України 1963 року.

За твердженням позивача, той дізнався про необхідність звернення до суду в
2000 році, під час розпаювання земель СТОВ „Жукинське", якому в порядку
спадкування у виділенні земельної частки відмовлено.

Позивач до суду не звертався протягом п'яти років і поважних причин цього
не обґрунтував.

Посилання в позові про завершення розпаювання землі СТОВ „Жукинське"
тільки у 2005 році є безпідставним.

З огляду на зазначене в цій справі належить застосувати позовну давність
відповідно до вимог статей 71, 75 і 80 ЦК
України 1963 року, що поряд з викладеним вище є підставою до відмови в
позові.

Таким чином, пред'явлений позов на вимогах закону не ґрунтується, а тому
задоволенню не підлягає.

На підставі
викладеного і керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення і
може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання в зазначений строк
заяви про його оскарження та протягом 20 днів після цього апеляційної скарги
або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.