АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД    ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа №
22 - 8441/2007 рік                             Головуючий
в 1-й інстанції  Слоквенко Г.П.
19                                                        Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10"
грудня 2007 року.                                                                       м.  Дніпропетровськ

Колегія       суддів
судової   палати   у
цивільних   справах   Апеляційного       суду Дніпропетровської області  у складі:

головуючого    судді - Рудь В.В.,

суддів                   - Ремеза В.А.,  Осіяна О.М. ,

при
секретарі                - Панченко Д.Б.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на
рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня
2007 року за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди,  -

встановила:

Рішенням
Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2007 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду,  та задоволення позову,  оскільки суд не врахував всі обставини у
справі,  а саме доведеність вини
відповідача щодо скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди. Наявність у
матеріалах справи достатніх доказів про причинний зв'язок між порушеннями
правил дорожнього руху та отриманими пошкодженнями неповнолітньою ОСОБА_2. Такі
ж докази суду надані щодо пошкодженого та втраченого майна,  речей потерпілої,  витрат на її лікування,  та крім того наслідків,  до яких привело травмування потерпілої. Також
суд був не об'єктивним при розгляді справи,
що призвело до неправильного рішення.

Перевіривши
матеріали справи,  законність і
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог,  колегія суддів,  вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково,  а рішення суду необхідно скасувати із
наступних підстав.

Приймаючи
рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_2. до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди,  суд першої інстанції виходив із того,  що відповідно до постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від 10.10.2006 року (а.с. 12),  08.10.2006 року о 18 годині 15 хвилин,  водій ОСОБА_3,  керуючи автомобілем "ДЕУ
СЕНС",  д/н НОМЕР_1 в
смт.  Солоне на перехресті вулиць
Шевченко та Гагаріна,  не виконав вимогу
п.16.11 ПДР України (рухаючись по другорядній дорозі не уступив дорогу транспортному
засобу,  який наближався до перехрестя по
головній дорозі) ,  внаслідок чого скоїв
зіткнення з мопедом "СУЗУКІ" під керуванням ОСОБА_2. Вказаною
постановою в порушенні кримінальної справи було

2

відмовлено за
відсутністю складу злочину внаслідок малозначності..

Суд
посилався на те,  що згідно п.1 ч.1  ст. 1188 ЦК України,
шкода,  завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах,
а саме: шкода,  завдана одній
особі з вини іншої особи,  відшкодовується
винною особою. Оскільки,  підставою для
відшкодування шкоди є наявність вини,  то
суд вказавши на відсутність адміністративної справи,  відносно відповідача за фактом скоєння
08.10.2006 року ДТП в смт.  Солоне,  та врахувавши,  що в порушенні кримінальної справи було
відмовлено,  зробив висновок про те,  що винність відповідача не підтверджена,  у відповідності до вимог п.3  ст. 10,
ч.3  ст. 61 ЦПК України.

Крім
того суд вказував на те,  що сторонам
було роз'яснено право заявити клопотання про призначення експертизи,  згідно вимог
ст. 143 ЦПК України. Оскільки,
від призначення експертизи сторони відмовились,  просили розглядати справу на підставі наданих
доказів,  то це і було однією із причин
для висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Але із
такими висновками суду погодитись не можна,
оскільки суд першої інстанції не встановив всі обставини у справі,  не врахував наявні докази,  та не визначився із особами,  які повинні брати участь у справі.

Як
вбачається із матеріалів справи Солонянським РВ УМВС України у
Дніпропетровській області прийнята

Постанова
про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.10.2006 року,  в якій вказано на винні дії ОСОБА_3 у
спричиненні ДТП,  але за відсутності
даних про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень,
спричинених неповнолітній ОСОБА_2.,
не було підстав для порушення кримінальної справи. Вказана

Постанова
сторонам відома,  але ніким не оскаржена.

Сторони
надали суду копії різних документів та інших письмових доказів,  достовірність яких суд не перевіряв належним
чином.

Згідно
копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля ДЕУ
СЕНС,  реєстраційний номер НОМЕР_1,
яким управляв в момент скоєння ДТП ОСОБА_3,  є ОСОБА_4 (а.с. 104),  але вказаній обставин суд не приділив належної
уваги.

Тобто,  розглядаючи спір суд не з'ясував всіх
осіб,  які повинні брати участь у
справі,  та не вирішив питання про
залучення їх до участі у справі,
відповідно до вимог  ст.  33 ЦПК України.

Таким
чином,  суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб,  які не брали участі у
справі,  що відповідно до вимог п.4
ч.1  ст. 3П ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду та передачі справи на новий розгляд.

При
новому розгляді справи суду необхідно повно та всебічно дослідити обставини у справі,  надані докази,  та на підставі вимог закону прийняти
обґрунтоване рішення.

Керуючись  ст.
307,  п.4 ч.1  ст. 311, 315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2007 року
скасувати,  а справу направити на новий
розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців
з моменту її проголошення.