РІШЕННЯ                                    Справа №2-219/07

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року                                                             Обухівський
районний суд

Київської області в складі:

головуючого -судді Ковальова Ю.О.

при секретарі
Девко Ю.В.

за участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Української міської ради про визнання
права власності на земельну ділянку,

встановив:

В січні ц.р. ОСОБА_1
звернулась в суд з даним позовом до Української міськради. З тих підстав, що в
шлюбі з ОСОБА_3 вони купили земельну ділянку у Садовому товаристві
"Монтажник" на території Української міськради,але чоловік,який за
відповідним договором був покупцем та членом вказаного товариства,помер і за
життя не отримав Державного акту на право приватної власності на землю,просила
визнати у судовому порядку таке право за нею, як за єдиним спадкоємцем по
закону.

В суді ОСОБА_1
підтримала позов .Просила його задовольнити.

Від відповідача - Української
міської ради, надійшло клопотання про розгляд справи у без її представника та
без заперечень проти позову.

Заслухавши позивачку і дослідивши
вказане звернення відповідача та інші матеріали справи, суд вважає позов таким,
що не підлягає задоволенню по суті з наступних підстав.

Згідно ст.ст.55,124 Конституції
України та ст.ст.3,4,8,10,11,15,60 ЦПК України кожен вправі звернутись за
судовим захистом оспорюваного права,а суд вирішує справи не інакше як за
відповідними зверненнями,в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих на
їх підтвердження доказів та виключно у відповідності до Конституції
України,законів України й інших чинних нормативно-правових актів,якими
регулюються певні спірні правовідносини.

В силу дії ст.ст.1216-1218,1220 ЦК України
спадкуванням є перехід за законом чи заповітом прав та обов"язків
(спадщини) від фізичної особи,яка померла (спадкодавця),до інших осіб
(спадкоємців),а до складу спадщини входять лише ті права та обов"язки ,що
належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини,яким є час смерті
спадкодавця.

У відповідності до тих же і ст.ст.
13,14,22,24,41,64,68 Конституції України,ст.ст.2-4,8,11-14,19, 48,49,51
Закону України "Про
власність",ст.ст.1-4,12,78-81,90,91,103,107,116,118,125,126,152,153, 158
ЗК України,ст.ст.1-5,11-16,316-319,321,325,328,346,373-375,378,386,392 ЦК України,ст.ст.10,
11,25,27,33,59,71,73,77 Закону України "Про місцеве самоврядування в
Україні",а також п.1.12. діючої Інструкції про порядок складання, видачі,
реєстрації і зберігання Державних актів на право приватної власності на
земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі,земельне право приватної власностідобто таке право
володіння, користування і розпорядження землею,яке є гарантованим,
нескасовуваним та невідчужуваним і підлягає судовому захисту,набувається на
підставі відповідних рішень повноважних на те органів місцевого самоврядування
і відведення земельних ділянок в натурі (на місцевості) та виникає й існує з
моменту видачі і реєстрації Державних актів на право приватної власності на
землю,якими у встановленому порядку посвідчується таке право.

У зв"язку з цим судом
з"ясовано, що ОСОБА_3, який був чоловіком
позивачки і помер у 2006 році, в 1997 році купив земельну ділянку в СТ
"Монтажник" на території Української міськради, однак у встановленому
законом порядку за життя не узаконив її, не отримавши Державного акту на право
приватної власності на землю.

-2-

Ці обставини встановлені за
наявними в матеріалах справи копіями договору купівлі-продажу земельної
ділянки,правовстановлюючим документом на неї попереднього власника, членської книжки
згаданого товариства, свідоцтв про шлюб і смерть та іншими офіційними
довідковими даними і ніяк не спростовані та визнані самою позивачкою.

, За таких вищенаведених положень
чинного законодавства та обставин справи,суд має виходити з того,що у
зв"язку зі смертю спадкодавця спадщина могла відкритись лише на те майно,
яке належало йому на праві приватної власності,а оскільки за життя він лише
купивши та фактично користуючись і володіючи земельною ділянкою не набув у
повному обсязі права приватної власності на неї у встановленому законом
порядку,то спадкоємці по закону не можуть успадковувати те,що по закону не
належало спадкодавцю.

Тому,позовні вимоги в порядку
успадкування не грунтуються на чинному законі,за яким право приватної власності
на землю до отримання відповідного Державного акту не виникає незалежно від
способу придбання землі і у зв"язку з цим наявний договір купівлі-продажу
земельної ділянки спадкодавця є тільки підставою для набуття права власності на
неї.

Інше нормативне обгрунтування позову не дає суду підстав
для його задоволення.

Керуючись
ст.ст.З,4,8,10,І1,15,60,130,169,212-215,223-228,292,294 ЦПК
України,ст.ст.13,14, 22,24,41,55,64,68,124 Конституції
України,ст.ст.2-4,8,11-14,19,48,49,51 Закону України "Про власність",
ст.ст. 1-4,12,78 81,90,91,103,107,116.118,125,126,152,153,158 ЗК України,
ст.ст.1-5, 11-16,316-319,321,325,328,346,373-375,378,386,392,1216-1218,1220 ЦК України,ст.ст.10,11,
25,27,33,59,71,73,77 Закону України "Про місцеве самоврядування в
Україні",п.1.12. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання Державних актів на право приватної власності на земельну ділянку і
право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Української міської ради про визнання права власності на земельну ділянку
відмовити.

Рішення може бути переглянуте судом
за заявою відповідача, яка може подаватись на протязі 10 днів з дня отримання
його копії або оскаржене сторонами в апеляційному порядку протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Інакше рішення набирає законної
сили по закінченню 10-денного строку.