Справа № 2-314/07 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

16
жовтня 2007 р.                                              Близнюківський
районний суд

Харківської області у складі - судді Мороза О.І., при
секретарі    Масловій Н.Ю., розглянувши у
попередньому судовому засіданні в смт. Близнюки Харківської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня
2001 року. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей, місце проживання яких після
розірвання шлюбу з відповідачкою погоджене. Вказує, що на протязі усього
сумісного житія між ними постійно виникали безпідставні сварки, причиною яких
було відсутніс гь взаємопорозуміння. Шлюбно-сімейні відносини та ведення
сумісного господарства припинені з червня 2007 року і поновляти їх він не
бажає. Спору про поділ майна не виникає.

Позивач в судовому засіданні на позові наполягав, витрати при отриманні
свідоцтва про розірвання шлюбу просить
покласти на нього.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, на розірванні шлюбу
наполягає. Сторони проти надання часу для примирення заперечують.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4
ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для
того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із подружжя. При цьому, у відповідності до ч.2 ст.
112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить
інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що між подружжям склалися
такі особисто-неприязненні стосунки, викликані відсутністю порозуміння між
ними, що збереження сім'ї стало неможливим. Вбачається, що сім'я сторін
розпалася остаточно, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу
суперечить інтересам сторін та їх дітей, які мають істотне значення. Майновий
спір між сторонами відсутній. Шлюб у сторін перший.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову
не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Визначаючи розмір держмита, при реєстрації розірвання
шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану, суд приймає до
уваги клопотання позивача про покладення цих витрат на нього та вважає за
необхідне витрати щодо розірвання шлюбу покласти на позивача по справі.

А тому, керуючись ст.ст.130, 174 ЦПК України, ст.110, 112
Сімейного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований 29 вересня 2001 року Острівщинською сільською радою
Близнюківського району Харківської області, Україна. Актовий запис НОМЕР_1

При реєстрації розірвання шлюбу в державному органі реєстрації актів
цивільного стану стягнути держмито на користь держави з ОСОБА_1 у розмірі 10
(десять гривень). ОСОБА_2 від сплати державного мита звільнити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.
295 ЦПК України.