Справа № 2-5987/07
РІШЕННЯ

Іменем  УКРАЇНИ

„23" липня 2007 року

Малиновський районний суд
міста Одеси в складі:

Головуючого   - судді Погрібного C.O.

за секретаря                   - Абергард І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
дійсним договору

та
визнання права власності, -

встановив:

Позивач
звернулася до суду із заявою до відповідача про розірвання договору
купівлі-продажу квартири № 32 від 9 травня 2007 року, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, посилаючись на обґрунтування своїх вимоги на такі обставини. 9 травня
2007 року сторони уклали зазначений договір купівлі-продажу квартири, загальною
площею 117,9 кв.м., 10.05.2007 року позивач сплатив відповідачам вартість
вказаної квартири в розмірі 50 000 гривень згідно з умовами договору, що
підтверджується відповідною розпискою, та підписали акт приймання-передачі
квартири. За умовами договору відповідач зобов'язаний підготувати всі необхідні
документи для нотаріального посвідчення укладеного договору, що ним виконано не
було. Посилаючись на ст. 651 ЦК України позивач
просить стягнути з відповідача сплачену купівельну суму.

У
судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги, просила визнати
договір від 9 травня 2007 року купівлі-продажу зазначеної квартири дійсним.
Враховуючи, що позивач виконала свої обов'язки за договором, а відповідач
частково не виконав свої, вона просить визнати у судовому порядку правочин
дійсним та визнати за нею право власності на спірне житлове приміщення.

Відповідач
в судове засідання з'явився, уточнений позов визнав, проти укладення, змісту,
умов договору від 9 травня 2007 року не заперечував, підтвердив факт виконання
умов договору позивачем, визнав, що угода його стороною не була виконана у
повному обсязі з об'єктивних причин.

Вислухавши
пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у
справі можливо постановити із задоволенням позову при проведенні попереднього
судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень позивача та
представника сторін, представлених письмових доказів.

9 травня
2007 року сторони уклали договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов
якого відповідач зобов'язався передати позивачу у власність приміщення квартири
за актом приймання-передачі не пізніше двох днів з моменту підписання договору.
Ця квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1, та складається в цілому з трьох
житлових кімнат, загальною житловою площею 57,2 кв.м., кухні площею 40,8 кв.м.,
коридорів - площами 4,7 та 6,3 кв.м., санвузлів площами 4,8 та 4,1 кв.м.
Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов
договору, а також змісту домовленості про передачу права власності на спірну
квартиру є договір купівлі-продажу, укладений 9 травня 2007 року між сторонами
без наступного нотаріального посвідчення угоди. Після укладання зазначеного
договору сторони частково виконали його умови, відповідач передав спірну
квартиру. Факт передачі покупної ціни від продавця, відповідача по справі, до
покупця, позивача, підтверджується відповідною розпискою від 10 травня 2007
року від ОСОБА_2, за якою прийнято на оплату за договором купівлі-продажу
квартири 50 000 гривень. Квартиру, яка є предметом домовленості сторін,
утворено шляхом перетворення частини домоволодіння у самостійне житлове
приміщення. До укладання договору купівлі-продажу від 9 травня 2007 року
частина зазначеного домоволодіння № 17 належала продавцю на підставі договору
дарування від 20.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3,
зареєстровано в реєстрі за № 6791. За цим договором ОСОБА_3належали 29/69
частин домоволодіння, житловою площею 91,6 кв.м., загальною площею 192,4 кв.м.,
що знаходиться в АДРЕСА_1, що в цілому

складається з приміщень під літ. „A3", „Б1" -
житлові будинки, „А", „А1", „А2" - основне, „Б" -підсобне,
що розташовані на земельній ділянці фактичною площею 830 кв.м.

В
результаті проведеного перетворення частини домоволодіння в квартиру загальна
фактична площа цього приміщення склала 117,9 кв.м. згідно технічного висновку
та технічного паспорта. Оскільки відповідачем змінено статус цього приміщення,
він ухилився від оформлення дозвільних документів, за таких умов нотаріально
посвідчити укладений договір купівлі-продажу є неможливим, враховуючи, що
відповідач ухиляється від виконання частини своїх обов'язків за договором від 9
травня 2007 року та його нотаріального посвідчення. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК
України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним; у цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Визнаючи
договір дійсним, враховуючи, що спірне приміщення виконано відповідно до
встановлених норм та правил, суд вважає за необхідне в силу ст. 16 ЦК України та, застосувавши за аналогією, передбаченою ст. 8
ЦК
України, до спірних правовідносин ст. 376 ЦК України, визнати за позивачем право власності на спірне
приміщення реконструйованої квартири.

Відповідачем
права інших співвласників не порушено, тому суд не вбачає перешкод у визнанні
за позивачем права власності на відповідне приміщення, змінене у своєму
статусі. Приміщення житлової квартири відповідає критеріям, що висуваються до
подібного роді приміщень, та може бути самостійним об'єктом права власності,
перебуває в особистому користуванні позивача. При реконструкції зазначеного
приміщення дотримано будівельних, санітарних, протипожежних та інших норм та
правил, але враховуючи, що реконструкцію проведено без отримання відповідачкою
дозвільних документів, без належним чином затвердженого проекту, ввести ці
приміщення до експлуатації є неможливим. В результаті проведеної реконструкції
створено ізольоване приміщення, яке відповідає критеріям, що висуваються до
подібного роді приміщень, та може бути самостійним об'єктом права власності,
перебуває в особистому користуванні позивача.

Таким
чином, враховуючи, що приміщення є ізольованим, нерухома річ відповідає нормам
та правилам, та беручи до уваги обставини справи, зокрема, неможливість
вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд вважає за можливе
захистити право позивача шляхом визнання за нею права власності на житлове
приміщення.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 16, 220, 376 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 130, 174, 212-215
Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати
договір купівлі-продажу квартири № 32 від 9 травня 2007 року, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дійсним.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 32, розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 117,9 кв.м., яка складається в цілому з трьох житлових кімнат,
загальною житловою площею 57,2 кв.м., кухні площею 40,8 кв.м., коридорів
-площами 4,7 та 6,3 кв.м., санвузлів площами 4,8 та 4,1 кв.м., підсобною площею
60,7 кв.м.

Виконання
рішення в частині реєстрації права власності за ОСОБА_1 на квартиру № 32,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, покласти на Комунальне підприємство „Одеське
міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості",
м. Одеса, вул. Троїцька, 25.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.