№2-1214 2007 рік
РІШЕННЯ

іменем України

13
серпня 2007 року                                                                                           м.  Зміїв

Зміївський
районний суд Харківської області в складі:

головуючого
судді Овдієнка В.В. при секретареві Черепаха В.В.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2про
розірвання шлюбу,

встановив:

У липні
2007 року ОСОБА_1. пред'явила позов до ОСОБА_2. про розірвання шлюбу
зареєстрованого 10 жовтня 1992 року (актовий запис НОМЕР_1) Таранівською
сільською радою Зміївського району Харківської області.

В
обґрунтування позову зазначила,  що від
шлюбу вона з відповідачем має двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  та дочку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження. Під час подружнього життя через суперечності
у поглядах на ведення домашнього господарства та виховання дітей у них постійно
виникали сварки,  що призвело до
того,  що з 2004 року вони припинили
спільне проживання і не підтримують сімейні стосунки. їх сім'я розпалася
остаточно і примирення між ними неможливе.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1. підтримала позовну заяву,  наполягала на розірванні шлюбу,  оскільки подальше збереження шлюбу суперечить
її особистим інтересам.  Просила
розглянути справу з постановлениям
рішення у попередньому судовому засіданні. Спору про розділ майна вони не
мають,  діти проживають з нею за спільною
згодою з відповідачем.

Відповідач
ОСОБА_2. позов визнав,  не заперечував
проти розірвання шлюбу,  оскільки
подальше збереження шлюбу суперечило б його інтересам.  Пояснив,
що більше трьох років він з позивачкою не проживає і вони не підтримують
будь-яких стосунків. Спору про розділ майна між ними немає,  питання про виховання та утримання дітей вони
вирішать добровільно. Просив розглянути справу з постановлениям рішення у попередньому судовому
засіданні.

Вислухавши
сторони,  оцінивши належність,  допустимість,
достовірність кожного доказу окремо,
а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх
сукупності,  суд дійшов наступного:

У
відповідністю зі  ст.  112 СК України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу,  якщо буде
встановлено,  що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,  інтересам їхніх дітей,  що мають істотне значення.

У
відповідністю з ч. 4  ст.  174 ЦПК України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Згідно
свідоцтву про шлюб сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.10.1992
року. (а.с.  4).

2

З копій
свідоцтв про народження вбачається,  що
сторони мають сина ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.
(а.с.  5,
6). Діти за спільною згодою батьків проживають з позивачкою ОСОБА_1.

Сторони
фактично припинили шлюбні стосунки,
спільне господарство не ведуть,
вжиття заходів до подальшого збереження сім'ї є неможливим.

Спору про розділ
майна між сторонами немає.

Враховуючи,  що визнання відповідачем позову не суперечить
закону і не порушує права,  свободи та
інтереси інших осіб,  а подальше збереження
шлюбу суперечило б інтересам обох сторін,
позов ОСОБА_1. належить задовольнити.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу з відповідача належить стягнути державне
мито.

Керуючись  ст.
ст.  110,  112 Сімейного кодексу України,   ст.
ст.  10,  11,  ч.
4  ст.
130,  ч. 4  ст.
174, 209, 212, 213,  214, 215, 218
ЦПК України,  суд,

вирішив:

Позов
задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_2 таОСОБА_1,  зареєстрований 10
жовтня 1992 року (актовий запис НОМЕР_1) Таранівською сільською радою
Зміївського району Харківської області - розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2державне мито в розмірі
17 грн.

ОСОБА_1. від
сплати державного мита звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через Зміївський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його
проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги,  або в
порядку,  передбаченому ч. 4  ст.
295 ЦПК України.