Справа №2-2190
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

26 жовтня 2007
року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого-судді Смірнової Н.А., при секретарі Крапівка Т.В., розглянувши у
попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
домоволодінням АДРЕСА_2, посилаючись на те, що вона є власником 1/2 частини
вищевказаного домоволодіння згідно свідоцтва на право на спадщину по закону. З
28 травня 2002 року відповідач зареєстрований за даною адресою, але з моменту
реєстрації та по теперішній час він ніколи в ньому не проживав. Відповідач
фактично мешкає в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 яка належить
йому на праві приватної власності. Домоволодіння він залишив добровільно і
ніяких претензій по житлу до позивачки не пред'являв. Оскільки відповідач вибув
із спірного домоволодіння на інше постійне місце проживання, позивачка просить
визнати його таким, що втратив право на спірне жиле приміщення.

В судовому
засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог по мотивам,
викладеним у позові.

Відповідач в
судовому засіданні позовні вимоги в повному обсязі, проти визнання його таким,
що втратив право користування житловим приміщенням не заперечував.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені
попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.
4  ст.
130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому  ст.  174 цього ж Кодексу. Згідно  ст.
174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд знаходить позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено,
що відповідач зареєстрований в домоволодінні, яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_2. Позивачці на праві приватної власності належить 1/2 частина даного
домоволодіння згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 жовтня
1995 року, виданого Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської
області та зареєстрованого в Лозівському бюро технічної інвентаризації 28
жовтня 1995 року за реєстровим номером № 4761. З 9 червня 1990 року позивачка
знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі та 28

травня 2002 року вона зареєструвала його за даною
адресою. В теперішній час сумісне життя з відповідачем не склалося, шлюбні
відносини не підтримують та відновлювати не збираються тому відповідач вибув на
інше постійне місце проживання в квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1, яка
належить йому на праві приватної власності де і мешкає до теперішнього часу,
позивачка ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням
відповідачу не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідач не
звертався, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в домоволодінні не
має.

Актом, складеним
Лозівським міським кварталом № 60 встановлено, що відповідач з моменту
реєстрації, а саме з 28 травня 2002 року в спірному домоволодінні не мешкає.

Згідно  ст. . 71 ЖК України у випадку тимчасовій
відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення
протягом шести місяців.

Відповідач вибув
на інше постійне місце проживання в травні 2002 року, отже він не користується
домоволодінням понад шість місяців, а тому він вважається таким, що втратив
право користування жилим приміщенням.

Таким чином,
визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись  ст.
ст.  10,11,60,130, 174,
209,212,214-215,218 ЦПК України,  ст. . 71 ЖК України, суд, -

вирішив :

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2 визнати таким, що втратив право користування жилим
приміщенням домоволодінням АДРЕСА_2 з травня 2002 року у зв'язку з вибуттям на
інше постійне місце проживання.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій до
апеляційної інстанції, або в порядку ч. 4
ст.  295 ЦПК України.