Справа №2-524,2007р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

19 вересня
2007р. Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого
судді -                                                                               Сегет
Я.С.

при
секретарі -                                                                                       Волошиній
Л.О.

за
участю позивачки -                                                                            ОСОБА_1

представника
позивачки - адвоката -                                                  ОСОБА_2

відповідачки
-                                                                                         ОСОБА_3

третьої
особи на стороні позивача без самостійних вимог -             ОСОБА_4

третьої особи на
стороні відповідача без самостійних вимог -
ОСОБА_5. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиці цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди від злочину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3
про відшкодування матеріаль­ної шкоди завданої внаслідок злочину в сумі
1250 грн., моральної шкоди в сумі 3000 грн. та судові ви­трати на правову
допомогу в сумі 200 грв.

Під час
розгляду даної цивільної справи позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в
порядку ст. 31 ЦПК України зменшили позовні вимоги. ОСОБА_1 та її представник
просили суд стягнути із відповідачки матеріальну шкоду в сумі 1346,30 грв. та
моральну шкоду в сумі 2000 грв., а також стягнути з відповідачки 200 грн.
витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адво­ката.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 і її представник - адвокат ОСОБА_2 та
третя особа без самостійних вимог на стороні позивачки ОСОБА_4 позов
підтримали, відповідачка ОСОБА_3 та третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідачкиОСОБА_5. позовні вимоги не визна­ли.

Заслухавши
пояснення учасників судового процесу, свідків ОСОБА_6. та ОСОБА_7. ознайомившись
із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі
суд прийшов до наступного.

В
позовній заяві ОСОБА_1 вказано, що 08.03.2007р.ОСОБА_5. наніс тілесні
ушкодження се­редньої тяжкості синові позивачки - ОСОБА_4

Позивачка
і її представник вважають, що діями неповнолітньогоОСОБА_5., представником
якого являється його мати - відповідачка по справі ОСОБА_3, було завдано
значної матеріальної та моральної шкоди. Позивачка була змушена позичати у
людей гроші в сумі 1750 грв. на операцію си­нові у ОСОБА_8., а згодом
перепозичати цю ж суму у ОСОБА_6. на суму 1000 грн., а також у ОСОБА_7., про що
свідчать відповідні розписки ( а. с. 2, 4 ). Частину цих коштів - 500 грн.
відпо­відачка відшкодувала добровільно. Позивачка в судовому засіданні подала
суду 4 квитки на проїзд в автобусі з м. Лохвиці до м. Полтави і назад на
загальну вартість 96,30 грв. (а. с. 26). Позивачка пояс­нила, що вона їздила із
сином 13.09.2007р. в ту лікувальну установу, де лікувався її син і просить суд
стягнути із відповідачки додатково завдану матеріальну шкоду.

Позивачка
і її представник вважають, що злочинними діями ОСОБА_5 ОСОБА_4 завдано
моральної шкоди, а саме: він не відвідував школу, знаходився на стаціонарному
лікуванні в Полтавсь­кій обласній лікарні на протязі періоду з 3 по 10 квітня
2007 року, терпів фізичні болі у зв»язку з трав­мою носа, було порушено на
тривалий час нормальне дихання. Певний час ОСОБА_4 став об»єк-

том насмішок з боку однокласників та знайомих, соромився
виходити на вулицю. Протипра­вні дії неповнолітнього ОСОБА_5 стали для нього
серйозним психотравмуючим фактором.

Відповідачка
по справі позовні вимоги не визнала і пояснила суду, що вона добровільно
віддала позивачці ОСОБА_1 кошти в сумі 500 грн. і це є на думку ОСОБА_3 достатньо для
лікування її си­на. ОСОБА_3
пояснила суду, що не має можливості відшкодувати позивачці матеріальну та
моральну шкоду і просила суд в позові ОСОБА_1 відмовити.

