Справа № 2-1150/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

м.
Ковель                                                                                                05
вересня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Лапіна О.Ф., за
участю секретаря Зикової М.В.,

представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
розглянувши  цивільну  справу
за  позовом  ОСОБА_1до
ОСОБА_2про відшкодування матеріальних збитків і стягнення моральної
шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2про стягнення
матеріальних збитків в сумі 4644 грн., завданих неправомірними діями
відповідача та моральної шкоди в розмірі 1700 грн.

На обґрунтування вимог покликається на те, що відповідно до рішення
апеляційного суду Волинської області від 29.06.2006 року їй виділено у
власність !4 частину житлового будинку по АДРЕСА_1та на підставі рішення
виконавчого комітету Ковельської міської ради від 10.08.2006 року № 359
дозволено внести зміни у внутрішнє планування житлового будинку по АДРЕСА_1
відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 11.05.2005
року. На виконання виконавчого документа, виданого на підставі зазначеного
судового рішення, - 20.09.2006 року позивачкою було проведено роботи по
влаштуванню перегородки в приміщенні на першому поверсі житлового будинку по
АДРЕСА_1. Зокрема, було зведено цегляну перегородку, встановлено замки у двері,
що ведуть до належної їй частини житлового будинку. Вказує, що 24.09.2006 року
близько 16 год. виявила, що замки у дверях належних їй приміщень зіпсовані,
двері відчинені, розібрано стінну перегородку, зведену 20.09.2006 року. В
подальшому було встановлено, що перегородку було розібрано відповідачем,
стверджує, що вказаний факт встановлено рішенням Ковельського міськрайонного
суду від 20.12.2006 року по справі за її позовом до відповідача про усунення
перешкод в користуванні житлом та вселення в житлове приміщення. Вказує, що
даними неправомірними діями відповідача їй заподіяно матеріальні збитки в
розмірі 3944 грн. ( кошти, затрачені на придбання матеріалів та будівництво
стінки). Також вказує, що 21.05.2007 року повторно здійснила облаштування
перегородки між розподіленими частинами житлового будинку, сплативши за
проведені роботи 700 грн. Вважає, що фактично діями відповідача їй було
спричинено збитків на загальну суму 4644 грн., які просить стягнути в свою
користь з відповідача.

В частині обгрунтування моральної шкоди позивачка
покликається на те, що неправомірною поведінкою відповідача, яка полягала у
здійсненні перешкод користуватися належною їй частиною житлового будинку,
пошкодженні її майна, неможливості виконання рішення суду та створенні перешкод
до вільного користування та розпорядження належним їй майном, позивачці завдано
тяжких душевних страждань, пов'язаних з пошкодженням майна, неможливістю
налагодити свій побут у власному житлі, вимушених змінах в життєвому укладі,
відчуттям безпорадності та постійному стресі від очікування з боку відповідача
неадекватних дій, а також необхідністю відшукання коштів для відновлення
перегородки. Беручи до уваги вищевикладене оцінює моральну шкоду в розмірі 1700
грн., які й прохає стягнути на її користь з відповідача.

Позивачка у
судовий розгляд не з'явилась.

Представник позивача у судовому розгляді позов підтримала
із викладених у ньому підстав та просить його задовольнити та стягнути з
відповідача на користь позивача 4644 грн. матеріальних збитків, 1700 грн.
заподіяної моральної шкоди та судові витрати, понесені позивачем при поданні
позову. Додатково показала, що перегородка була облаштована позивачкою у
відповідності до рішення апеляційного суду, в ході його виконання та на
підставі рішення виконавчого комітету, яким надано згоду на здійснення
переобладнання. Також пояснила, що позивачка протягом тривалого часу очікувала
на ініціативу з приводу облаштування перегородки з боку відповідача, та не
дочекавшись, з метою забезпечення вільного користування належним їй згідно
рішення суду майном, у присутності представників виконавчої служби, на власний
кошт облаштувала перегородку відповідно до рішення апеляційного суду та
висновку судової будівельно-технічної експертизи. Вказує, що оскільки позивачка
не володіє будівельними та технічними знаннями, дані з приводу будматеріалів та
їх кількості отримала від робітників, які виконували, будівельні роботи. У
частині заподіяної моральної шкоди вказує, що позивачка переживала з приводу неправомірних
дій відповідача, хвилювалась щодо необхідності знову задіювати представників
виконавчої служби та робітників, задля облаштування перегородки.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, суду показав, що
дійсно згідно рішення апеляційного суду Волинської області нажитий ним та
позивачкою під час шлюбу будинок був поділений між сторонами, однак, оскільки
йому рішення не було зрозумілим, він його не виконував. Вказує, що протягом
тривалого часу перебував у відрядженні, а повернувшись, - не зміг пройти до
належної йому частини будинку, оскільки замки було змінено. Для того, щоб
увійти у будинок він дійсно зламав замок, однак зробив це в присутності
працівників міліції. Потрапивши таким чином до будинку - побачив стіну, яка
перешкоджала йому пройти до належної частини житла, а тому й розібрав її.
Вказує, що на його думку позивачка має право вимагати у нього лише компенсації
на суму 700 грн. -кошти, витрачені на повторне облаштування перегородки,
зіпсованої фактично його діями. Окрім того, вважає, що на його думку позивачкою
явно завищена кількість будівельних матеріалів, та відповідно і вартість,
оскільки частина будівельних матеріалів і на даний час залишились біля будинку.
Наголошує, що через незрозумілість рішення суду не виконував його, та вважав,
що державний виконавець повинен був би звернутися за роз'ясненням рішення суду,
оскільки за таких умов поділу - він позбавлений можливості проходу у належну
йому частину будинку. Просить врахувати вказані обставини та відмовити у
задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача,
відповідача, з'ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов
підставний та підлягає до часткового задоволення.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії рішення апеляційного суду від 29.06.2006 року,
уточненого ухвалами апеляційного суду від 09.02.2007 року та від 18.07.2007
року вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1поділено між ОСОБА_1та
ОСОБА_2та виділено кожній із сторін по Ѕ
частині житлового будинку із вказівкою на конкретні приміщення. Також у
рішення визначено, що для облаштування ізольованих приміщень ОСОБА_1 та ОСОБА_2
слід влаштувати перегородку товщиною 15 см
у приміщенні 1-4 таким чином, щоб утворилися запроектовані приміщення 1-4* і
1-4** з розмірами, згідно плану / а.с. 5/.

