overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-1872/07                                                     Головуючий
11, 18                                                                Компанієць
апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7       грудня 2007 р. колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Черкаської області в складі:

Головуючого                    Храпка В.Д.,

Суддів                               Сіренка
Ю.В.,  Василенко Л.І.,

при секретарі                    Федьорко
М. Ю.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі -Банк) на ухвалу
судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2007
року по справі за заявою Банку до ОСОБА_1 про видачу судового наказу,  заслухавши представника Банку,  перевіривши матеріали справи та доводи
заяви,  -

встановила:

Банк
звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1
на його користь заборгованість у розмірі 2298, 56 грн. за кредитним договором
від 1 лютого 2006 року.

Ухвалою
судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2007
року Банку відмовлено у прийнятті зазначеної заяви.

В      апеляційній скарзі Банк,  посилаючись на порушення норм процесуального
права,

порушує питання про скасування ухвали судді та передання питання на новий
розгляд до

суду першої інстанції.

Перевіривши
законність оскаржуваної ухвали судді,
судова палата приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав.

Відповідно
до п.2 ч.1 статті 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу,  якщо із заяви і поданих
документів вбачається спір про право.

Відмовляючи
у прийнятті заяви про видачу судового наказу,
суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того,  що із заяви Банку та поданих документів
вбачається спір про право.

Зокрема,  Банк вимоги своєї заяви обґрунтовує тим,  що боржник не виконує умови укладеного
кредитного договору,  оскільки не сплачує
заборгованість по кредиту та нарахованим відсотках за його користування.

Наведене
свідчить,  що між сторонами існує спір
про право,  який підлягає вирішенню в
позовному провадженні.

2

Зважаючи
на це ухвала судді постановлена відповідно до вимог закону і підстав для її
скасування за наведеними в апеляційній скарзі доводами немає.

Керуючись  ст.
ст.  307; 312; 314; 315 ЦПК
України,  судова палата,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»
відхилити,  а ухвалу судді Смілянського
міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-1877/07                                                     Головуючий
11, 18                                                                Компанієць
апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7      грудня 2007 р. колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Черкаської області в складі:

головуючого                     Храпка В.Д.,

суддів                                Сіренка
Ю.В.,  Василенко Л.І.,

при секретарі                    Федьорко
М. Ю.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі -Банк) на ухвалу
судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2007
року по справі за заявою Банку до ОСОБА_1 про видачу судового наказу,  заслухавши учасників судового розгляду,  перевіривши матеріали справи та доводи
заяви,  -

встановила:

Банк
звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1
на його користь заборгованість у розмірі 2280, 78 грн. за кредитним договором
від 1 червня 2006 року.

Ухвалою
судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2007
року Банку відмовлено у прийнятті зазначеної заяви.

В      апеляційній скарзі Банк,  посилаючись на порушення норм процесуального
права,

порушує питання про скасування ухвали судді та передання питання на новий
розгляд до

суду першої інстанції.

Перевіривши
законність оскаржуваної ухвали судді,
судова палата приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав.

Відповідно
до п.2 ч.1 статті 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу,  якщо із заяви і поданих
документів вбачається спір про право.

Відмовляючи
у прийнятті заяви про видачу судового наказу,
суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того,  що із заяви Банку та поданих документів
вбачається спір про право.

Зокрема,  Банк вимоги своєї заяви обґрунтовує тим,  що боржник не виконує умови укладеного
кредитного договору,  оскільки не сплачує
заборгованість по кредиту та нарахованим відсотках за його користування.

Наведене
свідчить,  що між сторонами існує спір
про право,  який підлягає вирішенню в
позовному провадженні.

2

Зважаючи
на це ухвала судці постановлена відповідно до вимог закону і підстав для її
скасування за наведеними в апеляційній скарзі доводами немає.

Керуючись  ст.  ст.  307; 312; 314; 315 ЦПК України,  судова палата,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»
відхилити,  а ухвалу судді Смілянського
міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-1875/07                                                     Головуючий
11, 18                                                                Компанієць
апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7      грудня 2007 р. колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Черкаської області в складі:

головуючого                     Храпка В.Д.,

суддів                                Сіренка
Ю.В.,  Василенко Л.І.,

при секретарі                    Федьорко
М. Ю.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі -Банк) на ухвалу
судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2007
року по справі за заявою Банку до ОСОБА_1 про видачу судового наказу,  заслухавши представника Банку,  перевіривши матеріали справи та доводи
заяви,  -

встановила:

Банк
звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1на його користь заборгованість у розмірі 2204, 59 грн. за кредитним
договором від 31 травня 2006 року.

Ухвалою
судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2007
року Банку відмовлено у прийнятті зазначеної заяви.

В      апеляційній скарзі Банк,  посилаючись на порушення норм процесуального
права,

порушує питання про скасування ухвали судді та передання питання на новий
розгляд до

суду першої інстанції.

Перевіривши
законність оскаржуваної ухвали судді,
судова палата приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав.

Відповідно
до п.2 ч.1 статті 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу,  якщо із заяви і поданих
документів вбачається спір про право.

