Справа № 2-402/2007р
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
червня 2007р.                           Сколівський
районний суд Львівської області

в складі                                           Міхняк
Я.А.

при
секретарі                                 Яворській
О.Я.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сколе справу за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  третьої особи Лавочненської сільради,  Сколівського РВЗР про усунення перешкод в
користуванні дорогою,

встановив:

Позивачка
ОСОБА_1 просить суд зобов»язати відповідачів не чинити її перешкод
користуватися дорогою шириною 3 м до її присадибної ділянки в с Лавочне урочище
«Загорода» покликаючись на те,  що
рішенням сесії Лавочненської сільради від 19.10.2006р. за № 71 її виділено
земельну ділянку для проїзду до присадибної ділянки між присадибами відповідача
ОСОБА_2 та ОСОБА_4,  якою вона раніше постійно
користувалася,  як ця земельна ділянка
належала відповідачу ОСОБА_3,  а коли
згідно рішення сесії Лавочненської сільради від 17.02.2006 р. № 233 батько
ОСОБА_3 передав сину ОСОБА_2 земельну ділянку площею 025 га,  а сесія наділила йому вищевказаним рішенням
цю земельну ділянку,  яка межує з її
присадибною ділянкою і з того часу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не дозволяють
користуватися проїздом до її присадибної ділянки,  загородили та переорали дорогу. Коли їхала
фірою до своєї присадибної ділянки,  то
ОСОБА_2 не дав проїхати.

У
зв»язку з тим вона жалілася в сільраду,
в районну раду і 17.03.2007р. комісія сільської ради склала акт,  яким зафіксувала вчинення перешкод та
зобов»язала ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні проїздом,  а також виїзджала комісія Сколівської
районної ради на місце,  провела
обслідування їх земельних ділянок і рекомендувала на сесії вирішити питання про
виділення її проїзду до земельної ділянки. Дане питання розглядалося на сесії
Лавочненської сільради 19.10.2006р. з участю обидвох сторін і було прийнято
рішення про виділення проїзду,  однак
відповідачі на це не звертають уваги і не дозволяють проїзжати до її
присадибної ділянки,  а тому вона
звернулася до суду та просить стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі
1000грн. і судові витрати.

Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнали і пояснили,
що до передачі земельної ділянки від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 позивачка
безперешкодно користувалася тепер спірним проїздом,  а тепер син ОСОБА_2 не дозволяє позивачці
користуватися дорогою і вважають,  що
вона має зробити собі інший заїзд,  а
тому вони дорогу перегородили,  переорали
та засадили.

Вважають,  що по сільраді за ОСОБА_3 рахувалося 025га
землі,  а коли після передачі зробити
контрольний замір,  що площа землі
складає 03072га.

Із -за
спору про користування дорогою вони не можуть приватизувати свою земельну
ділянку. Також вважають,  що вони
позивачці моральної шкоди не причиняли і в тій частині позову теж просять
відмовити,  та не стягувати судові
витрати.

Представник
третьої особи сільський голова Годзінець Я.Ф. позов визнав і вважає,  що його слід задоволити,  оскільки відповідачі безпідставно не
дозволяють позивачці користуватися польовою дорогою,  яка іде між їх присадибною ділянкою та
ОСОБА_4. Фактично відповідачі стали чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні
дорогою.

На місце по
заявах ОСОБА_1 виходила комісія сільради та Сколівської районної

ради,  які встановили,  що до присадибної ділянки ОСОБА_1 має бути
дорога,  якою вона постійно
користувалася,  це питання розглядалося
на сесії Лавочненської сільради в присутності сторін і було прийнято рішення №
71 від 19.10.2006р. про виділення дороги.

Відповідачі
дальше чинять перешкоди позивачці користуватися пальовою дорогою,  а тому вважає,  щоб покласти цьому край слід позов задоволити.

Іншої дороги до
присадибної ділянки позивачка немає.

Представник
Сколівського відділу земельних ресурсів Урдей І.Я. вважає,  що рішення сесії Лавочненської сільради від
19.10.2006р. №71 про виділення дороги до присадибної ділянки ОСОБА_1 повино
бути виконано. Більше того ,  що є зайвих
005га землі,  яка підпадає під дорогу.

На місце
виїзджала аторитетна комісія Сколівської районної ради і теж прийшла до
висновку про виділення дороги до присадибної ділянки позивачки ОСОБА_1

З
показань свідка ОСОБА_5 встановлено,  що
вона за часу радгоспу «Славський» була керуюча відділенням в 1980р.,  давала ОСОБА_1 дорогу до її присадиби,  яка проходила між земельними ділянками
ОСОБА_3 та ОСОБА_6. В іншому місці дорогу зробили по земельному рельєфу
неможна. Раніше спору із-за дороги не було. Тільки тепер,  як закріпили земельну ділянку за сином
ОСОБА_3,  ОСОБА_2 почав чинити перешкоди
ОСОБА_1 користуватися дорогою.