Судом також
встановлено, що 01.09.2006 року державним виконавцем відділу ДВС у м. Ковелі та
Ковельському районі винесено постанову про примусове виконання даного рішення
апеляційного суду Волинської області / а.с. 9/. Відповідно до вказаної
постанови, згідно рішення суду та висновку будівельно - технічної експертизи
позивачем ОСОБА_1 проведено роботи по влаштуванню перегородки, встановлено
замки у двері, що ведуть до належної їй частини житлового будинку. Вказані факти
відповідачем не заперечено.

З копії рішення суду від 20.12.2006 року у справі за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення у житлове
приміщення, вбачається, що відповідач дійсно частково розібрав облаштовану
позивачкою перегородку, чим завдав останній збитків та чинив перешкоди в
допуску до належної їй частини житлового будинку. / а.с. 6 зв./ Вказане рішення
суду набуло законної сили.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, причому до
збитків віднесено втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За загальним правилом
збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Статтею 1166 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Факт заподіяння шкоди майну позивачки встановлено судовим рішенням у
цивільній справі, сторонами у якій були ті ж особи, що й у даній справі, що
набрало законної сили, а отже, у відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України
вказаний факт не підлягає доказуванню у даній справі.

Окрім цього, відповідач в ході судового розгляду фактично не заперечив
заподіяння позивачці збитків, однак вказав, що вважає за збитки лише суму,
витрачену останньою на відновлення перегородки, а саме - 700 грн.

Із представлених позивачкою письмових доказів вбачається, що на придбання
будівельних матеріалів та виконання робіт по облаштуванню перегородки нею
затрачено 3944 грн. / а.с. 11-12/; в подальшому на роботи по відновленню
перегородки витрачено ще 700 грн./а.с. 13/.

Представником позивачки стверджено, що придбання будівельних матеріалів
позивачка вела із розрахунку, вказаного робітниками, із якими домовилась про
проведення робіт та придбала вказані матеріали лише для облаштування даної
перегородки.

Таким чином, беручи до уваги положення ст. 22 ЦК України та
враховуючи фактичні обставини по справі, - суд вважає позов в частині стягнення
заподіяних матеріальних збитків підставним та таким, що підлягає до задоволення
повністю.

Статтею 23 ЦК України
передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї або у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки в ході судового розгляду здобуто достатньо
доказів на ствердження факту порушення відповідачем права позивачки на
безперешкодне користування та розпорядження належним їй майном, а також
доведено факт спричинення збитків у зв'язку із пошкодженням майна позивачки, -
суд приходить до висновку що порушення законних прав позивачки призвели до
моральних страждань останньої.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо
вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, враховуючи
характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, пов'язаних із пошкодженням
майна та неможливістю налагодити нормальний побут, боязню непередбачуваних дій
з боку відповідача, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього
стану, - суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь
позивача 500 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди. В решті позову
слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь
позивача 119 грн. 16 коп. судових витрат, понесених позивачем, при поданні
позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України
на підставі ст. ст. 22, 23, 116, 1167 ЦК
України, суд, -

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_14644 ( чотири тисячі шістсот сорок
чотири) грн. заподіяних збитків, 500 (п'ятсот) грн. моральної шкоди та 119 (
сто дев'ятнадцять) грн. 16 коп. судових витрат, понесених позивачкою при
поданні позову, - а всього 5263 ( п'ять тисяч двісті шістдесят три) грн. 16
коп.

В решті позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через
Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом
подачі апеляційної скарги без попереднього подання заяви - протягом строку,
встановленого для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження
не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 цього
Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.