АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2092/07                                                     Головуючий
26                                                                      Яценко С. Л.
апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"
27 " листопада 2007 р. колегія судців судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                     Трюхана Г.М.

Суддів                               Сіренка
Ю.В.,  Василенко Л.І.

при секретарі                    Шанауріній
І.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 жовтня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в
порядку спадкування та розділ спадщини,
заслухавши учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,  -

встановила:

ОСОБА_2
в жовтні 2007 року звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ
спадкового майна та визнання за ним права власності в порядку спадкування на
1/5 частину домоволодіння АДРЕСА_1,  яке
залишилось після смерті матері ОСОБА_3.

Ухвалою
Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 жовтня 2007 року між
сторонами визнано мирову угоду. За умовами цієї угоди за ОСОБА_2 визнано право
власності на 2/5 частин будинковолодіння АДРЕСА_1,  що належало померлій АОСОБА_2,  а та протягом чотирьох років в строк до 1
серпня по 1 500 доларів США,  що
еквівалентно 7575 грн. виплачує ОСОБА_1 вартість 1/5 частини цього
будинковолодіння,  а всього 6 000 доларів
США,  що еквівалентно 30 300 грн.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись
на порушення судом норм процесуального права,
порушує питання про скасування ухвали суду та передачу справи до суду
першої інстанції на новий розгляд,
оскільки ухвала суду не відображає дійсних умов мирової угоди,  що викладені у письмовій заяві,  а навпаки встановлює інші умови її виконання.
Зазначені в ухвалі суду умови виконання мирової угоди є для нього вкрай
невигідними та істотно порушують його права та інтереси,  оскільки при укладенні мирової угоди він
розумів,  що позивачка має сплатити йому
15 000 доларів США за належну йому частину у спірному будинковолодінні.

Перевіривши
законність ухвали суду в порядку статті 303 ЦПК України,  судова палата приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає до задоволення
з таких підстав.

Визнаючи
між сторонами мирову угоду,  якою за
ОСОБА_2 визнано право власності на 2/5 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 суд
виходив з того,  що вона не суперечить
закону та не порушує права,  свободи чи
інтереси інших осіб.

Проте,  з таким висновком суду погодитись неможна.

Відповідно
до ч. 1 та ч.5 статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з
метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише
прав та обов'язків сторін та предмета позову. Закриваючи провадження у справі,  суд за клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права,  свободи чи інтереси
інших осіб,  суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

По
справі встановлено,  що сторони є
спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 2/5 частин будинковолодіння АДРЕСА_1.

В поданій до суду письмовій заяві про визнання мирової угоди сторонами
визначений порядок виплати відповідачем на користь позивачки грошової компенсації
у розмірі еквівалентному 6000 доларів США
за належну йому частину спірного будинковолодіння.

Однак,  оскаржувана ухвала суду містить посилання на
те,  що позивачка виплачує відповідачу
протягом чотирьох років в строк до 1 серпня по 1500 доларів США,
що еквівалентно 7575 грн. вартість 1/5 частини
будинковолодіння,  а всього 6000 доларів США,
що еквівалентно 30 300 грн. При цьому,  вказуючи 1 серпня суд не вказав року.

Наведене
свідчить,  що ухвала про визнання мирової
угоди не відображає змісту взаємних поступок зазначених у письмовій заяві
сторін про мирову угоду,  а тому не може
вважатись такою,  що відповідає вимогам
статті 175 ЦПК України і підлягає скасуванню як постановлена з порушенням вимог
закону з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись  ст.
ст.  307; 312; 314;
315 ЦПК України,  колегія суддів судової
палати,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 жовтня 2007 року
скасувати,  а справу направити до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.