Справа № 2- 656/07
РІШЕННЯ

Ім'ям України

26 вересня 2007 року Красноперекопський міськрайонний суд АР Крим у складі:

головуючого судді Стародуб Г.А.

при секретарі Дзюмак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красноперекопську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної злочином,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2. звернулись з позовом до суду до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином.

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що 13.03.2006 р. біля 12.00 години, управляючи автомобілем „БМВ 730" Держ. НОМЕР_1 за довіреністю від 7.10.2005 p., рухаючись по проспекту Перемоги в М. Євпаторії в напрямку вул. Чапаева з швидкістю 97, 6 км/ час, ОСОБА_3. порушив Правила дорожнього руху, не справився з керуванням, здійснив наїзд на перехожого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, спричинив йому тілесні ушкодження, які згідно висновку СМЕ відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер.

Вироком Євпаторійського міського суду від 1.08.2006 р. ОСОБА_3. визнаний винним у скоєні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України з відбуттям покарання у вигляді 3-х років 6 місяців позбавлення волі в карно-виконавчій установі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Ухвалою Колегії суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду АР Крим від 24.10.2006 р. вирок Євпаторійського міськ суду від 1.08.2006 р. залишений без змін.

При розгляду кримінальної справи позивачі не заявляли цивільний позов, оскільки відповідач частково добровільно надав їм матеріальну допомогу при лікуванні дитини і в період похорон, в зв'язку з його смертю, передав їм в день похорон 6000 гр.

10.11.2007 року позивачі заказали у приватного підприємця ОСОБА_5., що мешкає в АДРЕСА_1 на могилу сина надгробний пам'ятник, вартістю 25400 гр., про що свідчить замовлення і товарний чек за № 0035 від 24.09.2007 p., плату за який вони повністю сплатили.

Оскільки син помер від ДТП, в якій визнаний винним відповідач, то відповідачі вимагають від відповідача відшкодувати їм понесені ними, матеріальні затрати, тобто вартість пам'ятника в розмірі 25400 гр.

В зв'язку зі смертю сина, в результаті ДТП, їм заподіяна моральна шкода, оскільки його смерть негативно відобразилась на стані їх здоров'я, тривалий час вони не могли змиритись з тим, що сина не має в живих, плакали, приймали і продовжують приймати заспокійливі медичні препарати, сім'я перебуває в пригніченому стані, порушився їх звичний спосіб життя, що потребує додаткових зусиль для його організації. Завдану їм моральну шкоду оцінюють в 50 000гр. кожному, яку просять стягнути з відповідача на їх користь.

У судовому засіданні позивачі підтримали заявлені ними вимоги і наполягають на їх задоволенні.

Допитаний в порядку окремого доручення відповідач ОСОБА_3. позовні вимоги позивачів не визнав, посилаючись на те, що зразу ж, після ДТП, він надавав позивачам добровільно матеріальну допомогу - повністю оплатив лікування потерпілого, в день похорон потерпілого, надав матеріальну допомогу в розмірі 6000 гр. і продуктами харчування на 2000 гр., а також на виготовлення пам'ятника передав 5000 гр. і звертає увагу суду на те, що ці обставини підтверджуються заявою потерпілих , що знаходиться в кримінальній справі по його обвинуваченню , що дійсно в рахунок завданої матеріальної і моральної шкоди, ним було відшкодовано позивачам 4000 у.о., в зв'язку з чим претензій матеріального і морального характеру вони до нього не мали, а тому наданий позов позивачів він не визнає.

Вислухавши позивачів, прийнявши до уваги заперечення відповідача і його представника адвоката Лісового О.В., дослідивши матеріали справи і матеріали кримінальної справи за № 1-

2

582/2006 p. Євпаторійського міськсуду по звинуваченню ОСОБА_3 в скоєні злочину, передбаченому ст.286 4.2 КК України , суд вважає, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_1. і ОСОБА_2., в частині відшкодування заподіяної матеріальної і моральної шкоди, підлягають задоволенню частково на наступних підставах.

Судом встановлено, що , що 13.03.2006 р. біля 12.00 години, управляючи автомобілем „БМВ 730" Держ.НОМЕР_1 за довіреністю від 7.10.2005 p., рухаючись по проспекту Перемоги в М. Євпаторії в напрямку вул. Чапаева з швидкістю 97, 6 км/ час, ОСОБА_3. порушив Правила дорожнього руху, не справився з керуванням, здійснив наїзд на перехожого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, спричинив йому тілесні ушкодження, які згідно висновку СМЕ відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4. помер.

Вироком Євпаторійського міського суду від 1.08.2006 р. ОСОБА_3. визнаний винним у скоєні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України з відбуттям покарання у вигляді 3-х років 6 місяців позбавлення волі в карно - виконавчій установі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Ухвалою Колегії суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду АР Крим від 24.10.2006 р. вирок Євпаторійського міськсуду від 1.08.2006 р. залишений без змін.

