Справа №2-530/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14
червня 2007 року Голосіївський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого
- судді Нєсвєтова Н.М. ,

при
секретарі - Присяжнюк Т.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди,  заподіяної
джерелом підвищеної небезпеки,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. ,
про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,  посилаючись на те,  що 04 вересня 2004 року відповідачОСОБА_2
керуючи транспортним засобом „ВАЗ 2101" державний номерний знак
НОМЕР_1,  в м.  Києві на перехресті проспекту Глушкова - вул.
. Васильківська,  при зміні напрямку руху
не пропустив автомобіль який рухався у попутному напрямку праворуч,  не дотримався безпечного інтервалу при русі у
сусідніх смугах і виконанні повороту праворуч,
в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем „Фольцваген"
державний номерний знак НОМЕР_1 ,  який
належить на праві власності позивачці.

Матеріальний
збиток завданий власнику автомобіля „Фольцваген" складає 2661 грн. 10
коп.,  вартість відновлюваного ремонту
автомобіля складає 2977 грн. 31 коп.,
відповідно до висновку № 2206 судової авто товарознавчої експертизи від
11.04.2005 року.

У судовому
засіданні представник позивача позов підтримав,
просив стягнути з ОСОБА_2.
вартість відновлюваного ремонту автомобіля „Фольцваген" в розмірі
2932 грн. 86 коп.,  1000 грн. моральної
шкоди,  витрати на проведення
автотоварознавчого дослідження у розмірі 279 грн.,  послуги адвоката у розмірі 200 грн.,  та сплачене державне мито у розмірі 51 грн.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав,  заперечуючи розмір матеріального
відшкодування за відновлюваний ремонт автомобіля «Фольцваген» та вину
ОСОБА_2.  в дорожньо-транспортній
пригоді. Вважає позовні вимоги безпідставними,
просив в позові відмовити.

Суд,  заслухавши пояснення представників
сторін,  дослідивши матеріали
справи,  дослідивши справу про
адміністративне правопорушення № 3-17619/11 - 2004 року,  вважає,
що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як
встановлено в судовому засіданні 04.09.2004 рокуОСОБА_2керуючи транспортним
засобом „Ваз 2101" державний номерний знак НОМЕР_1,  в м.
Києві на перехресті проспекту Глушкова -вул. . Васильківська,  при зміні напрямку руху не пропустив
автомобіль який рухався у попутному напрямку праворуч,  не дотримався безпечного інтервалу при русі у
сусідніх смугах і виконанні повороту праворуч,
в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем „Фольцваген"
державний номерний знак НОМЕР_1 який належить на праві власності ОСОБА_3

Постановою
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 17.09.2004 року відповідача ОСОБА_2.
притягнуто до адміністративної відповідальності за  ст. . 124 КУпАП та визнано винним в ДТП,
що сталася.

У
відповідності до п.3  ст.  61 ЦПК України суд приймає зазначену
постанову про притягнення ОСОБА_2.  до
адміністративної відповідальності за
ст.  124 КУпАП як достатній та
допустимий доказ,  що не потребує
додаткового доведення.

Внаслідок
дорожньо транспортної пригоди,  яка
сталося з вини відповідача,  було
пошкоджено автомобіль „Фольцваген" державний номер НОМЕР_1,  що належить на праві власності ОСОБА_3

Згідно
акту № 1660 дослідження спеціаліста - автотоварознавця від 14.09.2004 року
матеріальний збиток завданий власнику автомобіля „Фольцваген" складає 2932
грн. 32 коп.

За  проведення
автотоварознавчого дослідження
автомобіля  „Фольцваген",   ОСОБА_3
сплачено 279 грн.,  що
підтверджується квитанцією № 4020 від 15.09.2004 року (а.с.  5).

Згідно
висновку № 2206 судової автотоварознавчої експертизи від 11.04.2005 року   матеріальний збиток завданий позивачу
внаслідок ДТП складає 2661 грн. 10 коп.

Суд не бере до уваги
заперечення відповідача та його представника стосовно суми матеріальної
шкоди,  оскільки вони не надали належних
доказів на спростування вказаної суми.

Крім
того,  суд не бере до уваги заперечення
проти позову,  у зв'язку з відсутністю
вини відповідача в ДТП,  оскільки відповідач не оскаржував у встановленому законом
порядку постанову Голосіївського районного суду м.  Києва від 17.09.2004 року,  тобтоОСОБА_2погодився з нею.

З
дослідженої в судовому засіданні адміністративної справи №3-17619/11-2004 року
відносно ОСОБА_2.  вбачається його вина у
скоєнні ДТП.

За таких
обставин,  суд кладе в основу рішення
постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2004 року.

На
підставі  ст.  1166 ЦК
України шкода,  завдана майну
фізичної особи,  відшкодовується в
повному обсязі особою,  яка її
завдала,  за винятком випадків,  передбачених законом.  Особа,
яка завдала шкоди,  звільняється
від її відшкодування,  якщо вона
доведе,  що шкоди завдано не з її вини.

Позивач
та його представник у позові вказали відповідачем ОСОБА_2.  як особу,
яка на відповідній правовій підставі (право власності),  є володільцем джерела підвищеної небезпеки.
Вони послались,  зокрема,  на ч. 2
ст.  1187 ЦК України,  відповідно до якої,  шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою,  яка на
відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право,  договір
підряду,  оренди,  тощо) володіє транспортним засобом,  механізмом,
іншим об'єктом,  використання,  зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Судом встановлено,  що позивачу належить автомобіль
Фольцваген" державний номер НОМЕР_1,
а автомобіль „Ваз 2101" державний номерний знак НОМЕР_1,  належить відповідачу ОСОБА_2 ТобтоОСОБА_2 є
особою,  яка на відповідній правовій
підставі,  а саме: право власності,  володіла транспортним засобом у момент
вчинення ДТП.

Згідно з
ч.3  ст.
22,  ч.3  ст.
386 Цивільного кодексу України,
заподіяні матеріальні збитки підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Оскільки
в судовому засіданні встановлено,  що
відповідачОСОБА_2винний в скоєнні ДТП,
матеріальна шкода завдана позивачеві внаслідок пошкодження його
автомобіля,  підлягає стягненню у сумі
2661 грн. 10 коп.

З
урахування суті позовних вимог,
характеру та обсягу завданих позивачеві моральних страждань,  наданих ним доказів на підтвердження вказаної
суми,  суд вважає за можливе стягнути з
відповідача на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди - 1000 грн.

Крім
того,  відповідно до  ст.
ст. 79,  88 ЦПК України,  вважає за необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача витрати на юридичну допомогу в розмірі 200 грн.,  витрати на оплату держмита в розмірі 51
грн.,  витрати пов'язані з проведенням
експертних досліджень в розмірі 279 грн.,
які підтверджується платіжними дорученнями.

Таким
чином,  оцінивши зібрані у справі докази
у їх сукупності,  суд вважає,  що позов підлягає частковому задоволенню.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  1166,  1167 ЦК
України,   ст.  ст.
79,  88,  212-215,
209,  224,  228,
232 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,  задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 2661 (дві
тисячі шістсот шістдесят одну) грн. 10 коп.,
моральної шкоди - 1000 грн. (одна тисяча) грн. та судові
витрати-530грн.: / держмито 51грн.,  за
надання юридичної допомоги- 200грн.,  за
проведення експертних досліджень- 279 грн./,
а всього - 4191 ( чотири тисячі сто дев»яносто одна) грн. 10 коп.

В решті позовних
вимог- відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.  Києва через Голосіївський районний суд
м.  Києва шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги.