Справа №2-9/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2007
року

Богуславського
районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді                                        Тітова
М. Б.

при
секретарі                                                 Ведмеденко
І.В.

з участю
позивачки                                       ОСОБА_1

представника
відповідача                             Розпутнього
О.В.

третіх
осіб                                                       ОСОБА_2,  ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Таращанського районного відділу головного управління МВС України в Київській
області,  треті особи що не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 і ОСОБА_3,  про відшкодування майнової і моральної
шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1,  звернувшись до суду з даним позовом,  просить суд стягнути з відповідача
Таращанського РВ ГУ МВС
України в Київській області на її користь 4239 гривень за заподіяну майнову
шкоду та 5000 гривень за моральну (немайнової) шкоду.

В
обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те,  що треті особи ОСОБА_4та ОСОБА_3 перебувають
на службі в Таращанському РВ ГУ
МВС України в Київській області і з їх вини їй завдана майнова та моральна
шкода за наступних обставин.

08
жовтня 2003 року працівниками слідчого відділення Таращанського РВ ГУ МВС України в
Київській області щодо її сина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була порушена кримінальна
справа за ознаками злочину,
передбаченого ч.3  ст.  185 КК України. Досудове слідство по даній
справі проводилось слідчим ОСОБА_3 20 жовтня 2003 року її син та ОСОБА_6 були
затримані працівниками Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській
області,  а належний їй на праві
приватної власності автомобіль ЗАЗ «Таврія» реєстраційний номер НОМЕР_1,  яким її син керував по дорученню та на якому
прибув до райвідділу міліції,  було
поміщено на штрафмайданчик. Документи про затримання та поміщення вказаного
автомобіля на штрафмайданчик працівниками райвідділу не складалися. Огляд
автомобіля проводив начальник слідчого відділення ОСОБА_43а участю її сина та
понятих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 В багажнику автомобіля знаходилися продукти
харчування,  а саме: картопля - 90 кг
вартістю 36 гривень; буряк столовий - 20 кг вартістю 20 гривень; морква - 20 кг
вартістю 20 гривень; м'ясо свинини - 10 кг вартістю 240 гривень; качка -5 кг
вартістю 125 гривень; півень - 4 кг вартістю 100 гривень; сметана -9л вартістю
72 гривні; сир - З кг вартістю 24 гривні; молоко - 6л вартістю 12 гривень;
варення 15 л вартістю 75 гривень; огірки консервовані - три трьохлітрові банки
ємкістю 15 л вартістю 15 гривень,
загальною вартістю 739 гривень. Вартість вказаних продуктів визначена
згідно довідки Таращанського ринку від 10 червня 2005 року. На її неодноразові
вимоги повернути автомобіль,  або хоч
продукти харчування,  треті особи не
реагували,  не дивлячись на те,  що даний автомобіль тримався ними незаконно.
В зв'язку з тим,  що вказаний автомобіль
був повернутий їй 07.11.2003 року,  тобто
лише через 17 днів після його затримання,
зазначені продукти харчування стали непридатними до вживання,  що заподіяло їй майнової шкоди на суму 739
гривень.

Той факт,  що матеріальні збитки заподіяні їй внаслідок
незаконної дій третіх осіб,
підтверджується постановою слідчого прокуратури Таращанського району про
відмову в

порушенні
кримінальної справи від 18.03.2005 року,
повідомленням слідчого відділення Таращанського РВ ГУ МВС України в
Київській області,  висновком за
результатами службової перевірки її скарги від 26.02.2005 року,  відповідями генеральної прокуратури
України,  Міністерства внутрішніх справ
України,  прокуратури Київської області
та прокуратури Таращанського району,
показаннями свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Внаслідок
того,  що треті особи своєї вини в
заподіянні їй зазначеної шкоди не визнавали,
вона змушена була неодноразово звертатися в вищестоящі органи та
здійснювати поїздки до Таращанського РВ ГУ
МВС України в Київській області,
прокуратури Таращанського району,
прокуратури Київської області,
головного управління МВС України в Київській області Генеральної
прокуратури України,  МВС України. В
зв'язку з тим,  що вона інвалід другої
групи і не може користуватися громадським транспортом,  для поїздок нею використовувався власний
автомобіль та залучались інші транспортні засоби,  на що вона витратила 3500 гривень.

З вини
третіх осіб їй завдано майнової шкоди на суму 4239 гривень. На підставі  ст.
1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,  завдану їхнім працівником під час виконання
ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Оскільки
треті особи перебувають на службі у відповідача,  то саме відповідач повинен відшкодувати
завдану з їх вини шкоду.

