Справа
№ 2- 568/2007 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І
М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

18 грудня  2007 р.

Міжгірський
районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді  Гайдур А.Ю.,

при секретарі Царь О.В.,

з участю : представників позивача Нірода
М.Н.,

адвоката ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши  у
відкритому судовому засіданні в смт. Міжгір'ї справу  за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права  власності
на землю, -

В
С Т А Н О В И В :

У
листопаді 2007 року  ОСОБА_3
звернувся  до суду  з цим
позовом. В  заяві  зазначав, що у травні  2007 року
відповідач самовільно захопив,
зорав  і посадив  картоплю
на земельній  ділянці  площею 0,04 га  в ур. “Береги”  с. Синевир, яка належить  йому на праві приватної  власності
згідно  державного  акту НОМЕР_1 від 08.12.2006 року  і на якій
він  проводив  сінокосіння. Даний  факт
стверджено  актом  Синевирської
сільської  ради.

Посилаючись
на вказані  обставини і, що цими діями
йому заподіяна  майнова  шкода
в сумі 28 грн.,  то просив  зобов'язати
відповідача  не чинити йому  перешкод
у користуванні ділянкою в ур. “Береги”
с. Синевир  та стягнути  з такого 28 грн. майнової  шкоди.

В
судовому засіданні представники  позивача  вимоги
позову  підтримали,  просили
такий  задовольнити.

Відповідач  ОСОБА_2
вимоги  позову  заперечив , однак у своєму  поясненні
визнав,  що зорав  і посадив
картоплю  на площі 0,04 га в ур.
“Береги”  с. Синевир.

Вислухавши  пояснення
сторін,  третьої  особи
та дослідивши  подані  докази
суд вважає, що позов
підлягає  до повного
задоволення  з  таких
підстав.

Як
убачається  із  встановлених
судом  належними  доказами
обставин  справи, що 08.12.2006
року ОСОБА_3  видано  державний
акт  на право  приватної
власності  на землю  НОМЕР_1 площею 0,2500 га  в ур. “Береги”  с.Синевир.

У травні
2007 року  відповідач  ОСОБА_2
самовільно  захопив частину  земельної
ділянки в ур. “Береги”,
належної  ОСОБА_3 і на площі 0,04
га зорав  і посадив  картоплю.

Позивач  використовував  дану
земельну  ділянку  для
сінокосу  природніх  трав.

Таким  чином
відповідач  ОСОБА_2 порушив  права
позивача  ОСОБА_3 , передбачені
ст. 90 ЗК України.

Відповідно  до ст. 152 ч. 2 ЗК України  власник
земельної  ділянки  може
вимагати  усунення  будь-яких
порушень  його  прав на землю, навіть якщо  ці порушення
не пов'язані з позбавленням права
володіння  земельною  ділянкою,
і відшкодування  завданих  збитків.

Згідно  ст. 156 ЗК України власникам  землі  відшкодовуються  збитки, заподіяні внаслідок  тимчасового
зайняття сільськогосподарських
угідь  та неодержання  доходів
за час  тимчасового  невикористання  земельної
ділянки.

Крім  того, згідно ст. 211 ЗК України  громадяни
несуть  цивільну  відповідальність  відповідно
до законодавства  за
самовільне  зайняття  земельних
ділянок.

Відповідач  завдав
позивачу  майнових  збитків
у вигляді неодержання
доходів  за час  тимчасового
невикористання  земельної ділянки,
яку  захопив ОСОБА_2 і ці  збитки
складають 28 грн.  Обчислення  збитків
і визначеної  суми складається:
урожайність  природніх  трав 14 цнт./га, площа захопленої  земельної ділянки 0,04 га, ціна  сіна 50 грн./цнт., тому 14 х 0,04 х 50 грн. =
28 грн.

За
вищенаведених  обставин  суд приходить
до висновку, що  вимоги  позивача
грунтуються  на законних  підставах
і підлягають  до  повного
задоволення.

Крім  того
відповідно  до ст. 88 ЦПК
України  з відповідача  на користь
позивача  слід  стягнути
судові  витрати  за сплату держмита  та на І.Т.З.
розгляду справи.

Суд
відхиляє  доводи відповідача ,
оскільки  такі не грунтуються  на законних
підставах  і не  спростовують
вимоги позивача  належними
доказами.

Тому,
керуючись ст.ст.  213-215   ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В :

Позов  ОСОБА_3 до ОСОБА_2,  задовольнити
повністю.

Зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод  у
користуванні  земельною ділянкою в ур.
“Береги” с. Синевир, Міжгірського району, яка належить  останньому
на праві  приватної  власності
на землю.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_3  за завдані
збитки самовільним зайняттям
земельної  ділянки в сумі 28
(двадцять вісім) грн. та судові
витрати  по сплаті держмита  51 (п'ятдесят одна) грн.  і 30 (тридцять) грн. як  витрати
на І.Т.З.  розгляду  справи, всього 109 (сто дев'ять)грн.

На
рішення  може бути  подана
заява  про апеляційне  оскарження
протягом 10 днів з дня проголошення
та апеляційна  скарга
протягом  20 днів  після
подання  заяви  про апеляційне  оскарження.

Рішення
набирає  законної сили  згідно
ст. 223 ЦПК України..

Головуючий:/підпис/ А.Ю.Гайдур

ВІРНО:

Суддя Міжгірського райсуду:                                                                     А.Ю.Гайдур