Справа №2-79/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2007 року                                                                                                місто
Джанкой

Джанкойський міськрайонний суд
Автономної Республіки Крим в складі:

головуючого, судді
Онищенко Т.С., при секретарі
Середа Г.І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, мотивуючи тим, що 16.06.1998 в результаті ДТП їй заподіяні
тілесні пошкодження, унаслідок чого їй встановлена третя група інвалідності.

У судовому
засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що матеріальна шкода в
розмірі 2870 грн. складається з вартості слухового апарату „Веннатон 130
ДУО" в сумі 1270 грн. і вартості санаторно-курортної путівки в сумі 1600
грн., а моральна шкода, яку вона оцінює в 10000 грн. полягає в тому, що у
результаті ДТП 16.06.1998
з вини відповідача вона отримала тілесні ушкодження, наслідком яких є встановлення
третьої групи інвалідності, стійка втрата загальної працездатності у розмірі
20% і професійної працездатності у розмірі 30%, у результаті чого вона була
позбавлена можливості спілкуватися з навколишніми людьми і не могла повноцінно
трудитися на підприємствах по своїй професії, що є слідством винних дій
відповідача. З приводу тілесних ушкоджень неодноразово проходила курсі
стаціонарного та амбулаторного лікування. Третя група інвалідності їй
встановлена у вересні 2000 року. Наслідки ДТП у вигляді стійких залишкових явищ
перенесеної черепно-мозкової травми, що спричинили за собою стійку втрату
загальної працездатності у розмірі 20%, професійної працездатності - у розмірі
30% встановлені 20.09.2001. Вважає, що строк позовної давності нею не порушений
тому, що про наслідки вона дізналась спочатку у 2000 році а потім у 2001 році,
а у суд з позовом звернулась у 2002 році.

Відповідач в
судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність і свої
письмові заперечення проти позову основний зміст яких полягає в тому, що
викладені в позові обставини є безпідставними, оскільки не містять будь-якої
його вини стосовно заподіяних позивачеві тілесних ушкоджень, ті медичні документи
на які робить посилання позивач ніяким чином не містять підтверджень того, що
вони мали місце під час дорожньо-транспортної пригоди, наявність постанови про
застосування амністії ні є доказом його вини у заподіянні тілесних ушкоджень, в
матеріалах справи відсутня експертиза по тілесним ушкодженням, а висновок
експерта від 06.07.2001 свідчить про втрату працездатності позивача, відсутній
причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача (ДТП 16.06.1998) і
наслідками, які наступили у позивача, позов поданий зі спливом строку позовної
давності, позовні вимоги не визнав і вважає їх безпідставними, у зв'язку з чим
наполягає на відмові у задоволенні позову (арк. с 103, 117, 118, 148).
Додатково від відповідача 22.06.2007 до суду надійшли заперечення на експертизу
та

2

проти заявленого позову, де він
просить у задоволенні позову відмовити і зазначає, що з позовними вимогами та
висновками експертизи не згоден і вважає їх необгрунтованими.

Матеріалами
справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

16 червня 1998 року відповідач
управляючи автомобілем ВАЗ 21011 державний номер НОМЕР_1, рухався по авто
дорозі Житомир - Староконстантинівка. В 16 годин проїжджаючи ділянку автодороги
в районі села Дениші Житомирського району на 20 км, в порушення вимог пунктів
1.4, 10.1 Правил дорожнього руху України, створив небезпеку для руху, що
загрожувало здоров'ю громадян, виїхав на смугу зустрічного руху, створив
перешкоду для руху і скоїв зіткнення з автомобілем ШСА-522 державний номер
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в напрямку міста Житомир.
Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля ВАЗ-21011 ОСОБА_4 отримала легкі з
короткочасним розладом здоров'я тілесні ушкодження у вигляді забійної рани
лоба, перелому кісток спинки носа, струсу головного мозку.

Порушення водієм
ОСОБА_2 пунктів 1.4, 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в
причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками що
стали.

Притягнений та
допитаний як обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у скоєні злочину визнав повністю,
щиро розкаявся, проти закриття кримінальної справи не заперечував.

Кримінальна
справа відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрита на підставі Закону України „Про
амністію" від 24.06.1998 /арк. с
4/.

Вина ОСОБА_2 в
даному ДТП підтверджується
Постановою про закриття кримінальної справи у зв'язку з амністією від 04
вересня 1998 року і доказуванню при розгляді цієї справи підлягає.

23.10.1999
ОСОБА_4, 1967 року народження, зареєструвала законний шлюб з ОСОБА_5, 1971 року
народження, і після одруження змінила дошлюбне прізвище „ОСОБА_4" на
прізвище чоловіка „ОСОБА_1", що підтверджується свідоцтвом про одруження
серії НОМЕР_1 (актова запис №11), виданим 23 жовтня 1999 року
Старочорторийською сільською радою Любарського району Житомирської області
(арк. с 11).

