overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

15
червня 2007 року                                                            Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в
складі: головуючого судді                                                                            Таранкової
І.М.

при
секретарі                                                                                                      Хорошун
О.В.

з участю
позивача                                                                                                    ОСОБА_1

відповідачки                                                                                                             ОСОБА_2

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в залі суду м.  Комсомольська цивільну

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання

шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  мотивуючи його тим,  що спільне життя з відповідачкою не
склалось,  з причини несумісності
характерів. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
народження. Просить позов задовольнити,
постановити рішення,  яким
розірвати шлюб між ним та відповідачкою,  оскільки шлюбні стосунки між ними припинені з
2006 року,  спільне господарство ними не
ведеться.

В
попередньому судовому засіданні позивач наполягав на задоволені своїх позовних
вимог,  посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві.

Відповідачка
в попередньому судовому засіданні позов визнала повністю,  на розірвання шлюбу згідна.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позов обгрунтований і підлягає до
задоволення.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають в
першому зареєстрованому шлюбі з 11.06.1994 року. Від шлюбу мають неповнолітніх
дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1народження
та дочкуОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1
народження.

Під час
спільного проживання сторін в їх сім'ї виникали сварки,  через несумісність характерів і відсутність
взаєморозуміння.

Сторони
припинили подружні відносини з 2006 року,
миритись не бажають,  їх сім'я
розпалась.

Подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та
дітей,  а тому шлюб необхідно розірвати.

На підставі
викладеного та керуючись  ст.  ст.
88,  130 ч. 4,  174 ЦПК України,   ст.
ст.  105 ч.3,  112 СК України,

рішив:

Шлюб,  зареєстрований 11 червня 1994 року у відділі
реєстрації актів громадянського стану Комсомольського міського управління
юстиції у Полтавській області,  актовий
запис за НОМЕР_1,  між ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження -розірвати.

Дітей - ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження
залишити проживати з відповідачкою.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягти з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 8. 50 грн.,
а  ОСОБА_2 від витрат звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 діб апеляційної скарги або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04
травня 2007 року                       Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в складі
: головуючого судді          Таранкової І.
М.

при
секретарі                                   Хорошун
О.В.

з участю
представника позивача  Аксьонової Т.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Комсомольську цивільну справу за позовом Комунального житлового
ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 до ОСОБА_1про визнання таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням,

встановив:

КЖРЕП № 1 звернувся з позовом до ОСОБА_1. про
визнання його таким,  що втратив право
користування жилим приміщенням вАДРЕСА_1

Свої
позовні вимоги мотивує тим,  що
27.09.2002 р. згідно ордеру НОМЕР_1 вАДРЕСА_1 заселився відповідач ОСОБА_1але
починаючи з червня 2003 р в спірній квартирі не проживає без поважних причин
понад шість місяців.

Представник
позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги повністю,  посилаючись на обставини,  зазначені в позовній заяві.

Відповідач
ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився,
про час і  місце слухання справи
повідомлений за останнім місцем проживання через газету «ІНФОРМАЦІЯ_1». За
таких обставин,  суд вважає можливим
ухвалити заочне рішення.

Заслухавши
пояснення представника позивача,
свідка,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позов обгрунтований та підлягає до
задоволення.

Судом
встановлено,  що 27.09.2002 року виконком
Комсомольської міської ради видав ордер НОМЕР_1 на жилу площу в гуртожитку на
ім'я ОСОБА_1,  відповідно до якого
відповідач вселився за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
5). Починаючи з вересня 2003 року ОСОБА_1в кімнаті не проживає без
поважних причин понад 6 місяців.

Факт
непроживання відповідача в спірному житловому приміщенні понад 6 місяців без
поважних причин підтверджується актами від 26.07.2006 p.,
23.03.2007 р.( а.с. 7,
18).

З
показань свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні вбачається,  що відповідач ОСОБА_1 не проживає в спірній
квартирі з вересня 2003 року. Сусіди відповідача не бачили,  його місце знаходження їм невідомо.

На підставі
викладеного та керуючись  ст.  ст.
224-226 ЦПК України  ст.  ст.
71,  72 ЖК України,

рішив:
Позовні   вимоги   Комунального   житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства   №   1
-задовольнити повністю.

ВизнатиОСОБА_1
таким,  що втратив право користування
жилим приміщенням в кімнаті АДРЕСА_1

Стягнути з
ОСОБА_1на користь держави судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп.3аочне рішення може
бути переглянуте судом,  що його
ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення суду
може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області. Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.
Справа № 2 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

24
квітня 2007 року                                                                     Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в
складі: головуючого судді                                                            Таранкової
І.М.

при
секретарі                                                                                   Хорошун
О.В.

