Справа №2-1219/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

М. Запоріжжя                                                                                                                                                          14.08.2007.

Комунарський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

Головуючого,  судді                                                                   Кухаря
С. В.

при секретарі                                                                               Живогляд
І.О.

за участю представника позивачаОСОБА_1,  відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2,  редакції газети "Суббота
плюс",  та доОСОБА_4 про захист честі,  гідності та
ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

У суд з вказаним позовом звернувся позивач,
в якому просив суд:

1.        Визнати такими,  що не відповідають дійсності та гюрочать
честь,  гідність та ділову репутацію

відомості в статті «Цирк уехал. Директор остался»,  опублікованій в газеті
"Суббота-плюс" № З (413) від 18-28

січня 2007 p.,  а саме:

"По словам господина
ОСОБА_2,  виновником всех его бед стала
владелица кафе "Арена" ОСОБА_3. ОСОБА_2 уверен,  что именно госпожа ОСОБА_3причастна к
тому,  что с ним не хотели продлевать
контракт".

" - Деньги
идут впереди всего и открывают любые двери,
- этой
фразойОСОБА_2объясняет,  каким образом
владелица "Арены"могла влиять на высоких государственных
чиновников".

2.        Зобов'язати
редакцію газети "Суббота-плюс"
та засновника газети "Суббота-плюс" ОСОБА_4 опублікувати в строк не пізніше місяця з дня вступу в законну силу рішення
суду в газеті "Суббота-

плюс" на тій же сторінці,  тим самим шрифтом,  без будь-яких коментарів спростування
наступного змісту:

«Опровержение.
В газете "Суббота-плюс" № 3 (413) от 18-28 января 2007 г.
была опубликована статья «Цирк

уехал.
Директор остался». В статье содержалась информация о том,  что "По словам господина ОСОБА_2,

виновником
всех его бед стала владелица кафе "Арена" ОСОБА_3. ОСОБА_2
уверен,  что

именно
госпожа ОСОБА_3причастна к тому,  что с
ним не хотели продлевать контракт".

" - Деньги
идут впереди всего и открывают любые двери,
- этой
фразойОСОБА_2объясняет,  каким образом
владелица "Арены" могла влиять на высоких государственных
чиновников".

Данные сведения
являются недостоверными,  и порочат честь
и достоинство ОСОБА_3. Редакция приносит свои извинения ОСОБА_3 »

В обгрунтування своїх вимог представник позивача пояснив,  що у газеті "Суббота-плюс" № 3
(413) від 18-28 січня 2007 року на сторінці 12 було надруковано статтю під
назвою "Цирк
уехал. Директор остался". Предметом даної
публікації,  зокрема,  стало висвітлення обставин,  пов'язаних з продовженням трудового контракту
ОСОБА_2,  як директора Запорізького
державного цирку,  з Міністерством
культури і туризму України. Зазначена стаття містить вислови,  поширені ОСОБА_2,  які зачіпають позивача особисто і порушують
її права,  зокрема такі:

"По словам господина
ОСОБА_2,  виновником всех его
бед стала владелица кафе "Арена" ОСОБА_3. ОСОБА_2 уверен,  что именно госпожа ОСОБА_3причастна к
тому,  что с ним не хотели продлевать
контракт". " - Деньги идут впереди всего и открывают любые двери,  - этой
фразойОСОБА_2объясняет,  каким образом
владелица "Арены" могла влиять на высоких государственных
чиновников".

Так,  наведені вислові
поширені ОСОБА_2 у стверджувальній формі,
вони мають взаємний зв'язок і передбачають конкретне сукупне логічне
завершення. За твердженням ОСОБА_2,
позивачка за допомогою грошей спрямовувала свої зусилля,  щоб впливати на посадових осіб і штучно
створити йому перешкоди у продовженні трудових контрактних відносин з
роботодавцем - Міністерством культури і туризму. Таким чином,  ОСОБА_2 фактично звинувачує її у застосуванні
корупційних схем (даванні хабара) з метою протиправного перешкоджання йому у
реалізації конституційного права на працю.

