Справа № 22-2679 2007 р.                                     Рішення
ухвалено під головуванням
33                                                             Батрин
Доповідач Пащенко Л.В.
УХВАЛА

Апеляційного суду Вінницької області

від 03.12.2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в
складі:

Головуючого: Пащенко Л.В.

Судців:
Нагорняка В.А.,  Мартьянової Л.І.

При секретарі
Пшеничній Л.В.

розглянувши
у відкритому засіданні в м.  Вінниці
цивільну справу апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Замостянського районного
суду м.  Вінниці від 4 жовтня 2006 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні
1998 року ОСОБА_1.  звернувся в суд з вищевказаним
позовом до ОСОБА_2

В заяві
зазначав,  що він на підставі
договору-купівлі-продажу від 03.06.1992 року,
є власником 1/2 частини будинкуАДРЕСА_1,
а інша половина цього будинку належить відповідачці ОСОБА_2

Порядок
користування земельною ділянкою біля вказаного будинку між ними не
встановлювався.

В даний
час виникли проблеми,  пов'язані з
землекористуванням.  Відповідачка
відмовляється надати йому - позивачу згоду на будівництво гаражу,  а також відмовляється укласти договір про
порядок користування земельною ділянкою та знести зруйновані часом самовільно
збудовані і неузаконенні нею будівлі,  а
саме: сараї "Г" та "г",
якими вона не користується із-за їх непридатності.

Тому
позивач просив встановити порядок користування земельною ділянкою пропорційно
їхнім долям в праві власності на будинок по 1-му варіанту технічної експертизи
від 01.06.1998 року та зобов'язати відповідачку знести самовільно збудовані
сараї Т" та V.

Первісним
рішенням Замостянського районного суду м.
Вінниці від 03.11.1998 року позовні вимоги ОСОБА_1  було задоволено повністю.

В
подальшому ухвалою Замостянського районного суду м.  Вінниці від 08.11.2005 за заявою представника
відповідачки рішення суду від 03.11.1998 року було скасовано у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Останнім
рішенням Замостянського районного суду м.
Вінниці від 4 жовтня 2006 року позов ОСОБА_1  задоволено частково.

Виділено
ОСОБА_1біля будинкуАДРЕСА_1 земельну ділянку загальною площею 236 кв.м. ,  з яких 154 кв.м.  під двором і 82 кв.м.  під будівлями,  а ОСОБА_2
біля цього ж будинку виділено в користування земельну ділянку загальною
площею 509 кв.м. ,  з яких 396 кв.м.  під двором і 113 кв.м.  під будівлями.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення суду,  як постановлене з порушенням вимог
закону,  скасувати і направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
представників сторін та третьої особи,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга підлягає до задоволення по слідуючих підставах.

З
матеріалів справи вбачається,  що
скасування первісного рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами
(через сім років),  призначення і
проведення нової судово-будівельно-технічної експертизи та розгляд і вирішення
спору по суті відбувалось у відсутність позивача ОСОБА_1 ,  чим останній був позбавлений можливості
ознайомитись з висновком нової експертизи та захистити свої інтереси і права.
При цьому суд належно не з'ясував причин неявки позивача в судові засідання та
не обговорив питання,  в порушення
ч.3  ст.
169 ЦПК України,  щодо залишення у
зв'язку з цим,  позовної заяви без
розгляду.

Обґрунтовуючи
своє рішення,  суд виходив з того,  що хоча за будинком сторін,  на підставі рішення Вінницької міськради від
13.04.1994 року,  зареєстровано земельну
ділянку загальною площею 626 кв.м. ,
сторони фактично користуються земельною ділянкою розміром 745 кв.м.
,  з яких 72 кв.м.  самовільно захоплених,  і,
зокрема: позивач користується частиною земельної ділянки розміром 236
кв.м. ,  а відповідачка - розміром 509
кв.м. ,  що відповідає  1-му варіанту висновку технічної експертизи №
427  від

14.08.2006           року,  який є найбільш прийнятний,  так як він не порушує чиї-небудь права та

інтереси.

Однак,  при встановленні зазначених обставин судом не
враховані положення  ст.  42 ЗК України(який діяв на час виникнення
даного спору) і  ст.  88 ЗК України (який діє в даний час) про
те,  що використання і розпорядження
земельною ділянкою визначається співвласниками пропорційно розміру їх часток у
власності на дане будинковолодіння,  а
також роз'яснення Верховного Суду України в п. 21 постанови Пленуму № 7 від
16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства
при розгляді цивільних справ" про те,
що суд може не визнати угоду співвласників про порядок користування
земельною ділянкою (або фактичний порядок користування співвласниками земельних
ділянок),  коли дійде висновку,  що угода (чи фактичний порядок) явно ущемляє
законні інтереси когось із співвласників: позбавляє його можливості належно користуватися
своєю частиною будинку,  фактично
виключає його із числа користування спільною земельною ділянкою,  тощо.

Крім
того,  провівши розподіл земельної
ділянки між сторонами,  суд фактично
включив в цей розподіл і 72 кв.м.
самовільно захопленої землі,
питання розподілу якої суд не вправі вирішувати. При цьому суд не
дослідив і питання щодо залучення до участі в справі,  у зв'язку з цим,  Вінницького міськвиконкому.

Окрім того,  на даний час згідно рішення третейського суду
і договору міни від

05.09.2007           року змінився
співвласник 1/2 частини житловогобудинку АДРЕСА_1частини будинку визнано

ОСОБА_3.,  а тому суду слід
обговорити питання щодо притягнення останньої до

участі в справі в якості належного відповідача або в якості
співвідповідача,  відповідно до

вимог  ст.  33 ЦПК України.

За таких
обставин рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст.  307,  311,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволити.

Рішення
Замостянського районного суду м.  Вінниці
від 4 жовтня 2006 року скасувати,  а
справу направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку у Верховний Суд України протягом двох місяців з
дня її проголошення.