з участю
представника позивача                                                   ОСОБА_3

відповідачки                                                                                    ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Комсомольська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,  мотивуючи його тим,  що спільне життя з відповідачкою не
склалось,  з причини відсутності
взаєморозуміння. Від шлюбу мають дитинуОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Просить позов задовольнити,  постановити рішення,  яким розірвати шлюб між ним та
відповідачкою,  оскільки шлюбні стосунки між
ними припинені з 1998 року,  спільне
господарство ними не ведеться.

В
судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 посилаючись
на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачка в
судовому засіданні позов визнала повністю,
на розірвання шлюбу згідна.

Заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи,  суд
вважає,  що позов обґрунтований і
підлягає до задоволення.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають в
другому зареєстрованому шлюбі з 10.03.1995 року. Від шлюбу мають неповнолітню
дочкуОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Під час
спільного проживання сторін в їх сім'ї виникали сварки,  через відсутність взаєморозуміння,  порушення відповідачкою подружньої вірності.

Сторони
припинили подружні відносини з 1998 року,
миритись не бажають,  їх сім'я
розпалась.

Подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та
дитини,  а тому шлюб необхідно розірвати.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  88,  213-215
ЦПК України,   ст.  ст.
105 ч.3,  112 С К України,

рішив:
Шлюб,  зареєстрований 10 березня 1995
року у відділі реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського
управління юстиції у Полтавській області,
актовий запис за НОМЕР_1,
міжОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_2
народження таОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2народження -розірвати.

Дочку -
ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження залишити
проживати з відповідачкою. При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягти з ОСОБА_1 на користь
держави судовий збір у розмірі  17.00
грн.,  а   ОСОБА_4 від
витрат звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 діб апеляційної скарги або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.
Справа № 2 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

15
червня 2007 року                                                                      Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в
складі: головуючого судді                                                           Таранкової
1.М.

при
секретарі                                                                                   Хорошун
О.В.

з участю
представника відповідачки                                            ОСОБА_3

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в залі суду м.
Комсомольська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  мотивуючи його тим,  що спільне життя з відповідачкою не
склалось,  з причини відсутності
взаєморозуміння. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Просить позов
задовольнити,  постановити рішення,  яким розірвати шлюб між ним та
відповідачкою,  оскільки шлюбні стосунки
між ними припинені з 2005 року,  спільне
господарство ними не ведеться.

Позивач
в попереднє судове засідання не з'явився,
надіслав до суду заяву,  в якій
свої позовні вимоги підтримав повністю,
просить справу розглянути у його відсутність.

Відповідачка
в судове засідання не з'явилась,
надіслала до суду заяву,  в якій
позов визнала повністю. Просила допустити в якості її представника батька
ОСОБА_5

Представник
відповідачки ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав повністю.

Заслухавши
пояснення представника відповідачки,
дослідивши матеріали справи,  суд
вважає,  що позов обґрунтований і
підлягає до задоволення повністю.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають в
першому зареєстрованому шлюбі з 26 січня 1996 року. Від шлюбу мають
неповнолітню дочку ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1народження.

Під час
спільного проживання сторін в їх сім'ї виникали сварки,  через відсутність взаєморозуміння.

Сторони
припинили подружні відносини з 2005 року,
миритись не бажають,  їх сім'я
розпалась.

Подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та
дитини,  а тому шлюб необхідно розірвати.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  88,
130 ч. 4,  174 ЦПК України,   ст.
ст.  105 ч.3,  112 СК України,

рішив:

Шлюб,  зареєстрований 26 січня 1996 року у відділі
реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції у
Полтавській області,  актовий запис за
НОМЕР_1  між ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження та ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження - розірвати.

Дочку -
ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження
залишити проживати з відповідачкою.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягти з ОСОБА_2на користь держави
судовий збір у розмірі 8.50 грн.,  а
ОСОБА_1,  від витрат звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 діб апеляційної скарги або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.
Справа № 2 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

07
червня 2007 року                                                                 Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в складі: головуючого судді                                                     Таранкової
І.М.

при секретарі                                                                             Хорошун
О.В.

з участю позивачки                                                                      ОСОБА_1

відповідача                                                                                    ОСОБА_2

розглянувши в попередньому судовому засіданні в залі суду м.
Комсомольська цивільну справу за

позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  мотивуючи його тим,  що спільне життя з відповідачем не
склалось,  з причини несумісності
характерів та небажання відновлення подружніх стосунків. Від шлюбу мають дитину
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.
Просить позов задовольнити,  постановити
рішення,  яким розірвати шлюб між нею та
відповідачем,  оскільки шлюбні стосунки
між ними припинені з 2006 року,  спільне
господарство ними не ведеться.

В
попередньому судовому засіданні позивачка наполягала на своїх позовних
вимогах,  посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві.