З урахуванням змісту і форми опублікованих висловів,  вони є образливими для позивачки,  оскільки вони мають беззаперечно негативний
характер і є такими,  що зумовлюють
формування стійкої і однозначної думки у невизначеного кола осіб про фактичне
вчинення злочину позивачкою (оскільки давання хабара передбачено як злочин
Кримінальним кодексом України). Беззаперечно,
що таким чином ОСОБА_2 фактично називає її злочинцем.  Крім того,
такі вислови ставлять під сумнів порядність,  чесність і добросовісність позивачки як
людини і громадянина України. Проте,
такі вислови є прямим наклепом,
оскільки

вона не має ніякого відношення до подій,
пов'язаних із продовженням контракту між ОСОБА_2 і Міністерством
культури і туризму України,  їй не
зрозуміло,  яким чином вона може впливати
на Міністра і на його позицію щодо укладання чи не укладання контракту.
Позивачка ніколи не давала хабарів,  а
тому відомості,  поширені ОСОБА_2,  є безпідставними.

Неправомірність дій по поширенню згаданих висловів полягає в наступному.
Беззаперечно,  що висловлення оціночних суджень
не може бути підставою для відповідальності. Проте,  цей правовий режим не розповсюджується на
вислови,  що мають характер образи чи
наклепу. Тобто,  виходячи з принципів
об'єктивності інформації,  висвітлення
оціночних суджень обов'язково повинно мати своєю передумовою певну
підставність. За умови підставності висловлення оціночних суджень є
правомірним,  таким,  що поширене на підставі фактів. Натомість,  бездумне і безпідставне звинувачення у
вчиненнях злочинів є образою та наклепом.

Такими висловами зачіпається її право на недоторканість честі,  гідності і репутації,  які,
згідно  ст.  270 ЦК України,  є особистим немайновим правом особи.

Відповідач ОСОБА_2 в ході судового засідання позов не визнав повністю,  та пояснив суду,  що дійсно в газеті «Суббота - плюс» № 3 (413)
від 18-28 січня 2007 року було опубліковано статтю «Цирк уехал. Директор
остался». Але,  інформація яка міститься
в зазначеній статті є скоріш дезінформацію,
не відповідає дійсності та вводить в оману читача та громадськість. Так,  дійсно в газеті «Суббота - плюс» № 3 (413) від 18-28 • січня 2007 раку,  було опубліковано статтю «Цирк уехал. Директор остался»*
Але мова під час інтерв'ю йшла зовсім не про особисті
відносини між відповідачем - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Крім того слід зазначити,  що ініціатива щодо інтерв'ю надходила від
кореспондента газети „Суббота
- плюс",  про
що зазначено в розділі „Неуловимый
циркач". Також цей факт підтверджує і те,  що 06.12.2006 р. Міністерством культури і
туризму України з відповідачем був укладений контракт на три роки,  таким чином на той час питання перебування на
посаді директора Запорізького держцирку було вже вирішено. В цілому,  предметом бесіди із кореспондентом газети
«Суббота-плюс» були обставини перебування відповідача на посаді директора
Запорізького державного цирку. Також були висвітлені проблеми в роботі
Запорізького державного цирку» а саме проблеми в його господарській
діяльності,  в тому числі і
проблеми,  які виникають у відносинах із
орендарями приміщень «Запорізького державного цирку». Фрази,  які мають місце в статті - «По словам господина
ОСОБА_2,  чиновником всех
его бед стала владелица кафе «Арена» ОСОБА_3.
ОСОБА_2
уверен,  что именно госпожа
ОСОБА_3причастна к тому,  что с ним не
хотели продлевать контракт». Виходячи з вище наведено,  можна сказати,  що відповідач не тільки не виявляв ініціативи
щодо даного інтерв'ю,  а й не мав
особистої зацікавленості в публікації потрібного матеріалу. „Больше месяца
журналисты «Субботы - плюс» пытались «прорваться» к
ОСОБА_2,  чтобы услышать его мнение по
поводу недавнего скандала". «- Деньги идут впереди
всего и открывают любе двери,  - этой
фразой ОСОБА_2объясняет,  каким образом
владелица «Арены» могла влиять на високих государственных
чиновников»,  є вимислом та надумані особисто кореспондентом газети «Субота - плюс» та не
мають ніякого відношення до інтерв'ю. Таким чином,  позовні вимоги Позивача щодо
відповідача,  на думку відповідача,  є безпідставними.

