Справа №
22-ц-1370/2007 р.           Головуючий у 1
інстанції Крилюк М.Л.
Категорія 33   Доповідач Соколовський В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2007
року  м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді
Соколовського В.М.,

суддів:  Фединяка В.Д.,
Девляшевського В.А.,

секретаря       Довжинської Н.Б.,

з участю:      представника    апелянта ОСОБА_1 -
ОСОБА_2,

апелянта         ОСОБА_3,  який одночасно є

представником
апелянта ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 на рішення Косівського районного суду від 13 вересня 2007 року, -

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про зобов'язання відповідачів забрати огорожу
із земельної ділянки розміром 0, 0394 га,
яка розташована біля будинку АДРЕСА_1,
і повернути вказану ділянку позивачу.

ОСОБА_4 і ОСОБА_3 подали зустрічний позов до ОСОБА_1,  Косівської
міської ради про визнання незаконними рішень міської ради від 31.03.2000
року,  від 28.12.2006 року №7.14-8,  від 25.05.2007 року №11.2-13

та
визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,  розміром 0, 0394 га,  що знаходиться біля будинку АДРЕСА_1,  укладеного між ОСОБА_1 та Косівською міською
радою,  і скасування цього договору.

Рішенням Косівського районного суду від 13 вересня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 забрати огорожу із земельної ділянки
розміром 0, 0394 га,  що знаходиться в місті
АДРЕСА_1. В решті позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  Косівської міської ради задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано рішення Косівської міської ради від 25.05.2007
року №11.2-13 про надання ОСОБА_1 згоди на зміну призначення земельної
ділянки,  рішення цієї ж ради від
28.12.2006 року №7.14-8 про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 394 кв.м. для будівництва будівель по шиномонтажу,  вулканізації і автостоянки та передачі йому цієї ділянки
в оренду строком на п'ять років. Визнано незаконним та скасовано договір оренди
земельної ділянки площею 0, 0394 га для будівництва будівель по
шиномонтажу,  вулканізації та передачі
ОСОБА_1 цієї ділянки в оренду строком на п'ять років,  який укладений 17 січня 2007 року між
Косівською міською радою та ОСОБА_1,
знято цей договір з реєстрації у Косівському відділі Івано-Франківської
регіональної філії центру ДЗК. В решті позову відмовлено.

На дане рішення
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу,
зазначаючи,  що рішення про
часткове задоволення позову ОСОБА_1 до них та часткову відмову у їхньому
зустрічному позові до ОСОБА_1 та Косівської міської ради є незаконним з підстав
неправильного застосування судом норм матеріального права та невідповідності
висновків суду обставинам справи. Зокрема,
суд неправильно застосував ст.122 ЗК України,  оскільки вважають,  що дана норма закону на виниклі
правововідносини не поширюється. Вірно встановивши,  що спірна земельна ділянка належить до фонду
земель запасу міської ради,  суд
неправильно зіслався на вище наведену норму,
бо вона не регулює відносин,  які
склалися між сторонами по справі. В даному випадку міська рада,  вважають апелянти,  в порядку ст. ст. 12,  80,
152,  158 ЗК України самостійно
мала право звернутися до суду з вимогою про знесення огорожі зі спірної
земельної ділянки,  а не ОСОБА_1,  який на момент вирішення даної справи не мав ніякого
відношення до цієї ділянки. Міська ж рада з подібною вимогою до них в суд не
зверталася. Також вважають,  що суд
неправильно відмовив їм в задоволенні позовних вимог щодо

скасування рішення Косівської міської ради від
31.03..2000 року про надання ОСОБА_1
дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під
будівництво вулканізації і автостоянку по вул.Чорновола,   зіславшись на рішення господарського суду
від 22 грудня 2003 року,   яким
розглядався такий спір і по ньому прийнято рішення. Однак,   рішенням господарського суду від 22.12.2003
року було визнано недійсним і скасовано рішення Косівської міської ради від
08.06.2001 року «Про відміну рішення XII сесії
Косівської міської ради від 31.07.2000 року»,
а не рішення міської ради від 31.03.2000 року,   яке вони оскаржували.