Крім
того,  з вини третіх осіб їй завдана
моральна шкода,  яка полягає у душевних
стражданнях,  яких вона зазнала у зв'язку
з їх протиправною поведінкою,
приниженням її честі та гідності. Так,
протягом 17 днів з 20 жовтня 2003 року по 07 листопада 2003 року вона
щоденно відвідувала Таращанський РВ ГУ МВС України в Київській області,  вимагаючи повернення свого автомобіля з
продуктами харчування,  проте треті особи
пропонували прийти іншим разом,
принижуючи її при цьому. За час,
протягом якого вона намагалася відновити порушені права,  змінився її звичний ритм життя,  будучи інвалідом другої групи вона зазнала
значних хвилювань,  що їй категорично
заборонено. Частину продуктів харчування,
які знаходилися в багажнику автомобіля,
її син повинен був відвезти родичам її односельців ОСОБА_10 та
ОСОБА_9,  а тому останні пред'явили до
неї претензії з приводу псування продуктів і їй соромно перед ними. З
врахуванням характеру та тривалості моральних страждань,  часу,
необхідного для відновлення попереднього стану,  розмір завданої їй моральної шкоди вона
оцінює в 5000 гривень,  яку відповідач
повинен відшкодувати відповідно до
ст.  1167 ЦК України.

В
судовому засіданні позивачка позов підтримала,
обґрунтовуючи вимоги вищевикладеними фактами. Свої вимоги вона уточнила
та збільшила розмір відшкодування майнової і моральної шкоди. Зокрема,  посилаючись на значну тривалість моральних
страждань,  що переносяться нею до цього
часу та викликають у неї серцево-судинні захворювання,  на негативну поведінку третіх осіб,  які не визнають своєї вини у заподіянні їй
майнової шкоди,  вона визначає розмір
моральної шкоди в сумі 20000 гривень. Окрім того,  в лютому місяці 2007 року у неї загострилися
серцеві захворювання,  з приводу чого
вона лікувалась амбулаторно та витратила на лікування 902 гривні. Вказану суму
просить стягнути із відповідача Також вона просить стягнути із відповідача
судові витрати по справі,  які
складаються із витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката в сумі
1000 гривень,  витрат понесених на
почеркознавче дослідження в сумі 50 гривень та витрат понесених нею на проїзд
до м.  Богуслав із Таращанського району
на судові засідання в сумі 56 гривень 60 коп.

Представник
відповідача ОСОБА_12 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив,  що в провадженні слідчого відділення
Таращанського РВ ГУ МВС
України в Київській області в 2003 році знаходилась кримінальна справа по
обвинуваченню ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вчиненні злочину,  передбаченого
ст.  185 ч.3 КК України. За
результатами розгляду кримінальної справи в суді ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було
засуджено до реального відбування покарання у виді позбавлення волі. Позивачка
маючи намір помститися за те,  що її сина
притягнули до кримінальної відповідальності,
вишукала незаконні підстави для пред'явлення цього позову. Права
позивачки при затриманні її автомобіля марки ЗАЗ "Таврія" в жовтні
2003 року не були порушені. Начальник слідчого відділення ОСОБА_4в присутності
підозрюваного ОСОБА_5 та понятих 20.10.2003 року склав протокол огляду
автомобіля,  яким керував ОСОБА_5,  коли його затримали за підозрою у вчиненні
злочину. В протоколі,  який було
приєднано до матеріалів кримінальної справи,
зазначено,  що в багажнику автомобіля
знаходились продукти харчування: 2 мішка з картоплею та 14 банок консервації.
Більше ні в багажнику автомобіля,  ні в
салоні автомобіля під час складання протоколу огляду продуктів харчування
виявлено не

