Справа № 2-250/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

24
вересня 2007року.
Савранськийрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді                                     Прібилова В.М. ,

при
секретарі                                                 Ревенко
Г.А.,

за
участю адвоката                                        ОСОБА_1,  -

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Саврань справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 1904 грн.,

встановив:

ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 1904
грн.,  в рахунок відшкодування незаконно
отриманого доходу та судових витрат по справі.

На
обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2в позовній заяві вказав,  що він є власником земельної ділянки площею
2, 071 га,  яка розташована на території
Полянецької сільської ради Савранського району Одеської області,  масив 14 ділянка 13. Вказана земельна ділянка
передана йому у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського
виробництва,  на підставі рішення сесії
23-го скликання Полянецької сільської ради народних депутатів № 155/1 від 6
липня 2001 року. На земельну ділянку передану позивачеві у приватну власність
був виготовлений державний акт на право приватної власності на землю серії
ІП-ОД № 023942,  зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право приватної власності на землю за № 26 від 23
серпня 2001 року. Зазначена земельна ділянка межує з земельними ділянками
загального користування без виді­лення межі в натурі. Із земельної
ділянки,  належної ОСОБА_2 ,  ним був виораний 1 га. землі під пар. ОСОБА_3
без дозволу позивача,  самовільно захватив
його земельну ділянку,  виорану під пар і
засіяв її пшеницею,  яку потім виростив і
скосив. Про факт незаконного захвата землі ОСОБА_2 неодноразово звертався зі
скаргою в Савранський РВ ГУМВС України та Полянецьку сільську раду Савранського
району,  на що ними були складені
відповідно відмовний матеріал та акти. Позивача запевняли,  що він має право на отримання врожаю з його
земельної ділянки,  незаконно засіяної
відповідачем.  Однак,  ОСОБА_3 сам зібрав врожай і не компенсував
позивачеві збитки понесені,  в результаті
незаконного захвата його землі.

Згідно
довідки відділу статистики у Савранському районі станом на 1 серпня 2006 року
врожайність озимої пшениці становить 27,2 % з одного гектара землі. Відповідно
до довідки Савранського кооперативного ринку вартість одного кг. пшениці
складає 0, 70 грн.

Позивач
просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь 1904 грн.,  в рахунок відшкодування незаконно отриманих
доходів та судові витрати по справі у сумі 81 грн. і витрати на послуги
адвоката у сумі 100 гривень.

Представник
позивача ОСОБА_4,  діюча на підставі
доручення №361 від 28 листопада 2006 року,
в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги ОСОБА_2

Відповідач
в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2
не визнав і пояснив,  що вказана
земельна ділянка була виділена ОСОБА_2, коли ним вже було засіяно поле
загального користування. Це було єдиним полем,
яке він засіває вже чотири роки. Раніше вказану землю вони обробляли
разом з позивачем, який потім відділився. Також відповідач пояснив,  що він усно звертався з прохання у відділ
земельних ресурсів,  щоб узаконити
вказане поле,  на що йому дали дозвіл на
користування ним. Відповідачу не було відомо,
що вказана земельна ділянка була виділена позивачу,  ОСОБА_2 до нього не підходив і не повідомив
його про те,  що вказана земельна ділянка
виділена йо-

2

му. Державного
акта на вказану земельну ділянку у ОСОБА_3 немає,  але її три роки ніхто не обробляв,  тому він її засіяв. Також відповідач не бачив
те,  що були виставленні межові знаки.

Свідок
ОСОБА_5, який працює міжрайонним державним інспектором в судовому засіданні
пояснив,  що був дзвінок до інспекції
проте,  що ОСОБА_3 незаконно зайняв
землю. Літом 2006 року ним був здійснений виїзд в с.  Полянецьке Савранського району,  викликані сторони і було встановлено,  що ОСОБА_3 зайняв залуженні землі,  межових знаків не було,  установити їх не було можливості,  у зв'язку з чим відповідача було притягнуто
до адміністративної відповідальності,
Танасійчук свою вину визнав,
протокол підписав. ОСОБА_2пред'явив державний акт,  на підставі якого йому виділено земельний
(пай) на залуженій землі,  масив той
же,  але межові знаки відсутні. Межові
знаки встановлює лише проектний інститут,
який розташований в м.  Одеса.
ОСОБА_3 було запропоновано добровільно розрахуватися з ОСОБА_2,  але він відмовився.

