Справа  №   2-31302007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                                                        УКРАЇНИ

19
вересня  2007 року Оболонський районний
суд м. Києва  у складі:

головуючого
судді      Борисовій О.В.

при секретарі                     Зірук М. М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу

за   позовом
ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_1 до
ОСОБА_2   про захист ділової

репутації
та спростування недостовірної інформації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до Оболонського районного суду м.
Києва з позовом до відповідача про захист ділової репутації та
спростування неправдивої інформації,
обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що
на прес-конференції,  яка відбулася у
інформаційному агенстві УНІАН 23.04.2007 року о 10.30 год. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2
була поширена інформація щодо позивача,
а саме:

пряма
мова відповідача:

«...
найбільше потерпіли від київської влади за рік ті,  кого я називаю середньостатистичним киянином.
.. Це,  практично,  більшість населення,  громадян,
це працюючий Київ і думаючий Київ,
це інтелігенція,  це вчителі,  це лікарі,
це ті,  хто працює на підприємствах
і установах,  це малий і середній
бізнес».

«...головна
невдача - це,  звичайно,  невдача киян: вони отримали владу,  яка працює проти Києва,  проти киян і проти іміджу столиці. Я вже не
хочу тут ідеологічну ситуацію піднімати: я вважаю,  що працює і проти української столиці,  адже щодо освіти,  культури,
мови і всього іншого такої антиукраїнської влади ніколи не було в м.  Києві.».

«За
минулий рік у м.  Києві не виконана жодна
соціально-економічна програма на 100 % ... жодного серйозного соціального
гуманітарного чи освітнього об'єкта не збудовано.».

«Виявляється,  що утримання медіа не тільки на п'ять
мільйонів збільшилось,  в нас є
спеціальна витрата на підкуп. Тому що інакше не можна сказати,  якщо у приватній газеті розміщується
іміджевий матеріал: за гроші бюджетні,
за мої гроші розміщається. Я називаю це підкупом,  тому що п'ять мільйонів двісті тисяч на
висвітлення діяльності Київської міської адміністрації телекомпаніями,  газетами недержавної,  не комунальної форми власності... Аби це був
тендер,  я це розумію. Наприклад,  хтось виграв цей тендер,  в результаті інформували нас,  киян,
про те,  що відбувається в м.  Києві. А не статті ОСОБА_1,  що довго розміщали за гроші платників податків...».

«...
і попередня,  і теперішня київська влада
була головним могильником «Євро»...».

«Як
сказав відомий спортсмен ОСОБА_1,  що 200
мільйонів євро йому дайте,  і він стадіон
побудує. Ніхто не дасть йому. Я все зроблю,
щоб не дати жодної копійки бюджетних коштів,  не треба за бюджет стадіони будувати.».

«...
ситуація трагічна з «Євро» в Києві. І я не вірю,  що сьогодні київська влада здатна самостійно
це зробити...».

Позивач
вважає,  що ця інформація була
оприлюднена відповідачем свідомо та безпосередньо стосується позивача і завдає
шкоди його діловій репутації,  у зв'язку
з чим вимагає визнати її недостовірною та зобов'язати ОСОБА_2 спростувати вище
викладену інформацію у той самий
спосіб  із  своїми
вибаченнями,    а  саме:
в  приміщенні

інформаційного  агентства
«УНІАН»  протягом десяти  днів
з  моменту

набрання
чинності рішення суду у даній справі.

Представники  позивача
в  судовому  засіданні
позов  підтримали,

просили
його задовольнити та  зазначили,  що позивач звернувся до суду

як
фізична особа і відповідач своїми висловлюваннями принижує  ділову

репутацію
позивача,  як посадової особи -
Київського міського голови.

Відповідач
в судове засідання не  заявився,  про день,
час і місце

розгляду
справи був повідомлений належним чином,
про причини неявки

суду
не повідомив.  Тому суд,   згідно з
ст. 169 ЦПК України,   вважає

можливим
розглядати справи у відсутності відповідача.

Суд,   вислухавши
пояснення  представників  позивача,
дослідивши

матеріали
справи вважає,  що позов не підлягає
задоволенню з наступних

підстав.

Згідно  з ч.4
ст. 32  Конституції України,   кожному гарантується

судовий
захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і

членів
своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Статтею   34
Конституції   України   передбачено,    що
кожному

гарантується
право на свободу думки і слова,  на
вільне вираження своїх

поглядів
і переконань.  Кожен має право вільно
збирати,   зберігати,

використовувати
і поширювати інформацію усно,  письмово
або в іншій

спосіб
- на свій вибір.

Згідно
з ч.4 ст. 140 Конституції України,
особливості здійснення

місцевого
самоврядування у м.  Києві визначаються
окремим законом.

Згідно
з  ст. 7 Закону України „Про столицю
України - місто-герой Київ",
система місцевого самоврядування у м.
Києві включає: територіальну громаду міста; міського голову; міську
раду; виконавчий орган міської ради; районні ради; виконавчі органи районних у
місті

рад;
органи самоорганізації населення.

Відповідно
до  ст. 16 ЦК України,  кожна особа має право звернутися

до
суду за захистом свого особистого немайнового права.

