Справа №2-1221/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2007
року Солом'янський районний суд міста Києва, в складі:

головуючого -
судді Оксюти Т.Г. при секретарі - Богуславець І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ЗАТ «Фірма «Авіаінвест», третя особа - ОСОБА_2про поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся з позовом до відповідача мотивуючи його тим, що він, працював на
посаді юрисконсульта на ЗАТ „Фірма"Авіаінвест" з 15 травня 2006 р.
згідно наказу № 52-к від 15.05.2006р. Наказом № 181-к від 15 грудня 2006 р. він
був звільнений за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Своє
звільнення вважає незаконним, посилаючись на те, що керівництво змусило написати
заяву на звільнення проти його бажання.

15.12.2006
р. позивач подав заяву на відкликання заяви від 05.12.2006 p., але її
відмовились зареєструвати, пояснивши, що заява від 05.12.2006 р. вже задоволена
та до закінчення робочого дня з ним проведуть розрахунок та видадуть трудову
книжку, що і було зроблено відповідачем.

Також
звертає увагу суду, що діями відповідача та зокрема першого заступника голови
правління ОСОБА_2, йому було заподіяно значної моральної шкоди.

За таких
обставин, просив суд, поновити його на роботі юрисконсультом на ЗАТ «Фірма
«Авіаінвест». Стягнути з ЗАТ „Фірма "Авіаінвест" на його користь
середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 грудня 2006 р. до дня
поновлення на роботі. Стягнути з в.о. голови правління гол. інж. ОСОБА_2на його
користь заподіяну ним моральну шкоду в сумі 10 000 гривень.

У
судовому засіданні позивач підтримав позов, неодноразово доповнював та
уточнював позовні вимоги і просив суд : визнати заяву від 05.12.2006р. -
недійсною. Визнати наказ № 181-к від 15.12.2006 р. - недійсним. Поновити його
на роботі юрисконсультом на ЗАТ „Фірма "Авіаінвест". Стягнути з
відповідача ЗАТ "Фірми "Авіаінвест" на його користь грошові
кошти в сумі 61 (шістдесят одна) грн. 32 коп.3а неоплачений лікарняний лист.
Стягнути з відповідача ЗАТ "Фірми "Авіаінвест" на його користь
середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 грудня 2006 р. до дня
поновлення на роботі. Стягнути з відповідача ЗАТ
"Фірми"Авіаінвест" на його користь заподіяну моральну шкоду в сумі
10.000 гривень. Стягнути з відповідача ЗАТ "Фірми "Авіаінвест"
на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 грудня 2006
р. до дня поновлення на роботі та заподіяну моральну шкоду в сумі 10.000
гривень, 61,32грн. за неоплачений лікарняний лист.3обов'язати вчинити дії, а
саме: - провести заміну трудової книжки; видати характеристику.

Представник
відповідача та третьої особи у судовому засіданні позов не визнала, просила суд
відмовити у його задоволенні, посилаючись на дотримання відповідачем та третьою
особою норм чинного законодавства при звільненні позивача з роботи.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по
справі та співставивши їх з нормами чинного законодавства, приходить до
висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог виходячи з
наступного.

Згідно
п.1 ст. 36 КЗпП України, підставою для припинення трудового договору є угода
сторін.

Судом
встановлено, що 05 грудня 2007 року позивачем було подано до Закритого
акціонерного товариства «Фірма «Авіаінвест» заяву, в якій ОСОБА_1. просив
звільнити його за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з 15
грудня 2006 року.

15  грудня 2006 року ОСОБА_1. був
звільнений на підставі власноруч написаної та

поданої ним заяви. Трудовий договір був припинений в строк визначений
сторонами, що

відповідає фактичним обставинам та намірам самого позивача. Анулювання
такої

домовленості може мати місце лише при взаємній згоді сторін. Підтвердженням
стійкого

наміру ОСОБА_1щодо звільнення є кількість написаних заяв. Суд критично

відноситься до тверджень позивача стосовно тиску з боку керівництва чи
будь-кого з

робітників товариства, оскільки вони бездоказові.