було,  про що засвідчили при підписанні протоколу
огляду поняті та підозрюваний ОСОБА_5. Після
складання протоколу огляду автомобіль знаходився на території Таращанського РВ ГУ МВС України в
Київській області. В послідуючому під час розслідування кримінальної справи
було достовірно встановлено,  що даний
автомобіль ЗАЗ "Таврія" належить позивачці ОСОБА_1 Слідчий ОСОБА_3
відразу письмово повідомив ОСОБА_1 про необхідність її з'явлення в Таращанський
РВ ГУ МВС України в Київській області для вирішення питання по даному
автомобілю. Позивачка 27.10.2003 року особисто ознайомилась з даним
повідомленням.  При поверненні автомобіля
позивачці були присутні слідчий ОСОБА_3,  підозрюваний ОСОБА_5.,  конвоїр ОСОБА_13,  перший заступник начальника Таращанського РВ
Мороз А.П.,  сама позивачка ОСОБА_1 та її
знайомий чи родич. Повернення автомобіля відбулося в кінці жовтня 2003
року,  а не 7.11.2003 року,  як про це говорить позивачка. Автомобіль був
повернутий в такому ж стані,  як і був до
затримання. Про отримання автомобіля була написана розписка від імені
позивачки,  яку написав на її прохання
слідчий ОСОБА_3 Позивачка ОСОБА_1,
прочитавши дану розписку,
погодилась із її змістом та написала своєю рукою своє прізвище,  ім'я і по-батькові,  поставила свій підпис.  На той час будь-яких претензій зі сторони ОСОБА_1 не було. Тому
всі її претензії ОСОБА_1
заявлені в даному позові є надуманими і не підтверджуються дослідженими по
справі доказами. Покази позивачки та її односельців і близьких родичів не
можуть бути прийняті до уваги,  поскільки
вони є заінтересованими особами. Висновком судово-почеркознавчої експертизи
підтверджено,  що розписку про отримання
автомобіля підписувала сама позивачка,  і
тому до уваги потрібно приймати зміст розписки,
в якій не зазначено фактів про псування продуктів харчування.

Треті
особи ОСОБА_4 ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов ОСОБА_1 не
визнали і пояснили,  що вони діяли
законно при затриманні автомобіля позивачки і не порушили її прав. Відразу коли
було встановлено,  що автомобіль не
належить підозрюваному ОСОБА_5.,  повідомили позивачку про необхідність
прибуття її до Таращанського РВ ГУ
МВС України в Київській області для вирішення питання по її автомобілю. В
кінці жовтня 2003 року позивачка забрала автомобіль і не мала будь-яких
претензій. Вони вважають,  що позивачка
оговорює їх за те,  що слідчим
відділенням була порушена та розслідувалась кримінальна справа щодо її сина
ОСОБА_5

Суд,  заслухавши позивачку,  представника відповідача,  третіх осіб,
свідків та дослідивши письмові докази по справі,  вважає за необхідне позов задовольнити
частково,  виходячи із наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено,  що 20
жовтня 2003 року слідчим Таращанського РВ ГУ
МВС України в Київській області ОСОБА_3 за підозрою у
вчиненні злочину,  передбаченого  ст.
185 ч.3 КК України,  у
відповідності до  ст.  115 КПК України було затримано ОСОБА_5.

Цього ж
дня автомобіль ЗАЗ "Таврія" реєстраційний номер НОМЕР_1,  на якому прибув ОСОБА_5. до
Таращанського РВ ГУ МВС України
в Київській області,  було поміщено на
територію райвідділу міліції і начальником слідчого відділення ОСОБА_4 було
складено протокол огляду даного автомобіля,
із якого вбачається,  що в багажнику
автомобіля було два мішка картоплі та 14 банок закрутки.

Даний
факт підтвердили в судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_4та
свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_7,  які залучались
в якості понятих.

31
жовтня 2003 року автомобіль було повернуто позивачці ОСОБА_1,  про що підтвердили в судовому засіданні ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Свідки
ОСОБА_13 і ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснили,  що в кінці жовтня 2003 року ними
здійснювалось конвоювання затриманого ОСОБА_5 у двір Таращанського РВ ГУ МВС України в
Київській області,  де знаходився
автомобіль "Таврія". Позивачка та її син оглянули автомобіль і ніяких
претензій не висловили,  після чого
автомобіль забрали.

Згідно
записів у журналі конвоювання затриманих ОСОБА_5. 31
жовтня 2003 року виводився конвоїрами ОСОБА_13 і ОСОБА_14 із ІТТ.

Вказаний факт
заперечувався в судовому засіданні позивачкою та її сином ОСОБА_5,  але суд вважає,  що ці їх покази не можливо прийняти до
уваги,  так як вони спростовуються

вищевказаними
доказами,  а також висновком
судово-почеркознавчої експертизи №12213 від 15.03.2007 року,  із якого вбачається рукописний запис "ОСОБА_1" та підпис
від імені ОСОБА_1 під
вказаним записом в розписці від імені ОСОБА_1
на ім'я начальника Таращанського РВ ГУ
МВС України в Київській області Велієва В.В. виконані ОСОБА_1.

Із
змісту досліджуваної розписки вбачається,
що позивачка ОСОБА_1 отримала від начальника слідчого відділення ОСОБА_4
автомобіль ЗАЗ "Таврія" д/н НОМЕР_1,
який був в справному стані. В автомобілі були два мішка картоплі та 14
банок закрутки.

В
розписці відсутні відомості про те,  що
позивачка мала якісь претензії до посадових осіб Таращанського РВ ГУ МВС
України в Київській області.