Просили скасувати оскаржуване рішення в частині часткового
задоволення позову ОСОБА_1 до них про зобов'язання знести огорожу із земельної
ділянки розміром 0,  0394 га,   що знаходиться по АДРЕСА_1,   та в частині відмови в їхньому позові до
ОСОБА_1,   Косівської міської ради про
скасування рішення міської ради від 31.03.2000 року щодо надання ОСОБА_1
дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва
вулканізації і автостоянки та ухвалити нове рішення,   яким відмовити в позові ОСОБА_1,   а їхній зустрічний позов задовольнити в повному
об'ємі.

ОСОБА_1 також
подав апеляційну скаргу на рішення суду,
зазначаючи,   що рішення в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та в частині відмови у його позовних вимогах
до ОСОБА_1 щодо повернення йому земельної ділянки вважає незаконним та прийнятим
з порушенням норм матеріального права,
невідповідності висновків суду обставинам справи,   зібраним і перевіреним в судовому засіданні
доказам. Вимоги скарги мотивував тим,
що 31.03.2000 року йому було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою
на земельну ділянку під будівництво вулканізації та автостоянки,   що в місті Косові по вул. Чорновола.
31.07.2000 року був затверджений проект відводу земельної ділянки,   яка передана йому в довгострокове
користування з правом викупу. На підставі цих документів він намагався
розпочати використання виділеної земельної ділянки за призначенням. Однак,   у вересні 2003 року дізнався,   що рішенням Косівської міської ради від
08.06.2001 року було скасовано рішення цієї ж ради від 31.07.2000 року. За його
позовом рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 22.12.2003
року було відмінено рішення Косівської міської ради від 08.06.2001 року. Після
цього йому не дозволяли використовувати землю за призначенням відповідачі
ІНФОРМАЦІЯ_1,   які загородили надану
йому земельну ділянку,   тому він
змушений був звернутися до суду. Аргументуючи своє рішення,   суд послався на відсутність належного
проекту землеустрою та відведення земельної ділянки в межах «червоної лінії»
доріг,   що вважає апелянт,   є безпідставним. Поняття і статус «червоної
лінії» визначений Законом України «Про планування і забудову

територій» від
20.04.2000 року. Повноваження міської ради щодо таких ліній передбачено ст.14
названого Закону,  згідно якого,  зокрема,
міська рада вирішує питання вибору,
вилучення (викупу),  надання у
власність або користування (оренду) земельних ділянок,  встановлює на відповідний термін єдині умови
та обмеження використання земель,
визначених для містобудівних потреб. А тому вирішення питання щодо
використання «червоних ліній» автомобільних доріг в межах населених пунктів
відноситься до виключної компетенції міської ради,  що визначено ст.12 ЗК України та ст.24 Закону
України «Про місцеве самоврядування в Україні». Компетенція міської ради щодо
забудови і використання «червоної лінії» автомобільних доріг,  поняття складових таких доріг визначені
Законом України «Про автомобільні дороги». Зокрема ст. ст. 1,  9,
17,  20,  21 зазначеного Закону передбачено,  що до складових автомобільних доріг належать
об'єкти дорожнього сервісу,  до яких
включаються будівлі та споруди,  що
забезпечують їх функціонування,
майданчики для стоянки транспортних засобів,  автозаправочні станції,  пункти технічного обслуговування і таке інше.
Приміщення вулканізації та автостоянка відносяться,  вважає апелянт,  до об'єктів дорожнього сервісу,  тому ці об'єкти можна розміщувати в межах
«червоної лінії»,  а будь-яке інше вільне
толкування «червоної лінії» та її правового статусу є незаконним. Що стосується
оформлення проекту землеустрою,  то весь
проект,  вказує апелянт,  був виконаний відповідними організаціями і
наданий міській раді в 2000 році. Проект узгоджений зі всіма службами,  в тому числі архітектурою і
санепідемстанцією,  він пройшов державну
земельну експертизу від 11.08.2000 року за №275 і був затверджений 31.07.2000
року,  що спростовує висновок суду про
його невідповідність. Тому право на землекористування у нього виникло з часу
затвердження проекту,  тобто з 31.07.2000
року. А,  оскільки,  навколо спірної ділянки відбувались
спори,  які були вирішені господарським
судом 22.12.2003 року,  то в 2006 році
він,  апелянт,  повторно звернувся до Косівської міської ради
про затвердження проекту землеустрою та укладення договору оренди на земельну
ділянку. Тому,  вважає апелянт,  рішення міської ради від 28.12.2006 року
стосується не стільки затвердження проекту землеустрою,  який був затверджений 31.07.2000 року,  як укладення договору оренди,  оскільки такий не був укладений в 2000 році
із-за незаконного рішення Косівської міської ради від 09.06.2001 року.
Посилання суду на допит свідків-спеціалістів про відсутність погодження з ними
проекту та відсутність державної земельної експертизи спростовується наявними у
справі відповідними документами.

