Справа №2-730 2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2007
p.                                                                           Пологівський
районний суд

Запорізької
області

у складі:
головуючого судді                                                              Богданенка
І.Ю.

при
секретарі                                                             Кузнєцовій
О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Пологи цивільну справу за позовомОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ будинку,

встановив:

З 25.06.1988 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходяться в шлюбі. Від шлюбу мають
дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3, ОСОБА_5.

Позивач просить поділити навпіл, між нею та відповідачем, будинок
розташований вАДРЕСА_1, що знаходиться в їхній спільній сумісній власності.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбні відносини припинені і зараз
вирішується питання про розірвання шлюбу.

Відповідач не
заперечує проти поділу будинку в натурі.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20.08.2007
року, розділити навпіл житловий будинок за адресою АДРЕСА_1не можливо. Вартість
домоволодіння становить 50480 грн.

В судовому засіданні позивач наполягає на своїх вимогах,
щодо поділу будинку, з урахуванням висновку експертизи, просить виділити їй у
власність будинок, вона ж зобов'язується сплатити відповідачу половину його
вартості. Позивач мотивує вимоги тим, що після припинення шлюбних стосунків,
діти залишилися проживати з нею, а іншого житла вони не мають.

Відповідач заперечує проти запропонованого позивачем
варіанту поділу. Не оспорює факт того, що діти після припинення шлюбних
відносин залишилися проживати з позивачем. Пропонує якось поділити будинок, щоб
він міг там жити або залишити його йому, а він сплатить позивачу половину його
вартості.

Позивач
заперечує проти пропозицій відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення
сторін, вважає, що

позов підлягає задоволенню в зв'язку з наступним.

Ст. 70 СК України
встановлює, що в разі поділу майна подружжя, частки майна дружини та чоловіка є
рівними.

Ст.ст. 11,18 Закону України "Про охорону
дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї
разом з батьками або в сім'ї одного з них. Діти - ч.1ени сім'ї наймача або
власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.

У відповідності до п. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» від
04.10.1991 року, при неможливості поділу будинку в натурі та за відсутності
згоди подружжя щодо способів поділу спільного майна, суд, з урахуванням
інтересів неповнолітніх дітей та одного з подружжя може залишити будинок у
власності одного з подружжя, зобов'язавши його компенсувати право на частину
будинок грошима.

Неможливість поділу будинку на дві половини в натурі, встановлена експертом
в зв'язку з дослідженням його розташування, планування, розміру приміщень, його
конструктивних елементів. При вирішенні питання кому залишити будинок, а хто
отримає компенсацію, судом прийняті до уваги інтереси неповнолітньої дитини
-ОСОБА_6, ОСОБА_5, яка проживала в цьому будинку і залишається проживати з
позивачем. Компенсація встановлюється в розмірі половини дійсної вартості
будинку, встановленої експертом, тобто 50480грн.:2=25240 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 70 СК України, ст.ст. 10,57,212,215,294
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поділити спільно нажите подружжям ОСОБА_1 майно у вигляді будинку за
адресоюАДРЕСА_1, виділивши цей будинокОСОБА_1 і визнавши за нею право власності
на нього.

Стягнути зОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25240 (двадцять п'ять тисяч двісті
сорок) грн., в якості компенсації за його частку будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі
705 грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного
суду протягом двадцяти днів з дня подачі заяви на таке оскарження, яка
подається до суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.