Справа № 2-588/07
РІШЕННЯ

ІМ"ЯМ УКРАЇНИ

26
вересня 2007 р.                                                       Каланчацький
районний суд

під головуванням
судді Прудкої Л.Г. при секретарі Шаховій О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

Встановив :

Позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу
будинку АДРЕСА_1 від 12.12.2002 p., укладений між нею та відповідачем, дійсним та визнати за
нею право власності на вказане нерухоме майно.

Свої
вимоги позивач мотивує тим, що у листопаді 2002 р. за участю відповідача, який
є батьком позивачки, була домовленість з ОСОБА_3 про купівлю в нього житлового
будинку з господарськими забудовами і спорудами АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_3 на вказане нерухоме
майно підтверджується договором купівлі-продажу № 3345 від 22 грудня 1997 p., який
зареєстрований в Херсонській товарній біржі «Ізумруд». За таких
правоустановлюючих документів укласти договір купівлі-продажу будинку між
позивачкою та ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.227 ЦК України /в редакції
1963 p./, тобто нотаріально посвідчити договір не було
можливості. З метою реалізації домовленості та гарантій ОСОБА_3 надав
відповідачеві доручення від 29 листопада 2002 p., яким надав йому
право продавати належний йому будинок. Маючи доручення та всі передані ОСОБА_3
правоустановлюючі документи на будинок, позивачка та відповідач передали
ОСОБА_3 гроші в сумі 3000 грн., що склали договірну ціну будинку. У свою чергу
батько - відповідач у справі -надав позивачці розписку про отримання від неї
грошей, датовану 08 грудня 2002 р. Від цього часу позивачка володіє і
користується зазначеним нерухомим майном.

При
отриманні грошей ОСОБА_3 обіцяв звернутись до суду для вирішення питання про
визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним, однак цього не зробив.
ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Відповідач у справі також не може цього зробити,
оскільки за дорученням ОСОБА_3
він не має повноважень бути його представником в суді.

Відповідач позов
визнає.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до
ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4

ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того заонних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами
справи встановлено, що у листопаді 2002 р. позивачка за участю свого батька -
відповідача у справі ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3
житловий будинок з господарськими забудовами і спорудами АДРЕСА_1. Право
власності ОСОБА_3 на
вказаний будинок підтверджується договором купівлі-продажу, який не був
нотаріально посвідчений. Отримавши гроші в сумі 3000 грн. за будинок ОСОБА_3
пообіцяв позивачці усунути цей недолік, а відповідачеві надав доручення з
првавом продажу належного йому будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, однак до
того часу не виконав вище зазначену домовленість.

Позивачка з 2002
р. володіє і користується спірним будинком.

Статтею 220 ЦК України
передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемний. Якщо сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і
відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється
від його нотаріального посвідчення, суд може такий договір визнати дійсним. У
цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Оскільки між
позивачем та відповідачем відсутній спір щодо права на нерухоме майно, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.
130,174 ЦПК України, ст.209, 220 ЦК
України, суд

Вирішив :

Визнати договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 Каланчацького району від 12 грудня 2002 p., укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, дійсним та визнати за ОСОБА_1 право власності на вказане
нерухоме майно.

Рішення суду
може бути оскаржене в апеляційному порядку до 06 жовтня 2007 р. через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч,4 ст.295 ЦПК України.