Просив
оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення,  яким повністю задоволити його позовні
вимоги,  а в задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_1 -відмовити в повному об'ємі.

В судовому
засіданні апелянт та представник апелянта ОСОБА_4 - ОСОБА_3 вимоги їхньої
апеляційної скарги підтримав з вище наведених мотивів,  просив її задовольнити,  скасувавши рішення суду,  а скаргу ОСОБА_1 не визнав,  вважає
її безпідставною,  яку слід відхилити.

Представник апелянта ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 з поданих вище мотивів,
просив її задовольнити,
скасувавши рішення суду,  а в
скарзі апелянтів ОСОБА_1 просив відмовити за її безпідставністю.

Вислухавши доповідача,
пояснення представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2,  доводи апелянта - представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_3,  перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не
підлягає до задоволення,  а апеляційна
скарга ОСОБА_1 є
обґрунтованою і тому її слід задовольнити.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 в частині знесення
відповідачами-позивачами ІНФОРМАЦІЯ_1 огорожі з земельної ділянки розміром 0,
0394га,  яка розташована в місті Косові
по вул. Чорновола,  суд першої інстанції
виходив з того,  що спірна земельна
ділянка,  відповідно до вимог ст.122 ЗК
України,  належить до фонду земель запасу
Косівської міської ради. Будь-яких документів,
які б засвідчили право ОСОБА_1 на володіння,  чи користування даною земельною
ділянкою,  відповідно до ст.125 ЗК
України,  ними не представлено.
Однак,  суд відмовив ОСОБА_1 у поверненні йому
ІНФОРМАЦІЯ_1 спірної земельної ділянки,
поскільки позивачем не доведено того факту,  що вказана земельна ділянка належить йому на
правових підставах.

Також судом частково задоволено і зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 стосовно незаконності рішень Косівської міської ради
про затвердження ОСОБА_1
проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки,  надання дозволу ОСОБА_1 на зміну її
цільового призначення та визнання незаконним і скасування договору оренди спірної
земельної ділянки розміром 0, 0394 га,
укладеного між ОСОБА_1 та Косівською міською радою.

Такий висновок
суд мотивував тим,  що ОСОБА_1 не було
дотримано відповідного порядку,  умов та
термінів для виготовлення проекту землеустрою,
і такий проект належним чином не погоджений із відповідними державними
службами та не пройшов державної експертизи,
яка проводиться органами земельних ресурсів,  а тому не міг розглядатися на сесії міської
ради. Окрім того,  суд зазначив,  що виділена земельна ділянка під будівництво
позивачу ОСОБА_1 розташована
в межах «червоної лінії»,  що не
допускається та суперечить ст.18,  пункту
111 Закону України «Про автомобільні дороги». Договір оренди земельної ділянки,  який укладений між ОСОБА_1 та міською радою,

нотаріально
не посвідчений,  при його укладенні не
дотримано всіх істотних умов,  які
передбачені ст. ст.14,  15 Закону України
«Про оренду землі» та ст.124 ЗК України. Рішення міської ради про зміну
функціонального призначення переданої ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки суд
вважав незаконним з тих підстав,  що по
заяві ОСОБА_1 під час розгляду справи судом було прийнято рішення про заборону
вчиняти міською радою будь-яких дій,
пов'язаних із розпорядженням спірною земельною ділянкою до вирішення
справи в суді,  а також суперечить пункту
15 оскаржуваного договору оренди землі.

