Справа 2- 92 2007 p.
Рішення

Іменем України

25
вересня 2007 року                                          Бердянський
міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При секретарі:                                   Онищук
О. О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа на боці позивача ОСОБА_3 про визнання громадянина
таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та за уточнюючим
позовом про усунення перешкод в користуванні ( розпорядженні) житловим будин­ком,

Встановив:

ОСОБА_1звернувся
до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, та зобов'язання її усунути пе­решкоди в користуванні (
розпорядженні) ним жилим будинком.

В судовому засіданні позов підтримав і пояснив, що відповідачка є його коли­шньою
дружиною, з якою він знаходився в зареєстрованому шлюбі з 1961 по 1991 рік, від
якого вони мають двох повнолітніх дітей. В 1999 році вони знов зареєструва­ли
шлюб, який рішенням суду в 2002 році був розірваний.

За договором дарування, а також в порядку спадкування за законом він
являвся власником житлового будинку АДРЕСА_1, який в 2004 році подарував
доньціОСОБА_3

В 2001 році він на прохання відповідачки прописав її в цьому будинку як
ч.1ена своєї сім»ї, але в 2002 році вона виїхала на заробітки в Америку, і в
будинок більше не повернулась, в 2002 році шлюб був розірваний, і він створив
іншу сім»ю, з якою і проживає в цьому будинку.

Просить визнати ОСОБА_2.
особою, що втратила право користування жи­лим приміщенням внаслідок
тривалого помешкання за іншою адресою, де вона про­живає разом із сином, в
квартирі АДРЕСА_1яку йому подарувала, і зобов'язати її усунути перешкоди прав
власника.

Як представник за дорученням ОСОБА_3., яка за заявою
визнана тре­тьою особою на боці позивача, пояснив, що в 2004 році він подарував
будинок і земе­льну ділянку доньці, але зареєструвати своє право власності в КП
з технічної інвента­ризації вона не встигла внаслідок того, що на будинок було
накладено арешт.

Із заяви ОСОБА_3. вбачається, що її мати приватизувала разом з бра­том
ОСОБА_4 сімейну квартиру АДРЕСА_1, а потім свою частку подару­вала синові, а
батько подарував їй будинок. Підтримує вимоги батька і просить визна-

ти ОСОБА_5 особою, яка втратила право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1

Відповідачка ОСОБА_2.
позов не визнала і пояснила,
що вона з 1987 року проживала в будинку АДРЕСА_1, разом з позивачем і його
батьками, і в 2001 році він її прописав в якості дружини.

В 2002 році вона поїхала на заробітки в Америку, про що знав ОСОБА_1 після цього він
створив іншу сім»ю, з якою проживає в цьому будинку, а вона виму­шена проживати
разом з сином та його сім»єю. Оскільки в неї немає іншого житла, просить не
виписувати її з будинку.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до
висновку про необхідність часткового задоволення позовуОСОБА_1. з таких під­став.

Судом встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку від
21.02. 1984 p.,
посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріаль­ної
контори Мягченко С. Г., реєстр №
1-1235, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 01. 11. 1995 p., посвідченого
державним нотаріусом Дмитренко М. P., ре­єстр № 3-3671,ОСОБА_1 належав житловий будинок
АДРЕСА_1.

Як вбачається з копії домової книги та довідки з місця проживання, за вище­вказаною
адресою з 2001 року була прописана ОСОБА_2.,
яка в квітні 2002 року виїхала за кордон, і більше в будинку не проживала.

ОСОБА_1просить
визнати її такою, що втратила право користування жи­лим приміщенням у зв'язку з
тривалим не проживанням.

Згідно договорів дарування від 09. 11. 2004 року, посвідчених приватним
нота­ріусом Вержиковською О. П., реєстри 3514, 3517, житловий будинок разом із
земель­ною ділянкою площею 0,1000 га позивач подарувавОСОБА_3, але як вбача­ється
з пояснень останньої, вона була позбавлена права здійснити державну реєстра­цію
нерухомості у зв'язку із накладенням арешту на жилий будинок.

Підтримує позов батька і просить визнати ОСОБА_2. такою, що втратила право користування житловим будинком.

Стаття 77 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача, або
ч.1ена його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців,
і хо­ча формально ця норма стосується наймачів жилих приміщень, суд вважає, що
вона може застосовуватись і до ч.1енів сім»ї власника житла.

Оскільки сторони не заперечують, що з 2002 року, коли
розпалась сім»я і було розірвано між ними шлюб, і до теперішнього часу
відповідачка не проживає по АДРЕСА_1, суд вважає цей факт доведеним в судовому
засіданні і до­статнім для визнання ОСОБА_2.
такою, що втратила право користування жилим приміщенням згідно вимог
житлового законодавства.

В уточнюючій позовній заяві ОСОБА_1просив
зобов'язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні ним жилим
приміщенням, але не вказав, які саме перешкоди створює ОСОБА_2., в чому це
виражається і якими доказами підтвер­джується, а також не уточнив які дії
необхідно вчинити ОСОБА_2 для усунення перешкод в користуванні та розпорядженні
своїм майном.

Стаття 60 ЦПК України зобов'язує сторони довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що в частині позовних вимог щодо усунення перешкод здійснення
права власності необхідноОСОБА_1 відмовити, як в необгрунтованих, оскільки

як
вбачається з договору дарування, реєстрація ОСОБА_2 не була перешкодою для
відчуження житлового будинку.

Керуючись ст. 71
ЖК України, ст. ст. 212 -
215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні
вимогиОСОБА_1. задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування жит­ловим приміщенням - жилим будинком АДРЕСА_1, в
іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд. Заяву про апеля­ційне
оскарження може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рі­шення, а
апеляційну скаргу - протягом двадцяти днів після подання заяви про апеля­ційне
оскарження.