Відповідачі редакція газети "Суббота плюс",  та ОСОБА_4 про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином
судовими повістками повідомленнями (поштові повідомлення з особистими підписами
про вручення повісток знаходяться в матеріалах справи),  але до суду повторно не з'явились. Заяв про
причини неявки суду не надали.

Суд вислухавши представника позивача,
відповідача,  вивчивши матеріали
справи вважає,  що позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так,  в газеті
"Суббота-плюс" № 3 (413) від 18-28 січня 2007 року на сторінці 12
було надруковано статтю під назвою "Цирк уехал. Директор остался".
Предметом даної публікації,  зокрема,
стало інтерв'ю з директором Запорізького державного цирку ОСОБА_2
Зазначена стаття містить вислови,  які,  на думку суду порушують права позивачки,  зокрема такі:

"По словам господина
ОСОБА_2,  виновником всех его
бед стала владелица кафе "Арена" ОСОБА_3. ОСОБА_2 уверен,  что именно госпожа ОСОБА_3причастна к
тому,  что с ним не хотели продлевать
контракт". " - Деньги идут впереди всего и открывают любые двери,  - этой фразойОСОБА_2объясняет,  каким образом владелица "Арены"
могла влиять на высоких государственных чиновников".

Так,  наведені вислови
поширені відносно позивачки у стверджувальній формі,  вони мають взаємний зв'язок і передбачають
конкретне сукупне логічне завершення. За твердженням газети,  позивачка за допомогою грошей спрямовувала
свої зусилля,  щоб впливати на посадових
осіб і штучно створити йому перешкоди у продовженні трудових контрактних
відносин з роботодавцем - Міністерством культури і туризму.

З урахуванням змісту і форми опублікованих висловів,  вони є образливими для позивачки,  оскільки вони мають беззаперечно негативний
характер і є такими,  що зумовлюють
формування стійкої і однозначної думки у невизначеного кола осіб щодо
позивачки,  яка виходячи з публікації
давала хабара чиновникам,  тобто вчинила
при цьому злочин. Такі вислови ставлять під сумнів порядність,  чесність і добросовісність позивачки як
людини. Проте,  доказів обставинам
вказаним в статті суду не надано,
фактично позивач звинувачувалась у вчинені злочину,  однак обвинувального вироку щодо неї судом з
вказаних підстав не виносилось,  а тільки
такий вирок,  який вступив в законну
силу,  згідно Конституції України,  може говорити про вчинення злочину особою.

Неправомірність дій по поширенню згаданих висловів полягає в наступному.
Беззаперечно,  що висловлення оціночних
суджень не може бути підставою для відповідальності. Проте,  цей правовий режим не розповсюджується на
вислови,  що мають характер образи.
Тобто,  виходячи з принципів
об'єктивності інформації,  висвітлення
оціночних суджень обов'язково повинно мати своєю передумовою певну
підставність.

За умови підставності висловлення оціночних суджень є правомірним,  таким,
що поширене на підставі фактів. Натомість безпідставне звинувачення у
вчиненнях злочину є образою.

Такими висловами зачіпається право позивачки на недоторканість честі,  гідності і репутації,  які,
згідно  ст.  270 ЦК України,  є особистим немайновим правом особи.

Відповідач ОСОБА_2 в ході судового засідання позов не визнав повністю,  бо вказав,
що вказані відомості є фактично позицією не його а автора статті.

Суд погоджується з такою позицією відповідача ОСОБА_2,  оскільки його пояснення підтверджуються самим
викладенням,  текстом оскаржуваних
висловів. Так,  виходячи з стилістики
викладення фраз,  а саме: "По словам
господина
ОСОБА_2,  виновником всех его бед стала
владелица кафе "Арена" ОСОБА_3. ОСОБА_2 уверен,  что именно госпожа ОСОБА_3причастна к тому,  что с ним не хотели продлевать
контракт". " - Деньги идут впереди всего и открывают любые двери,  - этой
фразойОСОБА_2объясняет,  каким образом
владелица "Арены" могла влиять на высоких государственных
чиновников". Це не є прямою мовою в інтерв'ю,  а по викладенню
висловів це позиція автора статті,
прямою мовою викладено тільки одна фраза "- Деньги идут впереди
всего и открывают любые двери»,  однак далі йде позиція автора статті відносно направленості вказаного
вислову.