Він
поступає не правильно,  створює напружену
обстановку,  виходять на місце
комісії,  однак він на їх пропозицію та
рішення сесії сільради не реагує,  дорогу
перегородив та переорав.

З
показань свідіків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено,  що в Сколівську районну раду поступила скарга
від ОСОБА_1 про те,  що ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 чинять перешкоди в користуванні дорогою,  яка веде на її присадибну ділянку. Голова
районної ради створив компетентну комісію,
яка виїхала на місце,  де вивчивши
питання рекомендувала голові сільської ради розглянути це питання на сесії і
виділити дорогу позивачці і про це було дано її відповідь. Комісія прийшла до
висновку,  що дорога може бути там,  де де вона раніше проходила і яку переорав
ОСОБА_3 В іншому місці дорогу зробити не можливо.

Заслухавши
пояснення сторін,  третіх осіб,  свідків,
дослідивши зібрані докази в їх сукупності суд вважає,  що позов підставний і підлягає до задоволення
з послідуючих підстав.

Із
рішення сесії Лавочненської сільради від 17.02.2006р. вбачається,  що відповідачу ОСОБА_2 виділено земельну
ділянку площею 025 га в урочищі
«Загорода» для ведення особистого селянського господарства.

Із
рішення сесії Лавочненської сільради від 19.10.2006р. вбачається,  що позивачці ОСОБА_1 виділено земельну
ділянку для проїзду до господарства шириною Зм.
в урочищі «Загорода»,  яка
розділяє присадибні ділянки відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_9.

Із
контрольного заміру земельної ділянки ОСОБА_2 вбачається,  що фактично розмір його ділянки складає 03072
га,  а не 025 га,  як було виділено рішенням сільради.

Із акту
та схеми комісії Лавочненської сільради від 19.03.2006р. вбачається,  що відповідач ОСОБА_2 розорав дорогу до
присадидної ділянки ОСОБА_1 і створює перешкоди в користуванні дорогою.

Із листа
Сколівської районної ради від 22.09.2006р. та показання свідків ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 встановлено,  що комісія
рекомендувала сільському голові с.  Лавочне вирішити питання
надання позивачці ОСОБА_1 проїзду до її земельної ділянки в урочищі «Загорода».

З
показань свідка ОСОБА_5 встановлено,  що
вона за час праці керуючою Лавочненського відділення радгоспу «Славський»
наділяла ОСОБА_1 дорогу біля присадибної ділянки ОСОБА_3,  якою він на цей час користувався і тоді спору
не було. Тепер безпідставно обидва ОСОБА_2 не дають ОСОБА_1 проїзду до її
присадибної ділянки. В іншому місці дорогу зробити не можна.

Поскільки судом
встановлено,  що відповідачі незаконно
перегородили та розорали

дорогу,  якою тривалий час користувалась позивачка,  чим завдали її моральну шкоду,  створивши незручності в перевезенні на
присадибу і з неї сільгостовар,  тяжко
переносила скандали та образи,  вимушена
була звертатись в органи влади тощо..

Відповідно
п. 2  ст.
23 ЦК особа
має право на відшкодування моральної шкоди,
якщо її причинено душевні страждання у зв»язку з протиправними
діями,  щодо неї та п.4 цієї
статті-приниження честі і гідності.

Суд
вважає,  що відповідачі ОСОБА_3,  який ствердив в судовому засіданні,  що переорав дорогу,  а ОСОБА_2 не дає проїхати фірою по дорозі,  загородили дорогу,  вчиняють сварки та образи,  чим завдали позивачці моральної шкоди на суму
1000грн,  яка є невелика і справедлива та
неспростована відповідачами.

А тому
суд вважає дії відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неправомірними,  позовні вимоги позивачки підставними та
законними,  а тому їх слід задоволити в
повному обсязі,  зобов»язати відповідачів
не чинити позивачці користуватися дорогою та стягнути моральну шкоду і судові
витрати,  а заперечення відповідачів
стосовно побудови іншої дороги безпідставними.

Керуючись  ст.
ст.  23, 391, 1167 ЦК,
ст.  ст.
81, 90, 152, 153, 158 ЗК,
ст.  ст.  15, 57, 79, 82, 88, 212-215ЦПК, суд-

вирішив:

Позов
задоволити. Зобов»язати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_2,
жит. с Лавочне
Сколівського району Львівської області не чинити перешкод ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_3,
жит. с Лавочне
Сколівського району не чинити перешкод в користуванні дорогою,  шириною Зм.
в урочищі «Загорода» с
Лавочне,  яка проходить між
присадибними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і привести її в належний стан та не
чинити перешкод в користуванні нею в майбутньому.

Стягнути
з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 1000(одну тисячу) грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_1
та судові витрати в сумі 59 грн. 50 коп. держмита і 30 грн. на інформаційне
забезпечення,  200 грн. за надання послуг
адвокатам,  а разом 1289(однатсяча двіста
вісімдесят дев»ять) грн. 50 коп. порівно.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення можна подати до суду протягом 10 днів з часу
проголошення,  а апеляцію - протягом
наступних 20 днів.