Що
стосується тверджень позивача стосовно написання ним заяви про відкликання
заяви про звільнення, то на думку суду вони не відповідають дійсності, оскільки
така заява до відповідача не надходила і на підприємстві зареєстрована не була.

13 липня
2007 року від ОСОБА_1надійшла заява щодо отримання дублікату його трудових
книжок, які були випадково пошкоджені 04 липня 2007 року. Розглянувши заяву
ОСОБА_1. ЗАТ «Фірма «Авіаінвест» направило відповідь на адресу позивача про те,
що він може з'явитися у відділ кадрів підприємства з ціллю вирішення питання
видачі йому дублікату трудової книжки.

16  липня 2007 року Позивач звернувся
до відділу кадрів ЗАТ «Фірма «Авіаінвест»

та надав дві трудові книжки для заміни їх на дублікат. Встановлено, що
відповідач не

відмовляв позивачу у видачі дублікату трудової книжки, але не видав його
тому, що

позивачем була пред'явлена вимога замінити дві трудові книжки, які є у
нього на один

дублікат.

Проте,
законодавством України не передбачена наявність у працівника двох трудових
книжок та не передбачено видачі дублікату трудової книжки, замість двох чи
більше трудових книжок. Так, ст. 4.8 ч. 1 Кодексу законів про працю та п. 1.1.
Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства
соціального захисту населення України № 58 від «29» липня 1993 року, передбачено,
що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як
стверджує позивач, причина наявності у нього двох трудових книжок полягає у
тому, що він загубив одну з трудових книжок, для чого замість неї оформив
другу.

Згідно з
п. 5.1. Інструкції,
передбачено, що особа, яка загубила трудову книжку, зобов'язана негайно заявити
про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи, які,
в свою чергу, зобов'язанні на протязі 15 днів видати працівнику іншу трудову
книжку з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки.

Судом
встановлено, що, на жодній з пред'явлених позивачем трудових книжок, не було
зазначеного напису. Таким чином в разі задоволення відповідачем вимоги позивача
щодо заміни двох трудових книжок на один дублікат, це могло призвести до
порушення вимог ст, 5 Інструкції та трудового законодавства.

Що
стосується вимоги позивача щодо заповнення дублікату трудової книжки, а саме
перепису відомостей з зіпсованих трудових книжок у нову трудову книжку (дублікат)
без підтвердження належно оформленими документами, то, на   думку суду,

відповідачем її
правомірно не було задоволено оскільки чинним законодавством України це
передбачено.

Зокрема,
п. 5.5. ч. 1 Інструкції передбачає, що якщо трудова книжка (вкладиш до неї)
стала непридатною (обгоріла, розірвана, забруднена і т.інш.), то власник або
уповноважений ним орган за останнім місцем роботи видає працівнику дублікат
трудової книжки (вкладиш до неї). Пунктами 5.2.-5.4. Інструкції передбачено, що
дублікат трудової книжки заповнюється за загальними правилами. У розділи
«Відомості про роботу», «Відомості про заохочення», «Відомості про
нагородження» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про
нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих
наказів (розпоряджень); а якщо працівник раніше працював до влаштування на це
підприємство, то при заповненні дубліката трудової книжки також вносяться
відомості про загальний стаж роботи, який повинен бути підтверджений належно
оформленими документами, які видаються працівнику у місцях попередньої роботи.
При цьому, п. 5.4. ч. 7 Інструкції передбачено зобов'язання власника чи
уповноваженого ним органу сприяти працівникові в одержані документів, які
підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Встановлено,
що відділом кадрів ЗАТ «Фірма «Авіаінвест», позивачу було роз'яснено, які
документи необхідні для видачі дублікату трудової книжки, однак позивача це не
влаштувало.