Позицію автора статті,  редакції та
його засновника суд не може оцінити бо вони до суду неодноразово не
з'являлись,  повідомлялись про час та
місце судового слухання,  причин неявки
не вказували письмових заперечень чи доказів суду не надали.

Суд вважає доведеним той факт,  що
вказані висловлення у вказаній статті є такими,
що не відповідають дійсності,  бо
їх дійсність суду не доведена. Однак суд вважає,  що відсутні докази того,  що ці висловлення були опубліковані з вини
відповідача ОСОБА_2,  тому в позові до
нього суд відмовляє повністю.

На підставі ч.3  ст.  8 Конституції України,  її норми є нормами прямої дії. Відповідно до
ч. 2  ст.
32 Конституції України,  кожному
гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про
себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Згідно  ст.  1 Закону України "Про інформацію"
від 02.10.1992 p.,
під інформацією розуміється документовані або публічно
оголошені відомості про події та явища,
що відбуваються у суспільстві,
державі та навколишньому природному середовищі.

Згідно  ст.  1 Закону України "Про
інформацію",  згідно якої ніхто не
може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних
суджень,  якими є,  за винятком образи чи наклепу,  висловлювання,  які не містять фактичних даних.

Всі наведені норми закону повністю відповідають положенням  ст.  10
Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі -
Конвенція),  згідно ч. 1 якої кожна
людина має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу
дотримуватися своїх поглядів,  одержувати
і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів.
Натомість,  на підставі ч. 2 цієї
статті,  здійснення цих свобод,  оскільки воно пов'язане з правами та
обов'язками,  може бути предметом таких
формальностей,  умов,  обмежень або покарання,  які встановлені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки,  територіальної цілісності або громадського
порядку,  з метою запобігання заворушенням
або злочинам,  для захисту здоров'я і
моралі,  для захисту репутації або прав
інших людей,  для запобігання
розголошенню інформації,  одержаної
конфіденційно,  або для підтримання
авторитету і неупередженості правосуддя. За таких умов,  приписи конвенції визначають захист репутації
особи легітимною метою для обмеження права вільно розповсюджувати інформацію і
ідеї.

Тобто,  хоча розповсюдження оціночних
суджень не може бути підставою для притягнення до відповідальності,  натомість на висловлювання,  які містять характер образи чи наклепу,  не розповсюджується правило щодо їх непідсудності.

Згідно статті 21 Закону України «Про друковані засоби масової інформації
(пресу) в Україні» підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової
інформації за дорученням засновника (співзасновників) здійснює редакція або
інша установа,  що виконує її функції.

Редакція діє на підставі свого статуту та реалізує програму друкованого
засобу масової інформації,  затверджену
засновником (співзасновниками). Редакція друкованого засобу масової інформації
набуває статусу юридичної особи з дня державної реєстрації,  яка здійснюється відповідно до чинного
законодавства України.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про друковані засоби масової
інформації (пресу) в Україні» редакції,
засновники,  видавці,  розповсюджувачі,  державні органи,  організації та об'єднання громадян несуть
відповідальність за порушення законодавства про друковані засоби масової
інформації.

Таким чином редакція газети "Суббота-плюс" є юридичною особою та
є належним відповідачем по справі разом із засновником газети "Суббота-плюс"
- ОСОБА_4.

Згідно  ст.  277 ЦК України: "Фізична особа,  особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації,  має право на відповідь,  а також на спростування цієї інформації.
Негативна інформація,  поширена про
особу,  вважається недостовірною,  якщо особа,
яка її поширила,  не доведе
протилежного."

Фізична особа,  особисті немайнові
права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації,  має право на відповідь,  а також на спростування недостовірної
інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку,  встановленому законом.  Спростування недостовірної інформації
здійснюється незалежно від вини особи,
яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у
такий же спосіб,  у який вона була
поширена."