Згідно
з  ст. 201 ЦК України,  особистими немайновими благами,  які охороняються цивільним законодавством є в
тому числі честь,  гідність і ділова
репутація. Відповідно до Конституції України життя,  здоров'я людини,  її честь,
гідність,  недоторканність і
безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Згідно
з  ст. 277 ЦК України,  фізична особа,  особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та членів її сім'ї недостовірної інформації,  має право на відповідь,  а також на спростування цієї інформації.
Негативна інформація,  поширена про
особу,  вважається недостовірною,  якщо особа,
яка її поширила,  не доведе
протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою,  яка поширила інформацію. Відповідно,  фізична особа,  що звертається із захистом своїх немайнових
прав до суду у зв'язку з поширенням інформації,
зобов'язана довести,  що така
інформація поширена саме щодо неї чи членів її сім'ї,  підтверджуючи тим самим своє право на звернення
до суду.

Згідно
з  ст. 10 Європейської Конвенції про
захист прав та основних свобод людини,
кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу
дотримуватися своїх поглядів,  одержувати
і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і
незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод,
оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю,  може підлягати таким формальностям,  умовам,
обмеженням або санкціям,  що
встановлені законом в інтересах національної безпеки,  територіальної цілісності або громадської
безпеки,  для охорони порядку або
запобігання злочинам,  для охорони
здоров'я або моралі,  для захисту
репутації або прав інших осіб,  для
запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання
авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Судом встановлено,  що 23.04.2007 року на прес-конференції,  яка відбулася о 10.30 год. в інформаційному
агенстві УНІАН ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2
поширив наступну інформацію:

«...
найбільше потерпіли від київської влади за рік ті,  кого я називаю середньостатистичним киянином.
.. Це,  практично,  більшість населення,  громадян,
це працюючий Київ і думаючий Київ,
це інтелігенція,  це вчителі,  це лікарі,
це ті,  хто працює на
підприємствах і установах,  це малий і
середній бізнес».

«...головна
невдача - це,  звичайно,  невдача киян: вони отримали владу,  яка працює проти Києва,  проти киян і проти іміджу столиці. Я вже не
хочу тут ідеологічну ситуацію піднімати: я вважаю,  що працює і проти української столиці,  адже щодо освіти,  культури,
мови і всього іншого такої антиукраїнської влади ніколи не було в м.  Києві.».

«За
минулий рік у м.  Києві не виконана жодна
соціально-економічна програма на 100 % ... жодного серйозного соціального
гуманітарного чи освітнього об'єкта не збудовано.».

«Виявляється,  що утримання медіа не тільки на п'ять
мільйонів збільшилось,  в нас є
спеціальна витрата на підкуп. Тому що інакше не можна сказати,  якщо у приватній газеті розміщується іміджевий
матеріал: за гроші бюджетні,  за мої
гроші розміщається. Я називаю це підкупом,
тому що п'ять мільйонів двісті тисяч на висвітлення діяльності Київської
міської адміністрації телекомпаніями,
газетами недержавної,  не
комунальної форми власності... Аби це був тендер,  я це розумію. Наприклад,  хтось виграв цей тендер,  в результаті інформували нас,  киян,
про те,  що відбувається в м.  Києві. А не статті ОСОБА_1,  що довго розміщали за гроші платників
податків...».

«...
і попередня,  і теперішня київська влада
була головним могильником «Євро»...».

«Як
сказав відомий спортсмен ОСОБА_1,  що 200
мільйонів євро йому дайте,  і він стадіон
побудує. Ніхто не дасть йому. Я все зроблю,
щоб не дати жодної копійки бюджетних коштів,  не треба за бюджет стадіони будувати.».

«...
ситуація трагічна з «Євро» в Києві. І я не вірю,  що сьогодні київська влада здатна самостійно
це зробити...».

Оцінюючи
зміст поширеної ОСОБА_2 інформації,  суд
приходить до висновку,  що така є
допустимою у суспільстві критикою,
оціночним судженням відповідача,
як публічної особи,  щодо
діяльності міської влади м.  Києва як
державного інституту та не стосується конкретної фізичної особи,  зокрема,
особи позивача,  відповідно,  не порушує його особистих немайнових прав.

Чинне
законодавство не містить визначення „міська влада",  натомість,
відповідно до ч.2  ст. 140
Конституції України та  ст. 7 Закону
України „Про столицю України - місто-герой Київ",  міський голова не є єдиним органом місцевого
самоврядування у м.  Києві,  а є лише одним з елементів системи органів
місцевого самоврядування. З поширеної ОСОБА_2 інформації не вбачається можливим
зробити висновок,  що вона стосується
саме ОСОБА_1 ,  а не відноситься до інших
органів,  які входять до системи органів
місцевого самоврядування у м.  Києві.

Слід
також зазначити,  що поширюючи зазначену
інформацію ОСОБА_2 діяв як ІНФОРМАЦІЯ_2,
як публічний політик,  тобто
особа,  відкритий,  публічний характер діяльності якої повинен
включати в себе можливість оцінки суспільно-політичних процесів та їх публічну
критику.

Виходячи
з вищенаведеного,  вимога доводити
правдивість висловленого відповідачем критичного висловлювання є неможливою для
виконання,  не стосується особи позивача
і порушує право відповідача на свободу вираження поглядів,  встановленого ч.1  ст. 10 Європейської конвенції про захист прав
та основних свобод людини.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 4,  10,  15,
60,  88,  169,
209,   212-215,   218
ЦПК України,    ст.  ст. 3,
21,   32,   34
Конституції

України,    ст. 10
Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини,   ст.
ст.  277,  278,
297,  299 ЦК України,   суд,
-

ВИРІШИВ :

В
задоволенні позову Київського міського голови ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
ділової репутації та спростування недостовірної інформації відмовити в повному
обсязі.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у строк
встановлений статтею 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду  справи  апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо скарга подається у
строк,  встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Заява
про Апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Апеляційному суду м.
Києва  через Оболонський районний суд м.
Києва.