Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22ц-1521/2007р.                                Головуючий
у першій інстанції Полівод С.В.
Доповідач у апеляційній інстанції Водяхіна Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

29 листопада
2007 року колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста  Севастополя в складі: головуючого    - Куцеконя І.П.

суддів                     - Водяхіної Л.М.,
Володіної Л.В.

при
секретарі  - Федоніні Є.О. за участю      - представника позивача - ОСОБА_3

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Гагарінського районного суду м. Севастополя від 17 вересня 2007р. по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини А-1656 про
відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров'ю, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2007р.
ОСОБА_1 звернувся зо суду із позовом до в/ч А-1656 та просив стягнути з
відповідача у відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров'ю середньомісячний
заробіток (доход) в розмірі 1586,49 грн. та зобов'язати відповідача здійснювати
щомісячні виплати середньомісячного заробітку (доходу) в розмірі 528,83 грн.

Вимоги
мотивовані тим, що він проходив військову службу, у період проходження якої
втратив працездатність у наслідок ушкодження здоров'я, та 06.10.2006р.
звільнений у запас за станом здоров'я. Вказує, що відповідач, як винний у
завданні шкоди його здоров'ю зобов'язаний відшкодувати йому заробіток (доход),
втрачений ним за час проходження військової служби.

Рішення
Гагарінського районного суду м. Севастополя від 17 вересня 2007р. ОСОБА_1 у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та задовольнити його позов,
мотивуючи вимоги тим, що судом порушені норми матеріального та процесуального
права. Вважає, що суд не дав належної оцінки тому факту, що він втратив
працездатність у наслідок ушкодження здоров'я саме у період проходження
військової служби.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи представника позивача,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає,
що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановляючи
рішення, суду першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини
справи, права і обов'язки сторін, правильно визначив правовідносини та
застосував норми матеріального права.

Зі справи видно,
що наказом №329 від 06.10.2006р. ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у
відставку за пунктом 67 підпунктом „б" - за станом здоров'я (а.с.5).

Відповідно до
довідки № 803 від 17.08.2006р. ОСОБА_1 має захворювання, яке пов'язане з
проходженням військової служби, на

2

підставі ст.23Б, 41В,71В графи Ш розкладу хвороб обмежено
придатний до військової служби (а.с.6).

Згідно довідки
МСЕК № 001099, ступінь втрати ОСОБА_1 працездатності становить 30% (а.с.6).

Відповідно до
ч.2 ст.16 Закону України №2011-ХІІ від 20.12.1991р. „Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей", у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час
виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в
період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за
останньою посадою.

Підпунктом
"б" пункту б Постави Кабінету Міністрів України № 488 від
19.08.1992р. „Про Умови державного обов'язкового особистого страхування
військовослужбовців і військовозобов'язаних, призваних на збори, і порядок
виплати їм та членам їх сімей страхових сум" передбачено, що у разі втрати
застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми
або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів),
Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" виплачує страхову
суму - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у
процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або
смерті.

Страховою
компанією „Оранта" ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування у
розмірі, який відповідає ступеню втраченої ним працездатності, що позивачем не
заперечується. Таким чином порушене право позивача захищено.

На ОСОБА_2, як
на військовослужбовця, не розповсюджується загальний закон щодо відшкодування
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'ю, а підлягає застосуванню Закон України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Таким чином,
судова колегія вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим,
постановленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому
відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України підстав для його скасування не має.

Керуючись
ст.ст.303-304, 307, 308, 314-315 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Гагарінського районного суду м. Севастополя від 17 вересня 2007р. - залишити
без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання законної сили.