Справа №2-3-122/07
РІШЕННЯ

Іменем  України

22 лютого 2007 року                              Центральний   районний
суд   міста   Миколаєва
у

складі
головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Керцман В.В. з участю позивача
ОСОБА_1.,  її представника ОСОБА_2.
,  відповідачів ОСОБА_3.,  ОСОБА_4.,
їх предетавника ОСОБА_5. третіх осіб ОСОБА_6.,  ОСОБА_7.,  представників третіх осіб - КЕТЧ району - Швець Л.М.
,  відділу опіки та піклування
Адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської Ради -
Пасічної В.В.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.  Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1до
ОСОБА_3,  ОСОБА_4про вселення,  зміну договору найму житлового приміщення та
відшкодування матеріальної шкоди,  а
також зустрічним позовом

ОСОБА_3,  ОСОБА_4до ОСОБА_1про визнання особи
такою,  яка втратила право користування
жилим приміщенням,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом до відповідачів,
в якому просила усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1
шляхом вселення її та неповнолітньої дочки,
змінити договір найму житлового приміщення,  виділивши їм в користування жилу
кімнату,  площею 18, 9 кв.м. ,  інші кімнати виділити в користування
відповідачам,  підсобні приміщення
залишити у спільному користуванні. В обґрунтування позовних вимог посилалась на
те,  що відповідачі перешкоджають їй
користуватись жилим приміщенням,  змінили
замки. Іншого постійного місця проживання вона не має,  вимушена знімати житло.

14
вересня 2006 року ОСОБА_1. збільшила позовні вимоги,  просила стягнути з відповідачів збитки в сумі
6500 грн. 00 коп,  які вона понесла
внаслідок порушення свого права,
знімаючи житло.

В
судовому засіданні позивач позов підтримала,
підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Суду пояснила,  що зв'язок з житлом не втратила, в квартирі є
її особисті речі,  як то: килим,  дитячі іграшки.

Відповідач
ОСОБА_3. проти позову заперечував з тих підстав,  що з 2001 року позивач та їх син ОСОБА_7.,
перебуваючи у шлюбі,
добровільно виїхали для сумісного проживання в квартиру АДРЕСА_2,  яку знімали протягом року. Після того,  як їх відносини погіршились відповідач до
спірної квартири не повернулась,  надаючи
перевагу іншому житлу. Квартиру відвідувала лише з метою забрати особисті
речі,  які на теперішній час в квартирі
відсутні. Ключі від житла залишались в позивача аж до серпня 2006 року,  коли в їх квартирі сталась пожежа і вони
вимушені були замынити вхідні
двері. Користуватись житлом онучці вони ніколи не перешкоджали,  вважають її такою,  яка має право користування спірним житлом,  неповнолітня систематично їх відвідує.

Аналогічне
пояснила суду відповідач ОСОБА_4.

Посилаючись
на викладені обставини,  відповідачі
пред'явили зустрічний позов,  в якому
просили визнати ОСОБА_1. такою,  яка
втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Позивач
обставину добровільного виїзду з чоловіком на інше місце проживання в квартиру
АДРЕСА_2,  де вони жили близько
року,  визнала,  як визнала і те,  що після розірвання шлюбу не бажала мешкати у
спірній квартирі разом з колишнім чоловіком.

Представники
сторін вважали позиції своїх довірителів обгрунтованими.

Представник
третьої особи - відділу опіки та піклування Адміністрації Центрального району
виконкому Миколаївської міської Ради вважала позов ОСОБА_1. таким,  що підлягає задоволенню в частині усунення
перешкод в праві користування спірним житлом неповнолітньою та її вселення.

Представник
третьої особи - КЕТЧ району при вирішенні справи покладалась на розсуд суду.

Треті особи
ОСОБА_6.,  ОСОБА_7. вважали позов
ОСОБА_1. таким,  що не підлягає
задоволенню,  підтримали зустрічний
позов.

Вислухавши
пояснення учасників процесу,  дослідивши
докази,  суд встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Третя
особа ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 23 січня 1998 року по 21
серпня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_8,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Кваартира
АДРЕСА_1 не приватизована,  належить на
праві власності територіальній громаді.

Станом
на 2000 рік в квартирі були зареєстровані позивач,  відповідачі,
третя особа ОСОБА_6. та неповнолітня дитина. ОСОБА_6. знятий з
реєстрації 25.02.2005 року.

В 2002
році ОСОБА_1. та ОСОБА_6. з неповнолітньою дитиною виїхали для окремого
проживання в квартиру АДРЕСА_2,  де
мешкали протягом близько року.

Після
фактичного припинення шлюбних відносин,
а також розірвання шлюбу позивач для проживання у спірну квартиру не
повернулась,  як слідує з її пояснень з
причин проживання в ній колишнього чоловіка.

Дані
факти підтверджуються представленими сторонами письмовими доказами,  а також ними визнані.

Як
слідує з акту КЕЧ району від 22.08.2006 року під час пожежі в квітні 2004 року
в квартирі АДРЕСА_1 рятувальниками були зламані вхідні двері з руйнуванням
замку. Внаслідок цього мешканці квартири вимушені були його замінити.

Будь-яких
належних та допустимих доказів того,  що
позивач не мешкала в спірній квартирі з поважних причин,  не втратила зв'язок з житлом суду не
представлено.

В
силу  ст.
71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї
за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За таких
обставин суд доходить висновку про те,
що позивач втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Таким
чином,  зустрічний позов ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. підлягає задоволенню.

Оскільки відповідачі
ніколи ніяким чином не перешкоджали неповнолітній ОСОБА_8. користуватись
спірним житлом,  визнають її право
користування квартирою,  дитина
систематично їх відвідує,  за умови
відсутності спору про місце проживання дитини,
суд вважає,  що в даній частині
відсутній предмет житлового спору,  а
тому у задоволенні позову ОСОБА_1. в цій частині слід відмовити.

Інші вимоги
ОСОБА_1. не підлягають задоволенню як заявлені безпідставно. Керуючись  ст.
71,  72 ЖК України,   ст.
10,  60,  212-215 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позову ОСОБА_1- відмовити.

Позов
ОСОБА_3,  ОСОБА_4- задовольнити.

Визнати
ОСОБА_1 такою,  яка втратила право
користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано до апеляційного суду
Миколаївської області через Центральний районний суд м.  Миколаєва протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду
Миколаївської області через Центральний районний суд м.  Миколаєва протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.