Справа № 2-137/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22
серпня 2007р. Святошинський районний суд М.Києва в складі:

головуючої
- судді                              БАБИЧ
Н.Д.

при
секретарі                                       Косенко
Я.Ю.,

за
участю адвоката                              ОСОБА_1,

представника
відповідачки                ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, суд,-

ВСТАНОВИВ:

17
квітня 2006р. ОСОБА_3. звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з
ОСОБА_4., посилаючись на те, що вони з 1992 року перебувають в зареєстрованому
шлюбі, дітей від шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося,
оскільки вони мають різні погляди на життя та на ведення спільного
господарства. На підставі цього у них почали виникати непорозуміння та сварки,
що призвело до повного розриву стосунків між ними. Шлюбні відносини та спільне
господарство вони припинили підтримувати в 2000 році. ОСОБА_3. вважає, що
сім"я розпалася і шлюб існує формально.

В
процесі розгляду справи відповідачка ОСОБА_4. звернулася до суду з зустрічною
позовною заявою про поділ майна. Вказані позови розглядалися в одному
провадженні. В подальшому по справі було призначено судову будівельно-технічну
експертизу.

Ухвалою
Святошинського районного суду м. Києва від 08.08.2007 року позови ОСОБА_3. до
ОСОБА_4. про розірвання шлюбу та зустрічний позов ОСОБА_4. до ОСОБА_3. про
поділ майна і позов ОСОБА_3. про поділ майна були роз"єднані в самостійні
провадження.

В
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу,
вказуючи на ті обставини, що шлюб між ним та ОСОБА_4. існує формально, подружні
відносини з останньою вони не підтримують з жовтня 2000 року, з цього часу не
ведуть спільного господарства. Крім того, ОСОБА_3. зазначив, що з жовтня 2004
року він має іншу жінку, з якою підтримує фактичні шлюбні відносини, 11.07.2007
року у них народився син.

Відповідачка
та її представник фактично позовні вимоги визнали, вважають що примирення та
збереження сім"ї є неможливим. Однак, відповідачка заперечує проти доводів
позивача щодо моменту припинення шлюбних сімейних відносин та веденні спільного
господарства. ОСОБА_4. наполягає на тих обставинах, що шлюбні відносини з
ОСОБА_3. припинені в лютому 2006 року, з цього часу вони живуть окремо і не
ведуть спільного господарства.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, представника відповідачки, свідків, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно
до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона покладається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом
встановлено, що 09 грудня 1992 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 (а.с.4 - свідоцтво про шлюб).

Дітей від шлюбу
сторони не мають.

Доводи позивача
стосовно припинення між ним та відповідачкою шлюбних відносин та ведення
спільного господарства з жовтня 2000 року підтвердили в судовому засіданні
свідки ОСОБА_5. та ОСОБА_6.

В той же
час свідки ОСОБА_7. та ОСОБА_8. підтвердили пояснення відповідачки ОСОБА_4., що
шлюбні відносини та спільне господарство з позивачем було припинено в лютому
2006 року.

В
підтвердження своїх доводів відповідачка надала суду письмові докази, а саме
фотографії (2003-2005 pp.),
копію закордонного паспорту, з якого вбачається, що ОСОБА_4. протягом 2003
- 2005 pp.
декілька разів виїжджала до Швейцарії, де проходила лікування, в той час
коли ОСОБА_3. перебував в Швейцарії у відрядженні.

Позивач
ОСОБА_3. категорично заперечував проти пояснень відповідачки, посилаючись на
те, що після припинення з нею шлюбних відносин та ведення спільного
господарства, вони залишилися хорошими друзями, він підтримував її під час
лікування в Швейцарії, частково взяв на себе витрати за проведення операції, а
після повернення з Швейцарії в 2004 році допоміг провести ремонт в двокімнатній
квартирі поАДРЕСА_1 в м. Києві, в яку ОСОБА_4. переїхала в серпні 2005 року.

Аналізуючи
доводи сторін, докази надані ними, покази свідків, судом встановлено, що після
повернення ОСОБА_3. з відрядження - з Швейцарії, в жовтні 2004 року сторони
припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства.

Приймаючи
до уваги викладене, доводи та заперечення сторін, наданні ними докази, суд
приходить до висновку, що шлюб між подружжям ОСОБА_3існує формально, подальше
збереження сім"ї є неможливим, з урахуванням тих обставин, що позивач має
іншу жінку, від якої є син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Шлюб,
зареєстрований 09 грудня 1992 року в Відділі РАЦСу Залізничного РУЮ м. Києва
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що є актовий запис № 1063, - РОЗІРВАТИ.

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути на користь держави з
ОСОБА_3. 17 (сімнадцять) грн., ОСОБА_4. від сплати мита звільнити.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його
проголошення, та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження рішення.