В судовому
засіданні встановлено, що слідчим Лохвицького РВ УМВС України в Полтавській
області було порушено кримінальну справу відносноОСОБА_5. за ознаками ч. 1 ст.
122 КК України. Постановою Лохвицького районного суду від 16.07.2007р.
неповнолітнійОСОБА_5. визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст,
122 КК України і звільнений від кримінальної відповідальності у відповідності
вимог пункту « а » ст.1 Закону України від 19.04.2007р. « Про амністію » (а. с.
7 ).

У
відповідності до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа ( у віці від
чотирнадцяти до вісімна­дцяти років ) відповідає за завдану шкоду самостійно на
загальних підставах. У разі відсутності у не­повнолітньої особи майна,
достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодову­ється в
частці, якої не вистачає, або в повному обсязі батьками ( усиновлювачами ) або
піклувальни­ком, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Враховуючи
вищевикладене суд визнає, щоОСОБА_5.
є на даний час неповнолітнім, та не має власного майна для відшкодування
матеріальної та моральної шкоди позивачці, яка звернулася в інте­ресах свого
неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Частина
1 ст. 1166 ЦК України
передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно
ст. 1199 ЦК України
у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров»я малолітньої а та­кож
неповнолітньої особи, фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди,
зобов»язана відшко­дувати витрати на її лікування, протезування, постійний
догляд, посилене харчування тощо.

Суд
визнає не доведеним в судовому засіданні факт понесення позивачкою ОСОБА_1
витрат на лікування її неповнолітнього сина ОСОБА_4. в сумі 1250 грн., так як
суду не було подано докази понесених витрат. Суд не визнає вартість проїзду
позивачки і її сина 13.09.2007р. в м. Полтаву і назад матеріальною шкодою, яка
підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_3

Суд
відмічає, що відповідачкою ОСОБА_3 була надана певна матеріальна допомога
потерпіло­му ОСОБА_4 для лікування .

При
таких обставинах суд вважає за розумне відхилити позовну вимогу ОСОБА_1. про
стяг­нення з відповідачки матеріальної шкоди в сумі 1346,30 грв. в повному
об»ємі.

Згідно
ч. 2 ст. 1167 ЦУ України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізи­чної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоро­в'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У
відповідності до вимог ч. 1 ст. 1168 ЦК
України моральна шкода, завдана каліцтвом або ін­шим ушкодженням здоров»я,
може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Суд
керуючись вимогами ст. 23 ЦК
України з врахуванням характеру правопорушення, глиби­ни фізичних та
душевних страждань, погіршення здоров»я неповнолітнього ОСОБА_4., ступеня ви­ни
особи, яка завдала моральної шкоди, її поведінка після скоєного злочину їх
матеріального стану, вимог розумності і справедливості, суд визнає, що підлягає
частковому задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 в сумі 800 грв.

У
відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково,
судові ви­трати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідаче­ві - пропорційно до тієї частини позовних вимог,
у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд
відмічає, що позивачу задоволено позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в
сумі 800 грв., що складає 23,91% від загальної суми заявлених позовних вимог.
Суд присуджує ОСОБА_1 з ОСОБА_3
47,82 грв. судових витрат, які понесла позивачка на правову допомогу.

Керуючись
ст. ст. 10, 11,
79-89, 209, 212-216, 218, 294 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166-1168, 1179, 1199 ЦК України, суд,

РІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування шко­ди від злочину задовольнити частково.

Відмовити
ОСОБА_1 в стягненні з ОСОБА_3
матеріальної шко­ди.

Стягнути
з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 800 грв.

Стягнути
з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 витрати понесені на правову допомогу в сумі 47,82 грв.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Лохвицького
районо-го суду в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження та подан­ня після цього апеляційної скарги до судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду Полтав­ської області через Лохвицький
районний суд протягом 20 днів.

Рішення
постановлено в нарадчій кімнаті і виготовлено суддею на комп'ютері.