Справа
№ 2-1257/07
Рішення

Іменем
України

17 вересня 2007 року                                                                                     м.
Тячів

Тячівський
районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Галац Г.М., з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тячів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення
аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 пред'явила позов до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру
аліментів на утримання та виховання однієї дитини, посилаючись на те, що з
відповідачем по справі вони розірвали шлюб 30.03.1993 року. Від даного шлюбу в
них народилася одна дитина: син Володимир, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на її
повному утриманні та вихованні. Тячівським райсудом 30.12.1991 року присуджено відповідачу сплачувати аліменти на утримання
однієї дитини в розмірі 14 частини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Зараз її матеріальний стан значно погіршився, так як син Володимир являється
інвалідом з дитинства з діагнозом виразковий коліт, синдром подразливої кишки
на фоні дисбактеріозу 2 ступеня, і дитині потрібне посилене вітамінізоване
харчування, медикаментозне лікування та щорічне санаторно-курортне лікування.
На її неодноразові прохання надати дитині хоч якусь допомогу на лікування,
відповідач відмовляється матеріально допомогти дитині, а тому вона просить
збільшити розмір аліментів, стягнувши з відповідача аліменти в твердій грошовій
сумі в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та
додатково стягувати з відповідача на її користь щорічно по 500 гривень на
санаторно-курортне лікування сина до досягнення ним повноліття.

Позивачка в судовому засіданні позивні вимоги підтримала, просить суд їх
задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач
в судове засідання не з"явився, надав суду заперечення, в якому проти
позову заперечує, посилаючись на те, що він ніде не працює, проживає разом з
іншою жінкою в недобудованому будинку, має на утриманні дочку, на яку вона не
отримує ніякої допомоги. Крім того він з другою дружиною часто хворіють, і їм
постійно потрібні гроші на лікування.

Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги слід задовольнити частково.

В
судовому засіданні встановлено, що між позивачкою і відповідачем було розірвано
шлюб 30.03.1993 року, що стверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ФМ
№ 038328 від 20.08.2003 року. Від даного шлюбу в них народилася одна дитина:
син Володимир, ІНФОРМАЦІЯ_1, що ствердується свідоцтвом про народження серії
ІУ-ФМ № 291598 від 22.11.1991 року, який знаходиться на її повному утриманні та
вихованні, що підтверджується довідкою Дубівської сільської ради № 2058 від
11.05.2007 року. Постановою Тячівського районного суду від 30.12.1991 року
стягнуто з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання однієї дитини
в розмірі 14 частини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Неповнолітній
син Володимир є інвалідом з дитинства з діагнозом виразковий коліт, синдром
подразливої кишки на фоні дисбактеріозу 2 ступеня, що підтверджується
посвідченням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.05.2007 року, довідкою ЛКК № 37/2, та медичним
висновком № 129 від 12.06.2007 року.

Позивачка
проживає з дитиною в будинку одна, виховує сина, який хворіє, батько у
вихованні дитини участі не приймає, що стверджується актом
матеріально-побутових умов.

Відповідач
ніде не працює, проживає разом з іншою жінкою в недобудованому будинку, має на
утриманні її дочку, на яку вона не отримує ніякої допомоги. Крім того вони з
другою дружиною часто хворіють, і їм постійно потрібні гроші на лікування.

Відповідно
до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України суд може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має не регулярний
мінливий дохід.

Згідно
ст. 185 ч. 1 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана, зобов"язані, брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

Виходячи
з вищенаведеного та враховуючи матеріальне становище, суд вважає, що позов слід
задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти в
твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень щомісячно до досягнення дитиною
повноліття та додаткові витрати на санаторно-курортне лікування сина до
досягнення ним повноліття по 500 гривень щорічно.

Керуючись ст. ст. 10, 169, 213-215, ЩІК України, ст. ст.
180, 185 ч. 1, 192, СК України ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти
в твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень щомісячно починаючи з набрання
рішення чинності до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути
з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати на лікування сина у розмірі 500 грн.
щорічно до досягнення сином повноліття.

Стягнути
з відповідача ОСОБА_2 державне мито в розмірі 51 гривня в доход держави.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський
районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з
подальшим поданням апеляційної скарги протягом 20 днів.