Суд вважає,  що вказана інформація
поширена відносно позивача є недостовірною,
бо по перше,  вона є негативною,  виходячи як із своєї суті так і з вказаного
вище способу викладення інформації. По-друге інформація є не достовірною,  оскільки особа яка її поширила не довела
протилежного. Фактично особа яка її поширила - редакція газети та її
засновник,  суду не тільки не довели протилежного,  а навіть взагалі не надали жодних доказів.

Згідно  ст.  37 Закону України «Про друковані засоби
масової інформації (пресу) в Україні»: "Громадяни мають право вимагати від
редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування
поширених про них відомостей,  що не
відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність.

Якщо редакція не має доказів того,
шо опубліковані нею відомості відповідають дійсності,  вона зобов'язана на вимогу заявника
опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого
засобу масової інформаиії або опублікувати його за власною ініціативою.

Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком
"Спростування" на тому ж місці шпальти,  де містилося повідомлення,  яке спростовується.

Обсяг спростування не може більше ніж удвічі перевищувати обсяг
спростовуваного фрагменту опублікованого повідомлення або матеріалу. "

На підставі викладеного,
керуючись  ст.  28 Конституції України,   ст.
37 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу)
в Україні",   ст.  ст.
16,  23,  270,
275-277,  297,  298,
301,  1190 ЦК України,  постанови Пленуму Верховного Суду України від
28 вересня 1990 року № 7: „Про застосування судами законодавства,  що регулює захист,  честі,
гідності і ділової репутації громадян,
та організацій",   ст.
ст.  З,  6,
8,  10,  76,
209,  212, 213,  214,
215,  218,  224 - 227 ЦПК України,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2,  редакції
газети "Суббота плюс",  та
доОСОБА_4 про захист честі,  гідності та
ділової репутації задовольнити частково.

Визнати такими,  що не відповідають
дійсності та порочать честь,  гідність та
ділову репутацію відомості,  що
розповсюджені в статті «Цирк уехал. Директор остался»,  опублікованій в газеті
"Суббота-плюс" № 3 (413) від 18-28 січня 2007 p.,  а саме:

"По словам господина
ОСОБА_2,  виновником всех его бед стала
владелица кафе "Арена" ОСОБА_3. ОСОБА_2 уверен,  что именно госпожа ОСОБА_3причастна к тому,  что с ним не хотели продлевать
контракт". " - Деньги идут впереди всего и открывают любые двери,  - этой фразойОСОБА_2объясняет,  каким образом владелица "Арены"
могла влиять на высоких государственных чиновников".

Зобов'язати редакцію газети "Суббота-плюс" та засновника газети "Суббота-плюс"ОСОБА_4опублікувати в строк не пізніше місяця з дня вступу в законну силу рішення
суду в газеті "Суббота-плюс" на тій же сторінці,  тим самим шрифтом,  без будь-яких коментарів спростування
наступного змісту: «Опровержение.
В газете "Суббота-плюс" № 3 (413) от 18-28 января 2007 г.
была опубликована статья «Цирк уехал. Директор остался». В статье содержалась
информация о том,  что "По словам
господина ОСОБА_2,  виновником всех его
бед стала владелица кафе "Арена" ОСОБА_3. ОСОБА_2 уверен,  что именно госпожа ОСОБА_3причастна к
тому,  что с ним не хотели продлевать
контракт". " - Деньги идут впереди всего и открывают любые двери,  - этой
фразойОСОБА_2объясняет,  каким образом
владелица "Арены" могла влиять на высоких государственных
чиновников". Данные сведения являются недостоверными,  опубликованными в такой редакции по вине
газеты и порочат честь,  достоинство и
деловую репутацию ОСОБА_3 »

В задоволенні позову
ОСОБА_3 в частині вимог до ОСОБА_2 про захист честі,  гідності та ділової репутації відмовити
повністю.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано до Апеляційного суду
Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через
Комунарський районний суд м.  Запоріжжя.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в тому ж порядку протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження з поданням її копії до
апеляційного суду.