Згідно з
довідкою серії НОМЕР_2(первинний огляд 07.09.2000) позивачеві встановлена третя
група інвалідності /арк. с 26/.

Відповідно до Висновку експерта
(експертиза за матеріалами справи №97 первинна 20.09.2001-27.09.2001), на
підставі судово-медичного огляду громадянки ОСОБА_4, 1967 року народження,
беручи до уваги дані медичних документів, обставини справи, відповідно до
поставлених питань, експертна комісія прийшла до наступних висновків:

-   згідно з наданими медичними документами
(виписування з історії хвороби

нейрохірургічного
відділення Житомирської обласної лікарні, історія хвороби №12156

неврологічного
відділення РКБ імені Семашко,
амбулаторна карта поліклініки за

місцем
проживання, справа МСЕК №4260), в результаті ДТП, що мало місце 16.06.1998

громадянці
ОСОБА_1 заподіяні наступні пошкодження: закрита черепно-мозкова

травма у
формі струсу головного мозку, закритий перелом кісток носа, забита рана

лобової
області;

-   з приводу травми неодноразово проходила курси
стаціонарного і амбулаторного

лікування.
У вересні 2000 року комісією МСЕК громадянці ОСОБА_1

встановлена
третя група інвалідності по наслідках черепно-мозкової травми у вигляді

двостороннього
кохлеарного невриту з нейросенсорною глухотою, розсіяної

неврологічної
симптоматики, цефалгичеського синдрому, вираженого астено-

невротичного
синдрому;

3

·
при огляді судово-медичною експертною комісією 20.09.2000
у громадянки ОСОБА_1 є стійкі залишкові явища перенесеної черепно-мозкової
травми у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики, вираженого
астено-невротичного синдрому, двостороннього кохлеарного невриту з
нейросенсорною глухотою на обидва вуха (гострота слуху: шепітна мова з двох
сторін - у раковини, розмовна мова: справа - 4 метри, зліва - 3,5 метри), що
спричинило за собою стійку втрату загальної працездатності у розмірі 20%,
професійної працездатності - у розмірі 30%, в сумі по ст. 4 і 31 „а"
Інструкції МФ №2 від 08.01.1986 року;

·
згідно з висновком ВКК Азовської лікарні Джанкойського
району №1 громадянка ОСОБА_1 за станом свого здоров'я має потребу в
санаторно-курортному лікуванні і слухопротезуванні (арк. с 5-10).

Згідно з довідкою серії МСЄ 3-14 ПЕ №016382 (повторний
огляд 29.08.2001)

позивачеві встановлена третя група інвалідності /арк. с 25/.

Відповідно
до   довідки   серії
КР-10   ОСОБА_6   (повторний
огляд   06.10.2005)

позивачеві встановлена третя група інвалідності по слуху
безстроково /арк. с 120/.

Згідно з Висновком експерта (02.08.2006-17.12.2006),   відповідно до поставлених

питань, експертна комісія прийшла до наступних висновків:

Згідно з висновком експертів №97
від 20.09.2001 ОСОБА_1 (ОСОБА_4) в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що
мала місце 16.06.1998, заподіяні наступні пошкодження: закрита черепно-мозкова
травма у формі струсу головного мозку, закритий перелом кісток носа, забита
рана лобової області. При огляді в комісії МСЕ у вересні 2000 року ОСОБА_1
(ОСОБА_4) встановлена третя група інвалідності за наслідками черепно-мозкової
травми у вигляді двостороннього кохлеарного невриту з нейросенсорною глухотою
на обидва вуха, розсіяної неврологічної симптоматики, цефалгічеського синдрому,
вираженого астено-невротичного синдрому.

Таким чином між заподіяними тілесними ушкодженнями і
встановленням ОСОБА_1 (ОСОБА_4) третій групи інвалідності є прямий причинний
зв'язок.

-     При огляді судово-медичною експертною
комісією 20.09.2000 у громадянки

ОСОБА_1
є стійкі залишкові явища перенесеної черепно-мозкової травми у

вигляді
розсіяної неврологічної симптоматики, вираженого астено-невротичного

синдрому,
двостороннього кохлеарного невриту з нейросенсорною глухотою на

обидва
вуха (шепітна мова з двох сторін - у раковини, розмовна мова: справа - 4

метри,
зліва - 3,5 метри), що спричинило за собою стійку втрату загальної

працездатності
у розмірі 20%, професійної працездатності - у розмірі 30%.

Описані вище ушкодження відносяться до середнього ступеня
тяжкості як такі що призвели за собою тривалий розлад здоров'я так і що
викликали стійку втрату загальної працездатності в розмірі менш ніж на 1/3.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши позивача, оцінивши докази, суд дійшов до висновку,
що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до
положень Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на час звернення з
позовними вимогами до суду) та Цивільного кодексу України (що діє на час
розгляду справи) одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів можуть
бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Майнова шкода може бути відшкодована шляхом стягнення реальних збитків,
упущеної вигоди або іншими способами, зокрема шкода, завдана майну може бути
відшкодована в натурі. Майнова шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди в
розмірі 2870 грн. тому що у справі відсутні докази які підтверджують позовні
вимоги в цей частини.