Відповідно до Постанови ПВС України від 27.03.1992 р. № 6 „ Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В зв'язку зі смертю сина в результаті ДТП, в якій визнаний винним відповідач, подружжя ОСОБА_1 звернулись до суду про відшкодування їм матеріальної шкоди у розмірі 25000 гр., яку вони понесли в зв'язку з виготовленням пам'ятника і відшкодування моральної шкоди, яку вони оцінюють в 50 000 гр. кожному.

В судовому засіданні ОСОБА_1 стверджують те, що перебуваючи в стресовому стані після смерті сина вони дійсно підписали заяву, яку їм приніс ОСОБА_3., що вони одержали від нього матеріальну і моральну допомогу в розмірі 4000 у.о. і претензій більше до нього не мають , але 4000 у.о. грошовими знаками, їм ніхто не давав, ні сам ОСОБА_3., ні його родичі, про що ОСОБА_1 повідомила в судовому засіданні колегії суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду АР Крим, відмовившись від апеляційної скарги, яку вона фактично не подавала. Ця обставина підтверджується ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду АР Крим від 24.10.2006 р. ( а.с. 165-1666 кримінальної справи за № 1- 582/ 2006 р.)

Позивачі не заперечують відносно того, що ОСОБА_3. дійсно надавав їм матеріальну допомогу в період лікування сина після ДТП , а також надав їм допомогу в день похорон сина в розмірі 6000 гр. і на поминальні обіди 9 днів, 40 днів привіз продукти харчування на 1000 гр.

Те, що ОСОБА_3. дійсно надавав позивачам матеріальну допомогу в період лікування потерпілого ОСОБА_4 після ДТП підтверджується копіями товарних чеків і квитанцій, оригінали яких знаходяться у кримінальній справі за № 1-582/2006 р. Не викликає у суду сумніву і те, що відповідач також надавав позивачам матеріальну допомогу в день похорон їх сина у розмірі 6000 гр. і продуктами харчування в розмірі 1000 -2000 гр., оскільки цю обставину не заперечують самі позивачі, але як стверджують позивачі ці гроші були витрачені ними на поминальні обіди - 9 днів, 40 днів, , а що стосується пам'ятника, то на той час мови про пам'ятник з відповідачем не було. З пояснень позивачів свідчить те, що при передачі їм 6000 гр. домовленості з відповідачем, що 5000 гр. з них слід відрахувати на пам'ятник, не було.

З пояснень позивачів судом встановлено, що 10.11.2006 р.вони поїхали в АДРЕСА_1, де у приватного підприємця ОСОБА_5. заказали надгробний пам'ятник на могилу сина ОСОБА_4., вартістю 25000 гр., що підтверджується квитками проїзду в АДРЕСА_1 і замовленням пам'ятника. За виготовлення пам'ятника позивачі заплатили 25000 гр., що підтверджується товарним чеком № 0035 від 24 .09.2007 р.(а.с. 59-68).

3

Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. „ Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються , виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості

Згідно довідки приватного підприємця ОСОБА_7., вартість надгробного пам'ятника на території м. Красноперекопська і Красноперекопського р-ну, не перевищує 5000 гр.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов позивачів в частині відшкодування матеріальної шкоди за виготовлення надгробного пам'ятника в розмірі 5000 гр., тобто в тому розмірі, яка існує на території м. Красноперекопська і Красноперекопського р-ну, в решті заявленого позову відмовити.

Враховуючи моральні страждання та переживання позивачів в зв'язку з непоправною втратою сина в результаті ДТП , в якій вироком суду визнаний винним відповідач, позивачам була заподіяна моральна шкода, оскільки передчасна смерть сина негативно відобразилась на стані їх здоров'я в зв'язку чим на протязі тривалого часу вони приймали і продовжують приймати заспокійливі медичні препарати, порушився їх звичний спосіб життя, що потребує додаткових зусиль для його організації.

Що стосується відшкодування позивачам завданої їм моральної шкоди, то відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто в даному випадку, моральна шкода повинна бути відшкодована відповідачем ОСОБА_3.

Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи , відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Враховуючи молодий вік відповідача, його матеріальне становище, його ставлення до скоєного ним злочину, суд вважає, що завдана моральна шкода позивачам підлягає задоволенню в розмірі 35000 гр. кожному, в решті заявленого позову слід відмовити.

Відповідно до ст. ст.81, 88 ч.3 ЦК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати по сплаті держмита в розмірі 51 гр. і 17 гр. ( 8.50 гр. + 8.50 гр - за моральну шкоду ), затрати пов'язані з інформаційно-технічним забезпеченням в розмірі 30 гр.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. .10, 11, 60, 81, 88 ч.3, 212-215, 292, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 1167, 1168, 1187, 1201 ЦК України, Постановою ПВС України від 27.03.1992 р. № 6 „ Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5 000 гр., тобто по 2.500 гр. кожному і в рахунок заподіяної моральної шкоди 70 000 гр., тобто по 35 000 гр. кожному, врешті заявленого позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави державне мито в розмірі 68 гр. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді в розмірі 30 гр.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана до Апеляційного суду АР Крим протягом 10 днів після його оголошення через Красноперекопській міськрайонний суд АР Крим.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд АР Крим протягом 20 днів після подачі заяви про його апеляційне оскарження через Красноперекопській міськрайонний суд АР Крим.