Судом
встановлено, що 17 серпня 2006 року позивач звернувся до керівника ЗАТ «Фірма
«Авіаінвест» з проханням надати йому відпустку за свій рахунок з «18» серпня
2006 року по 21 серпня 2006 року.

На
підставі цієї заяви 17 серпня 2006 року був виданий наказ № 101-к про надання позивачу
додаткової відпустки без збереження заробітку на 4 календарні дні з
18.08.2006р. по 21.08.2006р.

Згідно
листка непрацездатності, що був виданий позивачу, його звільнено від роботи з
18.08.06р. по 22.08.06р. Відповідно вказаного листа непрацездатності позивачу
була призначена та виплачена допомога з тимчасової непрацездатності за 22
серпня 2006 року у розмірі 20,53 грн.

На думку
суду, допомога з тимчасової непрацездатності за період з 18.08.06р. по
21.08.2006р. правомірно не виплачувалася відповідачем та виплаті не підлягає
виходячи з наступного.

Згідно з
п. 6 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням» від 18.01.01р. № 2240-ІІІ за період
перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати
допомога по тимчасовій непрацездатності не надається.

Якщо
тимчасова непрацездатність, яка настала у період відпустки без збереження
заробітної плати працівника, продовжується після закінчення терміну цієї
відпустки, допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду та
оплата днів тимчасової непрацездатності, що оплачуються за рахунок коштів
роботодавця (з п'яти перших днів непрацездатності) надаються за робочі дні
(години) згідно з графіком роботи підприємства , якщо такий встановлено), які
попадають на період непрацездатності працівника після закінчення зазначеної
відпустки, тобто з дня, коли працівник мав стати до роботи.

Таким
чином, відповідач виконав вимоги законодавства щодо виплати допомоги з
тимчасової непрацездатності у повному обсязі.

Оцінюючи
зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1. був
звільнений без порушення трудового законодавства на підставі власноруч
підписаної та поданої заяви за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП.
Позивачем у судовому засіданні не було надано будь-яких доказів, які б
підтвердили наявність тиску керівництва ЗАТ «Фірма «Авіаінвест» на нього при
звільненні. Що стосується доданої до

позовної заяви
аудіо касети, то вона не заявлялась позивачем, як доказ для дослідження у
судовому засіданні і крім того, згідно ст. 59 ЦПК України та Закону України
«Про інформацію» не може бути належним доказом.

Стосовно
тверджень позивача щодо порушень законодавства з боку ЗАТ «Фірма «Авіаінвест»
при видачі дублікату трудової книжки, а саме перепису відомостей з зіпсованих
трудових книжок у дублікат трудової книжки без підтвердження належно
оформленими документами, то суд не морже з ними погодитись, тому що це не
передбачено чинним законодавством України.

Відповідно
до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під
моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних
чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи
юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до
загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню
при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і противоправним діянням заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

Враховуючи,
те що позивач був звільнений з підприємства у відповідності до чинного
трудового законодавства України та ніяких доказів щодо наявності моральної
(немайнової) шкоди у судовому засіданні не надав, суд вважає вимоги позивача
про стягнення моральної шкоди необгрунтованими.

Згідно
вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі
є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові
докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами
доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

За таких
обставин суд дійшов висновку, що позивач не довів ті обставини, на які
посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Керуючись
: ст. 36 Кодексу законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.1992 року №9 „Про практику розгляду судами трудових
спорів" (із подальшими змінами), ст. 8 ч. 1 Цивільного кодексу України,
«Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства
соціального захисту населення України № 58 від «29» липня 1993 року, ст. 26
Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996р., ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18.01.01р. № 2240-ІІІ, ст.ст. 10,11,60,84, 88, 130, 205,206,
213,214, 215, 367 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

В
задоволенні позову ОСОБА_1до ЗАТ «Фірма «Авіаінвест», третя особа - ОСОБА_2про
поновлення на роботі та стягнення заробітної плати - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено на протязі 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яка подається в десятиденний термін з дня проголошення рішення.