Справа № 2-540/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року Корсунь-Шевченківський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

при секретарі Порпленко Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Корсуні-Шевченківському справу за позовами ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд

ВСТАНОВИВ:

08.08.2007 року позивачка звернулася до суду з позовом
про стягнення боргу і просить стягнути в її користь кошти в сумі 2146 грв за
договором купівлі-продажу від 13.03.2007 року з розрахунку 2080,36 грв
основного боргу із застосуванням індексу інфляції та пені 65,81 грв.

Того ж дня позивачка звернулася до
суду з позовом про стягнення боргу з тієї ж відповідачки і просить
стягнути в її користь кошти в сумі 2498,58 грв за договором купівлі-продажу від
19.01.2007 року з розрахунку 2380,25 грв основного боргу із застосуванням
індексу інфляції та пені 118,33 грв.

Свої позови позивачка мотивує тим,
що на підставі договорів купівлі-продажу, укладених між сторонами спору, вона
поставили відповідачці товар, а остання в свою чергу не розрахувалася з нею,
чим порушила умови договорів. Вирішити даний спір сторони в позасудовому
порядку не змогли.

У суді позивачка свої позовні
вимоги підтримала в повному обсязі і надала пояснення аналогічні тим, що
викладені в позовній заяві, позов підтримав і надав суду пояснення аналогічні
тим, що викладені в позовній заяві,
пояснивши при цьому, що будь-яких розрахунків відповідачка з нею як до
звернення до суду, так і після за вказаними договорами не проводила, при цьому
просила стягнути з відповідачки заборгованність по договору від 19.01.2007 року
у урахуванням заборгованності за 108 днів, а по договору від 13.03.2007 року -
з урахуванням заборгованності за 68 днів.

Представник відповідачки ОСОБА_3 у суді позов не визнав і
пояснив, що відповідачкою проведено
розрахунок на суму 2000 грв двома платежами: 25.04.2007 року та 28.03.2007
року, а решту заборгованності позивачка отримала, взявши гроші під звіт
у його довірительки.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення
частково.

В суді встановлено, що 19.01.2007
року та 13.03.2007 року між сторонами було укладено письмові договори
купівлі-продажу, згідно яких позивачкою було передано відповідачці товари
відповідно на 2288,70 грв та на 2000.35 грв. За першим договором розрахунок мав
бути проведений не пізніше 19.04.2007 року, а за другим - 01.06.2007 року
шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивачки. Остання отримала від
відповідачки 28.03.2007 року та 25.04.2007 року кошти в сумі 2000 грв, що
підтверджується даними видаткових ордерів № 1 та б/н в рахунок погашення боргу
( а.с. 55). Решта боргу за договором від 19.01.2007 року в сумі 288.70 грв та
за договором від 13.03.2007 року в сумі 2000,35 грв залишилася неповернутою.
Згідно пункту 8.2 зазначених договорів сторони домовилися про те, що за
прострочення платежу покупець /відповідачка/ сплачує продавцю /позивачці/ пеню
в розмірі 0,5% від суми заборгованності за кожний прострочений день платежу.
Проведені позасудові переговори сторін, передбачені вказаними договорами, до
вирішення спору не привели.

Згідно вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

2

Згідно вимог ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ст.536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір
процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором,
законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового зобов'язання,
на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

За таких обставин, враховуючи
надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягненню з відповідачки в користь
позивачки неповернутої заборгованності та встановлених у договорі сторін
процентів.

Суд критично оцінює покази позивачки щодо повного
неповернення їй коштів за укладеними сторонами
договорами як спробу вирішити спір у свою користь, оскільки надані
представником відповідачки видаткові ордери свідчать про те, що
позивачкою були отримані 28.03.2007 року кошти в сумі 1000 грв та 25.04.2007
року кошти в сумі 1000 грв. Вказані кошти отримувалися останньою як оплата за
товар згідно договору без зазначення якого саме. Наявність інших договорів крім
тих, які є предметом спору позивачкою у суді не доведено, а представником
відповідачки заперечуються.

З цих підстав, враховуючи звичаї
ділового обороту, суд приходить до висновку, що зобов*язання по
договору від 19.01.2007 року виконані в частині повернення 2000 грв. Таким
чином на час розгляду справи у суді невиконаними залишилися зобов*язання щодо
повернення боргу за вказаним договором в сумі 288.70 грв та за договором від
13.03.2007 року в сумі 2000,35 грв залишилася неповернутою.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове
задоволення позову і стягненню в користь позивачки коштів в сумі 2512,55 грв,
тобто 288,70 грв борг по договору від 19.01.2007 року + 155,50 грв(0,5% від суми за 108 днів) + 2000,35 грв борг по
договору від 13.03.2007 року + 68 грв (0,5 % від суми за 68 днів).

Задовольняючи
позов суд стягує з відповідачки в користь позивачки судові витрати по справі пропорційно
( 20.7% по договору від 19.01.2007 року та 100% по договору від 13.03.2007
року) задоволеним вимогам, тобто 61,56 грв
(10,56 грв +51 грв) в рахунок судового збору та 36,21 грв (6,21 грв +30
грв) в рахунок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.
526, 530, 536, 625 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 212, 213, 214, 215, 88 ЦПК України,

суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 уродж. і жит. АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 уродж. і жит.АДРЕСА_2 кошти в
сумі 2512,55 грв. в рахунок погашення боргу та 97,77 грв. в рахунок
відшкодування судових витрат по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про його апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Заява про
апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів після проголошення
даного рішення до Апеляційного суду Черкаської області через
Корсунь-Шевченківський районний суд
Черкаської області з наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів
через той же суд.

Апеляційна скарга може бути подана 10 днів після
проголошення даного рішення до Апеляційного суду Черкаської області через
Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.