Відмовляючи
у прийнятті заяви про видачу судового наказу,
суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того,  що із заяви Банку та поданих документів
вбачається спір про право.

Зокрема,  Банк вимоги своєї заяви обґрунтовує тим,  що боржник не виконує умови укладеного
кредитного договору,  оскільки не сплачує
заборгованість по кредиту та нарахованим відсотках за його користування.

Наведене
свідчить,  що між сторонами існує спір
про право,  який підлягає вирішенню в
позовному провадженні.

2

Зважаючи
на це ухвала судді постановлена відповідно до вимог закону і підстав для її
скасування за наведеними в апеляційній скарзі доводами немає.

Керуючись  ст.
ст.  307; 312; 314; 315 ЦПК
України,  судова палата,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»
відхилити,  а ухвалу судді Смілянського
міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2306 / 07                                                   Головуючий
-5                                                                        Смілянець
апеляційній інстанції Іваненко В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"
10 " грудня 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                     Іваненка В.Д.

суддів                                Корнієнко
Н.В.,  Скіць М. І.

при секретарі                   ШУРЬГА
О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу судді Лисянського районного суду від 12 листопада 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл будинковолодіння, -

встановила:

Ухвалою
судді від 12 листопада 2007 року на підставі п.2 ч.2 ст122 ЦПК України
відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний
поділ будинковолодіння з посиланням на те,
що є набравше законної сили рішення суду,  постановлене у спорі між тими ж сторонами,  про той самий предмет і з тих самих підстав.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність ухвали,  оскільки в рішеннях судів від 1980 та 1997
років вирішувався спір інших сторін,  про
інший предмет та з інших підстав. Просить ухвалу судді скасувати та направити
справу для вирішення питання про прийняття позову.

ОСОБА_2 подала
письмові заперечення проти апеляційної скарги.

Заслухавши
судцю-доповідача,  пояснення представника
позивача,  перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційних скарг,  колегія
судців задовольняє апеляційну скаргу з таких підстав.

Посилання
судді як на підставу відмови у відкритті провадження по справі на рішення судів
від 05 серпня 1980 року та 22 квітня 1997 року є помилковим.  Із копій вказаних рішень вбачається,  що вони постановлені за позовами ОСОБА_1 не
до ОСОБА_2,  а до двох інших різних
відповідачів. Крім того,  в позові
наведені інші підстави стосовно права на ідеальні долі в будинково л о дінні. При
винесенні ухвали суддя цих обставин не врахував і безпідставно відмовив у
відкритті провадження по справі.

Відповідно,
до ч.3  ст. 312 ЦПК України апеляційний
суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої
інстанції,  якщо суд порушив
порядок,  встановлений для його
вирішення.

Керуючись  ст.
ст.  307, 312 ЦПК України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовільнити. Ухвалу судді Лисянського районного суду від 12
листопада 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний
розподіл будинковолодіння - скасувати,  а
справу направити до того ж суду для вирішення питання про прийняття позову до
провадження.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.
Справа 2-1030/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

16.07.
2007р.                                                                              м.
Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі
судді Н.В.Огієнко., при секретарі Безштанківській О.Д., розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
подала до суду заяву, в якій вказує, що вона з відповідачем  знаходиться з 2001 року в зареєстрованому
шлюбі.

Від даного шлюбу
вони мають дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2.

На
теперішній час шлюбні відносини з відповідачем припинені, діти знаходиться на
її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на їх утримання добровільно не
надає, тому позивачка прохає суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на
утримання дітей у розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку та доходів
щомісячно до досягнення їх повноліття.

У судовому
засіданні позивачка уточнила позовні вимоги і просить суд стягнути з
відповідача аліменти в розмірі 100грн на її утримання до досягнення дітей 3-х
річного віку. Відповідач  не заперечує
проти позовних вимог.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд,
вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав: згідно свідоцтв про народження ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4.,ІНФОРМАЦІЯ_2. - відповідач є їх батьком, згідно ст.180
СК України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття.

Згідно ст..84 СК України
дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька
дитини до досягнення дитиною 3-х річного віку.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,57-60,192,196, 208-209,213-215,218 ЦПК України,
ст.ст.84,181,182,183,184,191 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш ИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання у розмірі 100 грн. із всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з
27.06.2006р. по 22.03.2009р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2. аліменти у розмірі 1/3 частину із
всіх видів заробітку щомісячно до досягнення їх повноліття, починаючи з
27.06.2007р.

Стягнути з
ОСОБА_2 в доход держави держмито у сумі 51 грн.

Стягнути
з ОСОБА_2  судовий збір на інформаційно
-технічне забезпечення судового процесу в сумі
7,50 грн.

На дане рішення
може подано заяву на оскарження протягом 10 діб та апеляційна скарга протягом
20 діб після подання заяви на оскарження рішення до апеляційного суду
Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області.
Справа № 2-1144/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                   УКРАЇНИ

01.08.2007р.                                                                                                         м.
Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді
Огієнко Н.В., при секретарі Сабалдашній А.В. розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулась до суду з заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1помер
її чоловік - ОСОБА_4. Після його смерті залишилось спадкове майно,
домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4, є позивачка і
відповідачі -діти померлого.

