Справа №2-261/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26 вересня 2007
року Солом'янський районний суд м.  Києва
у складі:

головуючого
судді - Сітайло Л.Г.

при секретарях -
Арсенюк О.Г.,  Ріпенко Л.С. ,
Грінь І.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

11
травня 2006 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути
з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 101 000 грн. та судові
витрати в сумі 1 040 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив,  що відповідно до розписки від 07.11.2005 року
відповідач отримав в борг суму в розмірі 20 000 доларів США,  що відповідно до курсу НБУ складало 101 000
грн. Строк виконання зобов'язання за вищезазначеним договором позики
встановлювався в термін до 01.02.2006 року. В зв'язку з тим,  що відповідач не виконав взяті не себе
зобов'язання,  викладені в розписці від
07.11.2005 року,  просить задовольнити
позов в повному обсязі.

В
судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив
задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач
в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що він повертав
відповідачу кошти,  однак не може це
підтвердити. Пізніше зазначив,  що підпис
на розписці він не ставив,  а тому в
задоволенні позову просив відмовити. Після надання пояснень у справі відповідач
неодноразово в судове засідання не з'явився,
хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Представник
відповідача в судовому засіданні проти позову в судовому засіданні
заперечував,  підтримавши пояснення
відповідача. Після надання пояснень у справі в судове засідання неодноразово не
з'явився з невідомих суду причин.

Позивач
в судовому засіданні не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення
на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши
пояснення сторін,  вивчивши матеріали
справи та дослідивши письмові докази,
суд приходить до висновку,  що
позов підлягає задоволенню,  виходячи з
наступного.

Згідно
зі  ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
грошові кошти або інші речі,  визначені
родовими ознаками,  а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму
позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір
позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Відповідно
до  ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника або інший документ,
який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом
встановлено,  що відповідно до розписки
від 07.11.2005 року відповідач отримав у позивача суму в розмірі 20 000 доларів
США,  що момент укладання,
відповідно до курсу НБУ України,
складало 101 000 грн.

Ухвалою
суду від 21.11.2006 року,  за клопотання
відповідача, у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу з метою
встановлення чи виконано розписку від 07.11.2005 року ОСОБА_2. або іншою
особою.

В
зв'язку з невиконанням відповідачем вимог експерта, а саме не наданням
відповідних матеріалів,  справу повернуто
до суду без проведення експертизи.

2

На
підставі вищевикладеного та беручи до увага,
що відповідачем не надано доказів щодо не укладання договору позики
та,  в зв'язку з цим не підписання
відповідної розписки,  суд приходить до
висновку,  що відповідач отримував кошти
у позивача в сумі 20 000 доларів США.

Відповідно
до  ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі)
у строк та в порядку,  встановлені
договором.

За таких
обставин,  суд приходить до
висновку,  що відповідачем не виконано
зобов'язання,  викладене в розписці від
07.11.2005 року,  в зв'язку з чим з
відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 101 000
грн.

Відповідно
до  ст.88 ЦПК України стороні,  на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.

Таким
чином,  з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума сплачених позивачем судових витрат в розмірі 1 040 грн.

Статтею
60 ЦПК України передбачено,  що кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На
підставі викладеного та керуючись  ст.
ст. 1046,  1047,  1049 ЦК
України,   ст. ст. 57, 58,  60,
88, 169,  199,  213-215,
224-228 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 101 000 грн.,  судовий збір в сумі 1 010 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.,  а всього 102 040 грн.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня подання
заяви про апеляційне оскарження,  яка
подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заяву
про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.