Свідок
ОСОБА_6,  яка працює землевпорядником
Полянецької сільської ради Савранського району в судовому засіданні
пояснила,  що від ОСОБА_2  була скарга про незаконний захват його
земельної ділянки ОСОБА_3 Вказані землі були залужені і виорані
відповідачем.  Виїжджали представники
проектного інституту,  перевіряли
земельну ділянку в натурі,  та встановили
межові знаки повторно,  земельна ділянка
належить ОСОБА_2  Коли земельну ділянку
ОСОБА_2  засівав ОСОБА_3 її ніхто не
викликав. Межові знаки встановлює лише проектний інститут м.  Одеси. Також,
ОСОБА_6  підтвердила той факт,  що коли ОСОБА_3 засівав поле і земельну
ділянку,  яка належить ОСОБА_2  межові знаки були.

Свідок
ОСОБА_7,  який працює начальником
земельного відділу у Савранському районі в судовому засіданні пояснив,  що відповідно до державного акта ОСОБА_2  належить земельна ділянка площею 2, 071 га,  яка розташована на території Полянецької
сільської ради Савранського району Одеської області,  масив 14 ділянка 13. Вказана земельна ділянка
була виділена в натурі і всю роботу по виготовленню державного акта та
встановленню межових знаків виконував проектний інститут м.  Одеса. ОСОБА_3 не мав законного права
засівати вказану землю,  він незаконно її
обробив і податків не сплачував.

Вислухавши
представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи,  допитавши свідків,  суд вважає,
що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Встановлено,
що ОСОБА_2є власником земельної ділянки площею 2,071 га,  яка розташована на території Полянецької
сільської ради Савранського району Одеської області,  масив 14 ділянка 13. Вказана земельна ділянка
передана йому у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського
виробництва, на підставі рішення сесії 23-го скликання Полянецької сільської
ради народних депутатів № 155/1 від 6 липня 2001 року. На земельну ділянку
передану позивачеві у приватну власність був виготовлений державний акт на
право приватної власності на землю серії ІП-ОД № 023942,  зареєстрований в Книзі записів державних
актів на право приватної власності на землю за № 26 від 23 серпня 2001 року.
Зазначена земельна ділянка межує з земельними ділянками загального користування
без виділення межі в натурі. Із земельної ділянки,  належної ОСОБА_2,  ним був виораний 1 га. землі під пар. ОСОБА_3
без дозволу позивача,  самовільно
захватив його земельну ділянку,  виорану
під пар і засіяв її пшеницею,  яку потім
виростив і скосив. До даного часу ОСОБА_3 не компенсував позивачеві збитки
понесені,  в результаті незаконного
захвата його землі. Згідно довідки відділу статистики у Савранському районі
станом на 1 серпня 2006 року врожайність озимої пшениці становить 27, 2 % з
одного гектара землі. Відповідно до довідки Савранського кооперативного ринку
вартість одного кг. пшениці складає 0, 70 грн. Вказане підтверджується: копією
державного акта на право приватної власності на землю (а. с.  6),
копією постанови про відмову в порушенні кримінальної справи (а. с.  8),
актом від 4 серпня 2006 року (а. с.
9),

3

копією довідки
відділу статистики у Савранському районі (а. с.
10),  копією довідки Савранського
кооперативного ринку (а. с.  11),  копією акта від 24 серпня 2007 року (а.
с.  18).

На підставі
викладеного,  керуючись статтями
386,  390 України,  статтями 10,
45,  60,  112,
213,  215,  218 ЦПК України,  -

вирішив:

Позов ОСОБА_2
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1904 гривні,
в рахунок відшкодування незаконно отриманого доходу.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 51 гривень,
в рахунок відшкодування витрат,
понесених в зв'язку зі сплатою державного мита,  30 гривень,
в зв'язку зі сплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи та 100 гривень,
сплачених на допомогу адвоката при зверненні до суду.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження через суд,  що постановив
рішення.