Відповідач в
попередньому судовому позов визнав повністю,
на розірвання шлюбу згідний.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позов обгрунтований і підлягає до
задоволення.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають у
першому зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1999 року. Від шлюбу мають сина
ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Під час
спільного проживання сторін в їх сім'ї виникали сварки,  через несумісність характерів та відсутність
взаєморозуміння.

Сторони
припинили подружні відносини з 2006 року,
миритись не бажають,  їх сім'я
розпалась.

Подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і
дитини,  а тому шлюб необхідно розірвати.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  88,
130,  174 ЦПК України,   ст.
ст.  105 ч.3,  112 СК України,

рішив:

Шлюб,  зареєстрований 04 вересня 1999 року у відділі
реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції у
Полтавській області,  актовий запис
заНОМЕР_1  між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2народження - розірвати.

Сина -
ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_3народження залишити
проживати з позивачкою.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягти з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп.,  а
ОСОБА_1 від витрат звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
20 діб апеляційної скарги або в порядку ч. 4
ст.  295 ЦПК України.
справа №
РІШЕННЯ

ІМ"ЯМ УКРАЇНИ

08 серпня 2007
року

Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого
судді Білоуса М. В. при секретарі Рубашньовій Я.С.  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Прилуках справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2   про стягнення аліментів на утримання
дружини, -

ВСТАНОВИВ:

позивачка
в своїй заяві зазначає,  що вона з 30
липня 2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.  Від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Позивачка
знаходиться у відпустці по догляду за дитиною,
отримує одноразову соціальну допомогу до досягнення дитиною віку трьох
років,  інших доходів не має,  такі кошти не забезпечують їй прожиткового
мінімуму,  встановленого законом,  тому вона потребує матеріальної допомоги.

Так як
відповідач добровільно ніякої матеріальної допомоги не надає,  тому вона і просить суд стягнути з нього
аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

В судовому
засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги.

Відповідач у
судовому  засіданні позовні вимоги
визнав.

Суд,  дослідивши матеріали справи,  вислухавши пояснення сторін вважає,  що позовні вимоги підлягають задоволенню зі
слідуючих підстав:

З
свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 вбачається,
що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2005
року (а.с. 2).

Довідкою
виданою Прилуцьким міським управлінням праці та соціального захисту населення
підтверджується,  що за період з 01
квітня по 30 червня 2007 року ОСОБА_1. отримала одноразову допомогу до
досягнення дитиною віку трьох років. (а.с. 7).

Те що
відповідач може надавати матеріальну допомогу підтвердилося з його слів у
судовому засіданні.

Згідно  ст. 75 Сімейного Кодексу України право на
утримання (аліменти) має той з подружжя,
який потребує матеріальної допомоги,
за умови,  що другий з подружжя
може надавати матеріальну допомогу.

Зважаючи
на таке,  суд вважає за можливе стягнути
з відповідача аліменти на утримання позивачки у у розмірі % частини всіх видів
заробітку щомісячно.

Керуючись  ст.
ст. Ю,  60,  213,
215 ЦПК України,  на підставі  ст. 75, 80 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

стягнути
зОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця та жителя м. АДРЕСА_1,
працюючого у Прилуцькому міськрайонному відділі МВС України в
Чернігівській області аліменти на користь ОСОБА_1,  у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
щомісячно,  на її утримання до досягнення
їх сину,  ОСОБА_3 віку трьох років,  тобто по 30 травня 2009 року,  починаючи з 08 серпня 2007 року.

Стягнути
з ОСОБА_2 51 (п'ятдесят одну) грн. судового збору по справі та 7 (сім) грн. 50
коп. судових витрат по справі за інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільних справ на користь держави.

На
рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного
суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом двадцяти днів,  у разі подання заяви про апеляційне
оскарження рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення

Іменем     України

13 липня
2007р.  Дебальцевський міський суд
Донецької області в складі судці Гончаренка М. Є.при секретарі Слободчук Г.О.,
за участі представника позивача Шепеленко Н.М. , представника відповідача
ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дебальцеве справу за
позовом ВАТ «Донецькобленерго» до ОСОБА_1про стягнення шкоди ;

встановив:

ВАТ «Донецькобленерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення шкоди в сумі 8400 гривень 79 копійок, вказуючи, що ОСОБА_1
безобліково споживав електроенергію.Відповідач ОСОБА_1позов не визнав,
вказуючи, що він не порушував правил користування електроенергією.

Заслухавши
пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до
таких висновків.

