Справа № 22-7142/ 2007р.                            Головуючий у 1 інстанції - Ганечко О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26    жовтня
2007 року    колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.  Києва в складі:

головуючого -
Кабанченко О.А.

суддів -                       Пікуль А.А., Коротуна
В.М.

при секретарі -
Кузнецовій З.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 18 червня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
таким,  що втратив право користування
жилим приміщенням.

Заслухавши
доповідача,  пояснення позивачки,  перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги,

встановила:

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 18 червня 2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням,  відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить
скасувати рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Посилається на те,  що висновки суду про
те,  що спірна квартира є спільною
сумісною власністю подружжя,  не
відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,  що сторони по справі
перебували у шлюбі з 25 червня 1988 року.

В судове
засідання апеляційного суду позивачкою для огляду була надана виписка із
рішення суду від 27 липня 2007 року про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2

20 липня
2000 року на ім'я позивачки за договором купівлі-продажу була придбана квартира
АДРЕСА_1.

В квартирі
зареєстровані сторони та їх син ОСОБА_3

Позивачкою
заявлений позов про визнання відповідача таким,
що втратив право користування жилим приміщенням у спірній квартирі,  з тих підстав,  що в листопаді 2004 року останній добровільно
залишив спірне житло,  з вказаного часу в
квартирі не проживає,  витрат по
утриманню квартири не несе.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд першої
інстанції виходив з того,  що визнання
відповідача таким,  що втратив право
користування жилим приміщенням у спірній квартирі,  неможливе,
оскільки дана квартира була придбана сторонами під час шлюбу,  і незважаючи на те,  що право власності на квартиру зареєстроване
за позивачкою,  це майно вважається
спільним сумісним майном подружжя.

Такий
висновок суду відповідає обставинам справи та положенням  ст. .
ст. . 60 ч. 1,  63 СК
України,  якими встановлено,  що майно,
набуте подружжям під час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної
власності,  вони мають рівні права на
володіння,  користування і розпорядження
цим майном.

Таким
чином,  суд прийшов до правильного
висновку про те,  що відповідач на час
розгляду справи був власником 12 частини спірної квартири,  і не міг бути позбавлений права користування
власністю.

Доводи
позивачки,  викладені в апеляційній
скарзі,  щодо придбання спірної квартири
за її особисті кошти,  не можуть бути
взяті до уваги,  оскільки дані обставини
не

були предметом розгляду суду першої інстанції. З вимогами
про визнання за нею права власності на всю квартиру позивачка до суду не
зверталась.

З огляду на
наведене,  судова колегія вважає,  що підстав для задоволення апеляційної скарги
та скасування рішення суду немає.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення      Шевченківського районного суду м.  Києва від 18 червня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двох місяців з дня
проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.