Справа
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 вересня 2007 року                                                                   м.
Тростянець

Тростянецький
районний суд Сумської області в складі : головуючого - судді Жаворонка В. її. при
секретарі Рибалко Л.І.,  розглянувши
в  судовому  засіданні
цивільну  справу  за
заявою ОСОБА_1,  зацікавлена
особа: відділ паспортної та еміграційної
служби Тростянецького РВ УМВС про встановлення факту проживання на
території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на території
України,  посилаючись на те,  що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селищі
Яван Яванського району Курган -Тюбинської області Таджикської РСР. Після
народження мати разом з ним та його неповнорідною сестрою ОСОБА_2. відразу
переїхали проживати на Україну на початку 1989 року. Після переїзду і до
теперішнього часу він проживає на території України.

Його
мати, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження ОСОБА_3померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року у смт.  Народичі Житомирської області. Свого батька
він взагалі ніколи не бачив і не пам'ятає його. Ніяких стосунків батько з ними
не підтримував і про його подальшу долю йому не відомо.

Після їх
прибуття на Україну в 1989 року його було охрещено у Благовіщенській церкві в
м. Тростянець Сумської області.

З часу
прибуття в Україну в їх сім'ї не було власного житла,  а тому вони проживали на приватних квартирах
за різними адресами,  проте не були
зареєстровані за місцем проживання і не збереглися відомості про приписку на
території України станом на 13 листопада 1991 року.

Його сестра
отримала громадянство України та отримала паспорт.

По
досягненню 16 літнього віку він не отримував паспорт громадянина України. На
початку 2007 року він звернувся з заявою у відділ паспортної та еміграційної
служби Тростянецького РВ УМВС про видачу йому паспорта громадянина
України,  але йому відмовили,  посилаючись на ті обставини,  що він не може надати будь-яких документів,  які б підтверджували його місце проживання
станом на серпень 1991 року.

Тому
заявник був вимушений звернутися з даною заявою до суду,  в якій просив встановити факт,  що він на момент проголошення незалежності
України 24 серпня 1991 року та набрання чинності Закону України «Про
громадянство України» 13 листопада 1991 року постійно проживав на території
України,  де проживає і в даний час.

В
судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав та просив задовольнити його
заяву.

Представник
зацікавленої особи в судовому засіданні заяву підтримав та не заперечував проти
встановлення факту,  що ОСОБА_1. постійно
проживав на території України.

Суд,  вислухавши заявника,  представника зацікавленої особи,  свідків,
вивчивши матеріали справи вважає,
що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Було
встановлено,  що заявник народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селищі Яван Яванського району Курган^Тюбинської області
Таджикської РСР,  що підтверджується
копією- свідоцтва,  про народження (а.с.
8).

Після народження заявник разом зі своєю матір' ю та неповнорідною сестрою
ОСОБА_2. відразу переїхали проживати на Україну на початку 1989 року.

Як вбачається з
копії рішення Тростянецького райсуду
Сумської області від 19 грудня 2006 року рішенням суду було встановлено
факт,  що ОСОБА_1.,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження є неповнорідним братом
ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження та
онуком ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_5року
народження (а.с. 5).

Мати
заявника,  ОСОБА_3померла ІНФОРМАЦІЯ_3
року у смт.  Народичі Житомирської
області. Свого батька заявник взагалі ніколи не бачив і не пам'ятає його.

Після їх
прибуття на Україну в 1989 року ОСОБА_1. було охрещено у Благовіщенській церкві
в м. Тростянець Сумської області,  що
підтверджується довідкою Української Православної церкви Благовіщення пресвятої
Богородиці №29-А від 29.08.07 року (а.с. б).

З часу
прибуття в Україну в сім'ї заявника власного житла не було,  а тому вони проживали на приватних квартирах
за різними адресами,  проте не були
зареєстровані за місцем проживання і не збереглися відомості про приписку на
території України станом на 13 листопада 1991 року.

Як
вбачається з довідки Новгородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
Тростянецької райради Сумської області №36 від 05.04.2007 року ОСОБА_1. дійсно
з 01.09.1995 року по 25.05.1996 року навчався в 1 класі Новгородської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (а.с. 7).

Окрім
вищезазначеного,  факт того,  що ОСОБА_1. проживав на території України на
момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року та на момент
набрання чинності Закону України «Про громадянство України» 13 листопада 1991
року постійно проживав на території України,
де проживає і по цей час, підтверджується поясненнями свідків.

Зокрема,  свідок ОСОБА_4. в судовому засіданні
пояснила,  що заявник її онук. На початку
1989 року її донька разом зі своїми дітьми,
сином ОСОБА_1 і донькою, приїхали проживати на Україну. З того часу вони
постійно проживали в с. Новгородське. Онук був охрещений,  пішов до школи. Зараз онук працює. Мати його
померла,  а батька не було. Власного
житла в них не було,  проживали вони по
квартирах.

Свідок
ОСОБА_5. в
судовому засіданні пояснив,  що заявник
його хресник. Коли його привезли в Україну йому було менше року. Вони його
охрестили в Благовіщенській церкві в м. Тростянець. Після цього вони з матір'ю
та сестрою постійно проживали в с.
Новгородському. Свого житла в них не було,
проживали на приватних квартирах. Заявник ходив до школи,  зараз працює. Сім'я нікуди не виїжджала.

Відповідно
до п.п.1.2 ч.1  ст. 3 Закону України «Про
громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього
СРСР,  які на момент проголошення
незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території
України; особи,  незалежно від раси,  кольору шкіри,  політичних,
релігійних та інших переконань,
статі,  етнічного та соціального
походження,  майнового стану,  місця проживання,  мовних чи інших ознак,  які на момент набрання чинності Законом
України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в
Україні  і не були громадянами інших
держав.

Враховуючи
вищевикладене,  суд приходить до
висновку,  що вимоги заявника
обгрунтовані та підлягають задоволенню,
так як було встановлено,  що
дійсно ОСОБА_1. на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року
та набрання чинності Закону

-2-

України
«Про громадянство України» 13 листопада 1991 року                          постійно

проживав  на
території  України,   де
проживає  і  в
даний                             час,   що

підтверджується
рядом документів та що також підтвердили в                          судовому

засіданні
свідки.

На
підставі викладеного та керуючись  ст.  ст.
10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 256, 259 ЦПК України,  Законом України «Про громадянство України»
№2235-111 від 18.01.2001 р.,  суд-

ВИРІШИВ:

Заяву
ОСОБА_1,  зацікавлена особа: відділ
паспортної та еміграційної служби Тростянецького РВ УМВС про встановлення факту
проживання на території України задовольнити.

Встановити
факт,  що ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,  уродженець с. Яван Яванського району
Курган-Тюбинської області Таджикської РСР,
на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року та
набрання чинності Закону України «Про громадянство України» 13 листопада 1991
року постійно проживав на території України,
де проживає і в даний час.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України.