Відповідно
до  ст.
57 ЦПК України одним із доказів по справі є висновок експерта.

Відповідно
до  ст.
66 ЦК України
висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень,  зроблені у результаті них висновки та
обгрунтовані відповіді на питання,
задані судом.

Зважаючи
на викладене суд приймає до уваги як об'єктивний доказ висновок судово-почеркознавчої
експертизи №12213 від 15.03.2007 року.

Не може
бути доказом по справі висновок спеціаліста №7731 від 25.09.2006 року,  який надала суду позивачка ОСОБА_1 і в якому
зазначено,  що підпис в електрофотокопії
розписки від імені ОСОБА_1
виконаний не нею,  поскільки
згідно  ст.  57 ЦПК України це не є доказ по справі. Окрім
того спеціалістом не досліджувався оригінал розписки і тому судом була
призначена судово-почеркознавча експертиза,
висновок якої є обґрунтованим та приймається судом до уваги.

Зважаючи
на викладене суд приймає до уваги пояснення третіх осіб ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про
те,  що в автомобілі ЗАЗ
"Таврія",  який поміщався
тимчасово на територію Таращанського РВ ГУ
МВС України в Київській області було два мішка картоплі та 14 банок з
консервацією.

Покази
позивачки про те,  що в автомобілі були
інші продукти харчування,  а саме м'ясо
свинини,  м'ясо птиці,  молочні продукти та інші овочі,  не знайшли свого достатнього підтвердження в
судовому засіданні. Покази свідків ОСОБА_15 ,
ОСОБА_10,  ОСОБА_16,  ОСОБА_17,
ОСОБА_18,  які є односельцями
позивачки та близькими родичами,  не
можливо прийняти до уваги,  поскільки
вони суперечать іншим об'єктивним доказам по справі,  в тому числі висновку судово-почеркознавчої
експертизи та розписці,  яка написана від
імені ОСОБА_1 і підписана нею.

Не
можливо прийняти до уваги покази свідка ОСОБА_19 в тій частині де він
стверджує,  що при затриманні автомобіля
позивачки він бачив в ньому м'ясо свинини,
птиці молочні продукти. Вказаний свідок на той час працював начальником
ДАІ Таращанського РВ ГУ
МВС України в Київській області і як встановлено в судовому засіданні без
законних підстав та без дозволу слідчого відвідував в ІТТ підозрюваного
ОСОБА_18,  про що є відомості в журналі
реєстрації. В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 не зміг ґрунтовно пояснити
причини відвідування ОСОБА_5,  а тому
зазначені факти можуть свідчити про його зацікавленість у вирішенні спору.

Позивачка
не надала суду інших об'єктивних доказів про те,  що вказані нею продукти харчування були в її автомобілі,  коли його незаконно помістили на територію
райвідділу міліції. Зокрема вона відразу в той же день,  коли забрала автомобіль від працівників
міліції,  не зафіксувала факту наявності
зіпсованих продуктів,  які були з її слів
в автомобілі,  не залучила для цієї цілі
компетентні органи та представника Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській
області.

Враховуючи
вищевикладене суд приходить до висновку,
що продукти харчування (два мішка картоплі та 14 банок консервації) в
автомобілі ЗАЗ "Таврія",  який
тимчасово затримувався слідчими Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській
області,  не були зіпсовані і повернуті
позивачці в нормальному стані. Тому як наслідок позивачці необхідно відмовити в
задоволенні її вимог про стягнення із відповідача 739 гривень за шкоду
заподіяну псуванням продуктів харчування.

Разом з тим суд
приходить до висновку,  що третіми
особами автомобіль ЗАЗ "Таврія" реєстраційний номер НОМЕР_1,  власником якого згідно технічного паспорта
являється

ОСОБА_1,  був незаконно
затриманий та поміщений на територію Таращанського
РВ ГУ МВС України в Київській області,  де знаходився в період з 20.10.2003 року по
31.10.2003 року.

Суд не
приймає до уваги покази третіх осіб в тій частині,  що вони в перші дні після затримання
автомобіля достовірно не знали про його власника і лише 27.10.2003 року
дізнавшись,  що власником автомобіля є ОСОБА_1,  надіслали їй повідомлення про необхідність прибути до
Таращанського РВ ГУ МВС України
в Київській області для вирішення питання по автомобілю.