Також суд вважав,  що зустрічний
позов ОСОБА_1 підлягав до часткового задоволення з тих підстав,  що прийняття оскаржуваних рішень Косівською
міською радою та їх виконання призведе до вчинення перешкод ОСОБА_1 у
користуванні належною ІНФОРМАЦІЯ_1 земельною ділянкою та веденні особистого
господарства.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання
незаконним рішення Косівської міської ради від 31.03.2000 року про надання
дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки,  то судом відмовлено в її задоволенні з таких
причин,  що оскаржуване рішення міської
ради уже було предметом розгляду в господарському суді,  який з цього приводу прийняв рішення від
22.12.2003 року.

Однак,  колегія
суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими,  а рішення - необгрунтованим та таким,  що підлягає скасуванню із-за неправильного
застосування норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням сесії Косівської міської ради від 31.03.2000 року підприємцю ОСОБА_1 було надано
дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під будівництво
вулканізації і автостоянки по вул. Чорновола в м. Косові (напроти центральної
районної лікарні) (а.с. 5). Відповідно до вимог діючого законодавства позивачем
було виготовлено проект відведення земельної ділянки та погоджено зі всіма
зацікавленими службами (а.с.68, 73-80, 83, 84, 88, 89).

Рішенням сесії Косівської міської ради від 31.07.2000 року було затверджено
проект відведення земельної ділянки та передано ОСОБА_1 в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди з
правом викупу земельної ділянки площею 0, 0394га по вул. Чорновола в м. Косові
під будівництво приміщень для шиномонтажу,  вулканізації та автостоянки (а.с.82). Дане рішення
міської ради було визнано законним і дійсним на підставі рішення господарського
суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2003 року (а.с.9)

Своїм рішенням
від 28.12.2006 року №7.14-8 Косівська міська рада підтвердила факт затвердження
ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 394 кв.м
по вул. Чорновола,  б/н,  в м. Косові та факт передачі позивачу
зазначеної земельної ділянки для будівництва будівель по шиномонтажу,  вулканізації і автостоянки в

оренду
на п'ять років. В зв'язку з цим,  17
січня 2007 року між міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди
(а.с.99, 100-101) та,  відповідно до
договору,  02 лютого 2007 року здійснено
прийом-передачу земельної ділянки (а.с.104). Тоді ж 02 лютого 2007 року договір
оренди було зареєстровано у Косівському районному відділі Івано-Франківської
регіональної філії центру ДЗК при Держкомземі України та в Державному реєстрі
земель вчинено запис від 02.02.2007 року за №04.

Рішенням сесії Косівської міської ради від 25.05.2007 року №11.2-13 ОСОБА_1
дано згоду на зміну функціонального призначення земельної ділянки для
будівництва тільки автостоянки (а.с.149).

В судовому засіданні також встановлено,
що передана в оренду ОСОБА_1 земельна ділянка межує із земельною
ділянкою відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
які самовільно захопили земельну ділянку,  передану ОСОБА_1,  та встановили на ній металеву огорожу,  що стверджується актом земельної комісії
міської ради від 19.07.2006 року (а.с4).

Відповідно до листа заступника начальника служби
автомобільних доріг в Івано-Франківській області від 05.05.2003 року №05/35
(а.с.14),  служба автомобільних доріг
дозволила перенесення огорожі ОСОБА_3 в сторону автодороги державного значення Татарів - Кам»янець-Подільський в
АДРЕСА_2 на лінію існуючої огорожі по сусідству з права і зліва,  а також тимчасове використання цієї площі
землі.