25 лютого
2007р.працівники ВАТ «Донецькобленерго» склали акт про порушення ОСОБА_1 правил
користування електроенергією для населення в АДРЕСА_1, яке проявилось у
безобліковому споживанні електроенергії, а саме у встановленні перемички(при
вимкненій фазній пробці напруга в квартирі присутня, прилади працюють, диск
електролічильника не обертається).(а.с. 2).Розмір завданої шкоди за розрахунком
позивача становить 8400 гривень 79 копійок.(а.с. 4-8).3 матеріалів справи
видно, що електролічильник відповідача розташований в його квартирі. Тому огляд
електролічильника можливий в квартирі за присутності відповідача або членів
його родини.Відлові дач і його представник пояснили, що 25.02.2007р.ніякої
перевірки з боку працівників позивача в них не було, оскільки вони були
відсутні в квартирі. Факт відсутності в квартирі відповідача і його родини
25.02.2007р.підтвердили свідки ОСОБА_2 ОСОБА_3 Позивач надав до суду фотознімок
на підтвердження своїх доводів.(а.с. 24).Але з фотознімку неможна зробити
висновок, що на ньому зображений саме електролічильник відповідача. Судом був
проведений огляд на місці електролічильника відповідача і було встановлено, що
він істотно відрізняється від зображеного на фотознімку, а саме кількістю
пробок.(а.с. 28-29).Відповідно до  ст. 59
ЦПК України, суд не бере до уваги складений позивачем акт як доказ у справі.І
нших належних доказів про порушення правил користування електроенергією для
населення і завдання шкоди з боку відповідача позивач не надав. Суд не бере до
уваги показання свідка ОСОБА_4.про те, що він проводив технічний огляд
електролічильника в квартирі відповідача і виявив порушення.ОСОБА_4 пояснив, що
при огляді була присутня ще й жінка господаря квартири, але не впізнав в суді
дружину відповідача. Тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі  ст. 1166 ЦК України,  ст.  ст. 26, 27 Закону України «Про
електроенергетику», п.п.37, 42, 48, 53 «Правил користування електричною
енергією для населення», керуючись
ст.  ст. 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні
позову ВАТ «Донецькобленерго» до ОСОБА_1про стягнення шкоди відмовити.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Дебальцевський
міський суд протягом 10 днів.
Справа №2-193/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2007
року Турківський районний суд Львівської обла­сті в складі: головуючої,судді
Строни Т.Г.,при секретарі Чабановій І.О.,
розглянувши в м.Турці позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення із квартири,-

встановив:

12.06.2007 року до суду із даним позовом звернулася ОСОБА_1.

Посилається на
те, що із 12.02.1994 року перебувала у зареєстро ваному шлюбі із відповідачем.Після реєстрації шлюбу відповідач при йшов проживати до неї у квартиру АДРЕСА_1.

Спільне проживання
із відповідачем було неможливим,шлюб розпався, і
11.05.2000 року було зареєстровано розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав із квартири, і вони спільно не
проживали.

Восени 2000 року відповідач почав
проживати у неї на квартирі як тимчасовий жилець: у квартирі відповідач не
зареєстрований. Вже тривалий час відповідач на грунті
зловживання алкогольними напоя­ми веде аморальний спосіб життя, неодноразово
попереджувався пра­цівниками міліції за неправомірну
поведінку, але виселятися в добро­вільному порядку не бажає.

Просить виселити відповідача як
тимчасового жильця.

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала і дала су­ду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

В судове засідання відповідач повторно не з'явився, про час роз­гляду справи повідомлявся завчасно і належним чином.

Вислухавши
позивачку, дослідивши обставини справи,всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задово­лення,
із таких підстав.

В судовому
засіданні встановлено, що сторони перебували у за­реєстрованому шлюбі, проживали разом в кв.АДРЕСА_1, квартиронаймачем якої є позивачка,відповідач у квар­тирі не зареєстрований. Після розірвання шлюбу відповідач проживав

-2-

окремо, а восени 2000 року проживав як тимчасовий жилець : без реє­страції проживання,
поводив себе протиправно, внаслідок чого пози­вачка змушена була звертатися за захистом до міліції.

Наведені вище обставини
підтверджуються: ордером № 89 від 17.04.2007 p., свідоцтвом про розірвання шлюбу від
16.02.2001 року, листом В.о. начальника Турківського
РВ УМВСУ від 24.08.2006 року. Не довіряти даним доказам у суда немає підстав.

В силу ст.98 ЖК України тимчасові
жильці на вимогу наймача зобов'язані негайно звільнити
приміщення, а в разі відмовлення- підля гають виселенню
в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст.4,10,11,60,212 ЦПК України, ст.98 ЖК України,-

вирішив:

ОСОБА_2
виселити із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового при міщення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Львівської області через районний протягом 20 днів після
подання заяви про апе­ляційне оскарження, яка має бути
подана до суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Крім того,
відповідач має право подати до суду заяву про пере­гляд даного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.