Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2007 року

Малиновський
районний суд міста Одеси в складі:

головуючого                              судді-
ДжабуріяО.В.

при
секретарі                                         Філімович
І.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  посилаючись на те,  що він знаходиться у шлюбі з відповідачкою.
Від шлюбу дітей немає. Причиною подання зазначеного позову до суду послужило
те,  що між ним та відповідачкою постійно
виникали сварки,  суперечки,  вони не можуть знайти спільних інтересів
стосовно питань подружнього життя,
тривалий час мешкають окремо один від одного. На його думку зберегти
сім'ю неможливо,  на примирення він не
згодний. Спільно нажите майно вони розподілять в іншому судовому процесі.

У
судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та
просив суд розірвати шлюб,  витрати,  пов'язані з розірванням шлюбу покласти на
нього.

Відповідачка
в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу не визнала,  пояснивши,
що на даний час між ними не врегульоване декілька питань,  а саме: питання фінансового характеру,  питання щодо можливого розподілу майна,  придбаного за час шлюбу,  у зв'язку з чим вважає,  що шлюб в теперішній час розірванню не
підлягає,  та сім'ю можливо зберегти.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи,  вважає,
що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню за наступними підставами.

Судом
установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами
справи встановлено,  що сторони одружені
з 30.12.1983 року,  шлюб зареєстрований у
Київському відділі реєстрації актів громадянського стану м.  Одеси,
актовий запис № 1791.

Від шлюбу
сторони дітей не мають.

Суд
вважає,  що збереження сім'ї
неможливо,  тому що сторони по справі не
можуть знайти спільних інтересів стосовно питань подружнього життя.

Суд не
бере до уваги доводи відповідачки щодо неможливості розірвання шлюбу лише з
причини неврегулювання між ними питання фінансового характеру,  так як,
на думку суду,  вказана причина не
є перешкодою для задоволення зазначеного позову,  тому що,
спір стосовно розподілу майна можливо вирішити в іншому цивільному
проваджені.

Крім цього,  суд враховує,
що звернення позивача до суду із позовом про розірвання шлюбу
провадиться з літа 2004 року,  а від того
часу нормальні відносини у сім'ї не відновлені,
та позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу.

За
такими обставинами,  суд приходить до
висновку,  що шлюб між сторонами розпався
остаточно і не може бути збережений,  у
зв'язку із чим позов підлягає задоволенню.

Суд
вважає,  що судові витрати у вигляді
стягнення при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу державного мита на користь
держави необхідно стягнути з позивача.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України,   ст.  ст.
105, 112 Сімейного Кодексу України,
суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  зареєстрований
30.12.1983 року у Київському відділі реєстрації актів громадянського стану
м.  Одеси,  актовий запис № 1791 -розірвати.

Стягнути
з ОСОБА_1 при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу державне мито на користь
держави у розмірі 17 грн.,  ОСОБА_2 від
сплати державного мита звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.

Суддя