При таких обставинах справи у суду першої інстанції не було правових
підстав частково задовольняти зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_3,  оскільки,
відповідно до ст.ст. 19,  21-24 ЗК
України (в редакції 1992 року) норми яких діяли на час виникнення спірних правовідносин
і які збережені в ст.ст.93,  116,  124-126 нині чинного Земельного кодексу
України,  належним чином спірна земельна
ділянка,  яка була передана міською радою
в оренду ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1 в користування чи у приватну власність не
надавалася і в них відсутній будь-який правовий документ на зазначену земельну
ділянку,  чого не заперечив в судовому
засіданні і сам ОСОБА_3 Лист же від служби автомобільних доріг в
Івано-Франківській області про перенесення огорожі та тимчасове використання
цієї площі землі не може вважатися належним правовим документом для
користування ІНФОРМАЦІЯ_1 спірною земельною ділянкою,  яку вони,
як вважає колегія суддів,
захопили самовільно,  що також
стверджується відповідним актом земельної комісії від 19.07.2006 року (а.с.4).

Згідно ст.116 ЗК
України (в редакції 1992 року) та ст.212 чинного Земельного кодексу,    самовільно
зайняті   ділянки
підлягають   поверненню   власникам
землі   або

землекористувачам
без відшкодування затрат,  понесених за
час незаконного користування ними.

І навпаки,  ОСОБА_1,  згідно ст. ст. 7-9, 19, 21-24 ЗК України (в редакції 1992
року) та ст. ст. 12,  93,  116,
124-126 чинного Земельного кодексу,
на законних правових підставах набув права тимчасового користування
спірною земельною ділянкою на умовах оренди,
і укладений між ним та міською радою договір оренди відповідає діючому
законодавству та належно зареєстрований,
що підтверджується матеріалами справи,
яким суд першої інстанції дав невірну оцінку та частково задоволив позов
ОСОБА_1

Відповідно до ст.44 ЗК України (в редакції 19923 року) та ст. 152 чинного
Земельного кодексу,  власник земельної
ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав
на землю,  навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою,  і відшкодування завданих збитків.

Тому колегія суддів вважає,  що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не набули законного
права на користування земельною ділянкою і не є належними позивачами в даному
спорі за їхньою зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1,  в якій
їм слід відмовити за безпідставністю заявлених вимог,  а їхні твердження про законність користування
земельною ділянкою,  яка виділена ОСОБА_1,  та про порушення ОСОБА_1 і Косівською міською радою
земельного законодавства при передачі земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду -слід
визнати необгрунтованою.

ОСОБА_1 відповідним
чином підготовив проект землеустрою спірної земельної ділянки,  погодив його із відповідними державними
службами,  отримавши відповідне заключения обласної
Державної землевпорядної експертизи управління земельних ресурсів Держкомзему
України,  а тому на законних підставах
отримав згідно рішення Косівської міської ради земельну ділянку в тимчасове
користування на умовах оренди. В зв'язку з цим,
підстав визнавати рішення міської ради про передачу ОСОБА_1 в оренду спірної
земельної ділянки у суду першої інстанції не було,  зважаючи ще й на те,  що за вказаних вище обставин ІНФОРМАЦІЯ_1 не
були належними позивачами по даному спору,
оскільки,  виходячи з наведеного,  ніяких їхніх прав з передачею земельної
ділянки в оренду порушено не було.

В зв'язку з цим,  колегія суддів приходить
до висновку,  що постановлене судом
першої інстанції рішення підлягає до скасування з ухваленням нового рішення по
даній справі.

Розподіл судових
витрат між сторонами колегія суддів вирішує в порядку ст.88 ЦПК України.

На підставі ст.
ст. 7-9, 19, 21-24, 44, 116 ЗК
України (в редакції 1992 року)
та ст. ст. 12,  93,  116,
124-126,  152 ЗК України,  керуючись ст. ст. 307,  309,  313-315,
88 ЦПК України,  колегія суддів,  -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Косівського районного суду від 13 вересня 2007 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В зустрічному позові ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю
заявлених вимог.

Позов ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні
земельною ділянкою площею 0, 0394 га,
яка розташована по вул.Чорновола, б/н,
в м. Косові (навпроти центральної районної лікарні) та зобов'язати
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 знести огорожу на зазначеній вище земельній ділянці.

Стягнути на користь ОСОБА_1
з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 по 6 грн. 37 коп.3 кожного витрат за оплату державного
мита,  по 7 грн. 50 коп.3 кожного витрат
за оплату збору з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та по 60
грн. з кожного за надання правової допомоги.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення,
але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.