справа № 2ц-3137/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11
жовтня 2007 року Антрацитівський міскрайоний суд Луганської області в складі:

головуючого
судді                                                                       Філіпенко
Л. П.

при
секретарі                                                                               Щербак А. М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1до
державного

підприємства
"Антрацит"     про     стягнення побутового вугілля в натурі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до державного підприємства "Антрацит"
(далі ДП "Антрацит") про стягнення побутового вугілля в натурі,  в обгрунтування якого вказала,  що з 04 грудня 1972 року по 28 квітня 1988
року працювала у відособленому підрозділі шахта «Комсомольська» ДП «Антрацит»,  звідки звільнилася за власним бажанням у
зв'язку з переходом на пенсію. Відповідно до Інструкції про порядок
забезпечення трудящих виробничих одиниць,
підприємств і організацій МВП СРСР паливом на побутові потреби,  затв. наказом МВП СРСР №77 від 11.05.1976
року,  пункту 12.10 Доповнень та змін до
Угоди по тарифам,  трудовим і соціальним
гарантіям між Мінвуглепромом та галузевими профспілками вугільної
промисловості,   ст. 43 Гірничого Закону
України,  нормам колективного
договору,  відповідач зобов'язаний
забезпечити ОСОБА_1. побутовим вугіллям за нормою 2950 кг. - на півріччя,  5900 кг - на один рік. Згідно взятих на себе
зобов'язань відповідач виписував її талони на отримання побутового вугілля в
натурі. На протязі останніх років відповідач завозив ОСОБА_1 вугілля на
побутові потреби по місцю його проживання,
але вона достовірно не знала,  за
які періоди це вугілля завезене. У вересні 2007 року вона звернулася до
бухгалтерії підприємства та з повідомлення бухгалтерії підприємства
дізналася,  що її не завезене вугілля на
побутові потреби за  2 півріччя 1998
року,  2 півріччя 1999 року,  2 півріччя 2000 року,  1 і 2 півріччя 2001 року у загальній
кількості - 14750 кг. Цю кількість заборгованого вугілля відповідач добровільно
відмовляється ОСОБА_1завезти,
посилаючись на пропуск строку позовної давності. Але у зв'язку з
тим,  що відповідач на протязі 1998-2007
років завозив ОСОБА_1побутове вугілля не регулярно,  позивачки не було відомо,  що підприємство має заборгованість по
побутовому вугіллю за ці роки,  оскільки
чеки зберігалися в бухгалтерії шахти й видані її лише у вересні 2007 року у
загальній кількості на 14750 кг. З цієї причини на думку позивача її був з
поважних причин пропущений строк позовної давності звернення до суду із
позовною заявою до відповідача про витребування побутового вугілля.

У
судовому засіданні ОСОБА_1.
вимоги підтримала цілком,  просить
стягнути на її користь з відповідача вугілля в натурі у кількості - 14750 кг.
Представник відповідача ДП «Антрацит» Хомяков
Ю.Б.,  якій діє за
дорученням,  позовні вимоги позивача не
визнав,  розмір заборгованості за вугілля
не заперечує,  як і той факт,  що чеки на вугілля дійсно все це час - до
вересня 2007 року - зберігалися в бухгалтерії шахти,  але позивач пропустив строк позовної
давності,  а тому просить відмовити в
задоволенні позову з цих підстав.

Суд,  заслухавши показання сторін,  перевіривши матеріли справи та дослідивши
надані сторонами докази,  прийшов до
наступного.

Судом установлено та підтверджується
наявними у справи доказами,  що ОСОБА_1. з 04 грудня
1972 року по 28 квітня 1988 року працювала у відособленому підрозділі шахта
«Комсомольська» ДП «Антрацит»,  звідки
звільнилася за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію (а.с. 3-6).
Відповідно до Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць,  підприємств і організацій МВП СРСР паливом на
побутові потреби,  затвердженої наказом
МВП СРСР №77 від 11.05.1976 року,  пункту
12.10 Доповнень та змін до Угоди по тарифам,
трудовим і соціальним гарантіям між Мінвуглепромом та галузевими
профспілками вугільної промисловості,
ст.  43 Закону України
"Гірничий закон України" підприємство вугільної промисловості
зобов'язано забезпечити позивача побутовим вугіллям за нормою 5900 на один рік.
Згідно п. 12.10 Угоди по тарифам,
трудовим і соціальним гарантіям між Мінвуглепромом та галузевими
профспілками вугільної промисловості пенсіонери,  яким надається безоплатне вугілля
забезпечується за останнім місцем роботи на вуглевидобувному
(перероблювальному) або шахтовуглебудівельному підприємстві,  тому відповідач зобов'язаний забезпечити
ОСОБА_1побутовим вугіллям за нормою 2950 кг. - на півріччя,  5900 кг - на один рік. Згідно взятих на себе
зобов'язань відповідач виписував талони на отримання побутового вугілля в
натурі. На протязі останніх років відповідач завозив ОСОБА_1вугілля на побутові
потреби по місцю її проживання,  але вона
достовірно не знала,  за які періоди це
вугілля завезене. У вересні 2007 року ОСОБА_1. звернулася до бухгалтерії
підприємства та з тільки тоді дізналася,
що її не завезене вугілля на побутові потреби за 2 півріччя 1998
року,  2 півріччя 1999 року,  2 півріччя 2000 року,  1 і 2 півріччя 2001 року у загальній
кількості - 14750 кг (а.с. 7-9). Цю кількість,
заборгованого вугілля відповідач добровільно відмовляється ОСОБА_1
завезти,  посилаючись на пропуск строку
позовної давності.

Але суд
вважає,  що ОСОБА_1 з поважних причин
пропущений строк позовної давності звернення до суду з позовною заявою про
витребування побутового вугілля,
оскільки дійсно на протязі останніх років відповідач завозив її побутове
вугілля не регулярно,  позивачки не було
відомо,  що підприємство має
заборгованість по побутовому вугіллю за 1998, 1999 роки,  оскільки чеки зберігалися в бухгалтерії шахти
й видані її лише у вересні 2007 року  у
загальній кількості на 14750 кг.

Тому суд
вважає позовні вимоги ОСОБА_1обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  6, 10, 60 ЦПК України ,  ст.
ст.  ст.  526, 614, 622 ЦК України,   ст.  43 Гірнічного Закону України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути
з державного підприємства "Антрацит" на користь ОСОБА_1вугілля 14750
кг. на побутові нужди,  а також судовий
сбір у сумі 51 грн.,  та збір за
інформаційно-технічне забезпечення - 30 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області
через Антрацитівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження,  і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України