Як
вбачається із протоколу про затримання за підозрою у вчиненні злочину ОСОБА_5. був затриманий
слідчим ОСОБА_3 20.10.2003
року і поміщений в ІТТ. До вказаного протоколу додано протокол особистого
обшуку затриманого ОСОБА_5 від 20.10.2003 року,
який є в матеріалах кримінальної справи,
що була оглянута в судовому засіданні. В протоколі особистого обшуку
зазначено,  що у ОСОБА_5 були вилучені
технічний паспорт на автомобіль ЗАЗ "Таврія" д/н НОМЕР_1 та доручення
на право керування автомобілем,  із яких
вбачається,  що власником вказаного
автомобіля являється позивачка ОСОБА_1

Таким
чином слідчому ОСОБА_3
20.10.2003 року було достовірно відомо,
що автомобіль ЗАЗ "Таврія" д/н НОМЕР_1 належить ОСОБА_1

Із
досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінальної справи
вбачається,  що автомобіль позивачки не
був знаряддям злочину і як наслідок не був речовим доказом по справі. Слідчий з
цього приводу не приймав будь-яких процесуальних рішень.

В
порушення вимог  ст.   ст.
78,  79 КПК України начальником СВ
Таращанського РВ ГУ МВС
України в Київській області ОСОБА_4було незаконно затримано автомобіль ЗАЗ
"Таврія" д/н НОМЕР_1,  який
незаконно утримувався на території Таращанського РВ ГУ МВС України в
Київській області,  а його власник ОСОБА_1 незаконно була
позбавлена права володіння,  користування
та розпорядження належним їй автомобілем в період часу з 20.10.2003 року по
31.10.2003 року.

Відповідно
до  ст.
19 Конституції України,  органи
державної влади,  їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставах,  в
межах повноважень та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до ч.4  ст.  41 Конституції України та ч.1  ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Посадові
особи Таращанського РВ ГУ
МВС України в Київській області ОСОБА_4 ОСОБА_3 порушили вимоги ч.4  ст.  41
Конституції України,  ч.1  ст. 321 ЦК
України,  а також  ст.
ст.  78,  79 КПК України.

Відповідно
до ч. 1  ст.  23 ЦК
України,  особа має право на
відшкодування моральної шкоди,  завданої
внаслідок порушення її прав.

Відповідно
до ч.1  ст. 1167 ЦК України моральна
шкода,  завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності її вини.

Відповідно
до ч.1  ст. 1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час. виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Внаслідок
порушення права власності на належний позивачці автомобіль посадовими особами
Таращанського РВ ГУ МВС України
в Київській області було заподіяно ОСОБА_1
моральну шкоду. Позивачка протягом тривалого часу була позбавлена права
користування належним їй на праві власності автомобілем і як наслідок перенесла
моральні страждання. З урахування ступеню та характеру моральних страждань суд
визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 гривень.

Що
стосується вимог позивачки про стягнення із відповідача 3950 гривень
витрат,  які вона понесла в зв'язку із
поїздками в м.  Київ до вищестоящих
посадових осіб МВС України,  Генеральної
прокуратури України,  то такі її витрати
не є судовими витратами відповідно до
ст.  79 ЦПК України та не
підлягають відшкодуванню.

Понесені
позивачкою витрати на лікування в лютому 2007 року в сумі 902 гривні не
пов'язані з даним позовом.  Позивачкою не
доведено в судовому засіданні,  що це її
захворювання є наслідком моральних страждань,
які вона перенесла ще в 2003 році.

Позивачка
понесла судові витрати по справі,  а саме
1000 гривень,  що пов'язані з оплатою

правової
допомоги адвоката,  35 гривень 05 коп. на
проїзд з м.  Тараща в м.  Богуслав для участі в судових засіданням та
50 гривень за проведення почеркознавчого дослідження,  всього 1085 гривень 05 коп.

Оскільки
позивачка просила стягнути із відповідача загальну суму 25553 гривень,  то її позов задоволено на 11, 74%. У
відповідності до  ст.  88 ЦПК України вона має право на
відшкодування судових витрат в сумі 127 гривень 38 коп.

З
урахуванням вищевикладеного та керуючись
ст.  ст.   ст.
ст.  10, 11,  88,
209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,
ст.  ст.  23, 1166, 1167, 1172 ЦК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути
із Таращанського районного відділу головного управління МВС України в Київській
області на користь ОСОБА_1 3000
(три тисячі) гривень за заподіяну моральну шкоду.

В решті позовні
вимоги ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Стягнути
із Таращанського районного відділу головного управління МВС України в Київській
області на користь ОСОБА_1 судові
витрати по справі в сумі 127 гривень 38 коп.

Стягнути
із Таращанського районного відділу головного управління МВС України в Київській
області судовий збір (державне мито) на користь держави в сумі 51 гривня.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарга,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України.