4

Позивач надала
суду лише листи які свідчать про вартість слухового апарату „Веннатон 130
ДУО" в сумі 1270 грн. і вартість санаторно-курортної путівки в сумі 1600
грн. /арк. с. 12, 13/, але у справі відсутні будь-які документи, які
підтверджують витрати позивача на їх придбання.

Також позивачем
не надано суду жодного доказу завдання її майну внаслідок ДТП, що мале місце
16.06.1998, майнової шкоди.

Суд задовольняє
позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 440 і
Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на час завдання моральної шкоди та
звернення позивача до суду) моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину
або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права,
відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода
заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій
матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.
Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог,
характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань
потерпілого, а також інших негативних наслідків

Аналогічні
положення передбачені і статтями 23, 1167 Цивільного кодексу України (що діє на
час розгляду справи).

Дослідженими у судовому засіданні
доказами у тому числі висновками експертів судом встановлено, що позивачеві в
результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 16.06.1998 з вини
відповідача, заподіяні наступні пошкодження: закрита черепно-мозкова травма у
формі струсу головного мозку, закритий перелом кісток носа, забита рана лобової
області. У вересні 2000 року позивачеві встановлена третя група інвалідності за
наслідками черепно-мозкової травми у вигляді двостороннього кохлеарного невриту
з нейросенсорною глухотою на обидва вуха, розсіяної неврологічної симптоматики,
цефалгічеського синдрому, вираженого астено-невротичного синдрому. Між
заподіяними тілесними ушкодженнями і встановленням позивачеві третій групи
інвалідності є прямий причинний зв'язок У позивача є стійкі залишкові явища перенесеної
черепно-мозкової травми у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики,
вираженого астено-невротичного синдрому, двостороннього кохлеарного невриту з
нейросенсорною глухотою на обидва вуха (шепітна мова з двох сторін - у
раковини, розмовна мова: справа - 4 метри, зліва - 3,5 метри), що спричинило за
собою стійку втрату загальної працездатності у розмірі 20%, професійної
працездатності - у розмірі 30%. Завдані позивачеві ушкодження відносяться до
середнього ступеня тяжкості як такі що призвели за собою тривалий розлад
здоров'я так і що викликали стійку втрату загальної працездатності в розмірі
менш ніж на 1/3.

Відповідно до
Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 розмір
відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру
та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням
інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження
престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану, добровільне- за власною ініціативою чи за зверненням
потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При
цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підставі
наведеного, з урахуванням обсягу та характеру страждань яких зазнав позивач,
ступені тяжкості завданих позивачеві ушкоджень, тривалості розладу здоров'я,
враховуючи стан здоров'я позивача і тяжкість вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках (стійка втрата загальної працездатності у розмірі 20%,
професійної

5

працездатності - у розмірі 30%
тощо), враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд оцінює моральну
шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 5000 грн.

Згідно з пунктом
16 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 до вимог про
відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням відомостей, що не
відповідають дійсності і порочать честь, гідність чи ділову репутацію фізичної
або юридичної особи, згідно з ч.3 ст.7 ЦК застосовується строк позовної
давності в один рік. До вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках,
передбачених трудовим законодавством,- тримісячний строк. До інших вимог про
відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушення особистих
немайнових прав, строки позовної давності відповідно до ст.83 ЦК не застосовуються.

Таким чином суд
не застосовує до позовних вимог про відшкодування моральної шкоди строк
позовної давності, а заява відповідача про пропущенния позивачем строку
позовною давності є необгрунтованою.

Заперечення
відповідача стосовно його не згоди з висновками експерту, суд не приймає до
уваги і вважає їх безпідставними, оскільки висновок експерту робився на
підставі матеріалів справи, які у тому числі містять певні медичні документи, а
саме матеріали справи МСЕК, витяг з історії хвороби Житомирської областної
клиничної лікарні, медичної картки амбулаторного хворого та інші. Клопотань про
повторне призначення експертизи відповідач не заявляв.

Суд стягує з
відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 250 грн. пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди і витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у розмірі 30 грн.

З урахуванням
викладеного, керуючись статтями 10, 60, 61, 88, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.
Позов задовольнити частково.

2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
розмірі 5000 грн.

3.
В решті частини позову відмовити.

4.      Стягнути
з ОСОБА_2 судовий збір в доход держави у розмірі 250 грн.

5.      Стягнути
з ОСОБА_2 на користь Управління Державної судової адміністрації України в
Автономної Республіки Крим витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільних справ по зверненню до Джанкойського міськрайонного суду АРК
у розмірі 30 грн.

Рішення може
бути оскаржено в Апеляційний суд Автономної Республіки Крим через Джанкойський
міськрайонний суд Автономної Республіки Крим шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку, передбаченому частиною 4
статті 295 Цивільного процесуального кодексу України.