В належний по закону шестимісячний
термін позивачка подала заяву на прийняття
спадщини    після    смерті
чоловіка    в    держноткантору. Відповідачі заяву не подали
і бажають долю в спадщині, яка належить їм передати на користь позивачки. Інших
спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає.

В спадковому
будинку позивачка проживає з 06.10.1979 року, дня вступу в шлюб з її чоловіком.

Прохає суд визнати за нею право власності на спадкове майно -будинок № 1,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка у судовому засіданні наполягає на своїх позовних вимогах, прохає
їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2. не заперечує проти позовних вимог позивача.

Відповідач ОСОБА_4. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву де
просить справу розглядати без нього, позов визнають в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд,            вивчивши   матеріали
справи,   вважає,   що
позов   підлягає

задоволенню з
наступних обставин:

-    згідно
свідоцтва про смерть - ОСОБА_4 помер

ІНФОРМАЦІЯ_1./а.с. № 12/

згідно   свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 ОСОБА_1. є

дружиною
ОСОБА_4/ а. с. № 8/

-    згідно довідки
№ 551 від 25.07.2007р. власником будинку, що

розташований за адресою: АДРЕСА_1є ОСОБА_4./а. с № 9/

На
підставі вищесказаного, керуючись 10,11,209,212,214-215,218, ЦПК України,
ст.ст. 1216 ,1220, 1222,1223,1258 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на спадщину -будинокАДРЕСА_1, яка залишилась після
смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На дане рішення може подано заяву на оскарження протягом 10 діб та
апеляційна скарга протягом 20 діб після подання заяви на оскарження рішення до
апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд
Запорізької області.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
9 кв-744 2007 p.                                            Головуючий
5                                                                             Жаворонок В.П.
апеляційній інстанції
Доповідач в касаційній інстанції Магда Л.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
листопада 2007 р.                                                                                                  м.  Черкаси

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
у складі суддів

Вініченка Б.Б. ЮвшинаВ.І. Магди Л.Ф.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Тростянецького районного суду Сумської області від 28 грудня 2005 р. і ухвалу
апеляційного суду Сумської області від 21 лютого 2006 р. по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  третя особа
Виконавчий комітет Тростянецької міської ради,
про визначення місця проживання дитини з нею,  вивчивши матеріали справи,

встановила:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,
третя особа Виконавчий комітет Тростянецької міської ради,  про визначення місця проживання дитини з нею.

Рішенням
Тростянецького районного суду Сумської області від 28 грудня 2005 p.,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 21 лютого 2006 р.
в задоволенні позову відмовлено,
визначено місце проживання сина сторін ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_3

В
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та направити справу
на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неповне з'ясування судами обставин справи,  невірну оцінку зібраних доказів,  неправильне
застосування   норм   матеріального   права
та   порушення   норм

процесуального
права.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права,  порушення норм процесуального права.

Згідно
зі  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи,  що рішення судів ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,  а
також відсутні передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновки судів не спростовують.

Керуючись
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України»
щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 р.,
ст.   ст.  332,  336 ЦПК
України,  колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тростянецького районного суду Сумської області від 28 грудня 2005 р. та ухвалу
Апеляційного суду Сумської області від 21 лютого 2006 р. залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.
Справа № 22Ц-1812      Головуючий в 1 інстанції Муранова І.B.
41                       Доповідач в 2
інстанції Юровська Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
листопада 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого
Юровської Г.В.,

суддів Суханової
Є.М. ,  Данілова О.М.

при секретарі
Шабалі О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 21 лютого 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  третя особа - ОСОБА_3,  про визнання договору купівлі-продажу
житлового будинку недійсним.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,  колегія суддів

встановила:

Рішенням
Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа -ОСОБА_3,  про
визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду,  ухвалити нове рішення,  яким задовольнити її позовні вимоги,  посилаючись на порушення вимог матеріального
та процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до вимог  ст. 235 ЦК України удаваним
є правочин,  який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину,  який вонби
насправді вчинили. Якщо буде встановлено,
що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину,  який сторони насправді вчинили.

Судом
першої інстанції встановлено,  між
сторонами 28 січня 2005 року був укладений договір купівлі-продажу жилого
будинку

АДРЕСА_1,  посвідчений приватним нотаріусом
Бориспільського міського нотаріального округу Шакодько О.П. Посилання позивачки
на недійсність цього договору як удаваного,
оскільки фактично укладався договір застави будинку,  а гроші передавались ОСОБА_2 не як плата за
будинок,  а в борг,  не знайшли свого підтвердження,  не визнаються відповідачкою,  спростовуються текстом договору,  підписаним сторонами,  будь-яких належних доказів в обґрунтування
своїх доводів позивачка суду не представила.

За таких
обставин суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і
процесуального права,  колегія суддів
вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду без
зміни.

Доводи
апеляційної скарги є обґрунтованими і такими,
що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст. 307,  308 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  рішення
Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2007 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до

Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту
її

проголошення.