overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №2- 1986/2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

31
серпня 2007 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Слурденко О.І.,  при
секретарі Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу
зареєстрованого 15.05.1971 року Малинівським селищним ЗАГС Чугуївського району
Харківської області,  актовий запис №37.

Від
шлюбу мають одну дитину доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 інваліда першої групи з
дитинства.

Позивачка
наполягає на розірванні шлюбу з тих підстав,
що шлюбні відносини між ними припинені з 1983 року. З цього року
проживають окремо,  вона сама утримує
доньку та піклується про неї. Відповідач має другу жінку з якою проживає по
наступний час.  Тому між ними давно
втрачене почуття любові та взаємоповаги. Майнового спору між ними немає.
Просить суд розірвати шлюб,  що
відповідає їхнім взаємним інтересам.

Позивач
позов визнав та не заперечував проти розірванню шлюбу,  вказуючи на те,  що вини дійсно не проживають спільно з 1983
року,  сім'ї не існує вже тривалий час.

Заслухавши
сторони,  дослідивши матеріали
справи,  суд надходить до наступного.

У
відповідності до ч.1  ст. 110 Сімейного
Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя і тоді суд відповідно  ст. 112
СК України з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітніх дітей,  дитини-інваліда та інші обставини життя
подружжя. При встановлені таких обставин,
при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного із них,  інтересам їхніх
дітей,  що мають істотне значення,  суд постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Між
сторонами давно втрачене почуття любові та взаємоповаги,  понад двадцять років вони проживають окремо
припинивши шлюбні стосунки,  спільна
дитина проживає разом з матір'ю,  у
позивача є друга жінка з якою він проживає по наступний час,  таким чином причини розірвання шлюбу
об'єктивні,  подальше спільне життя
подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 209, 212-215 ЦПК
України,   ст.  ст.
110, 112 Сімейного Кодексу України,
суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 15.05.1971 року Малинівським селищним ЗАГС
Чугуївського району Харківської області,
актовий запис №37 - розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 державне мито в доход
держави в сумі 17 гривень,  а
ОСОБА_1  від сплати держмита звільнити.

Рішення
може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подачею після
цього протягом 20 днів апеляції або у порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.
копія Справа №2-4822007
РІШЕННЯ

Іменем    України

15
серпня 2007 року               Кагарлицький
районний суд Київської області у складі:

головуючого
судді                                                 Кириченко В.І.

при
секретарі                                                         Марчук
Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1до
Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області,  3-я особа без самостійних вимог про визнання
права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач
ОСОБА_1  просила суд визнати за нею право
приватної власності на житловий будинок та господарські споруди вартістю 59120
грн,  що розташовані по АДРЕСА_1

Мотивувала
це тим,  що вказане нерухоме майно
належить її померлому ІНФОРМАЦІЯ_1. чоловіку ОСОБА_2і вона прийняла спадщину
після смерті одна як спадкоємець 1 черги за законом,  але в нотаріальному порядку не може отримати
свідоцтва про право власності на спадкове майно,  так як за життя чоловіка не отримував
правовстановлюючий документ на майно та не провів державну реєстрацію прав на
нерухомість.

Представник
Черняхівської с/р пояснив,  що с/р не
оспорювала право позивача на спадкове майно.

Представник
Кагарлицького БТІ не з»явився. Позов слід задоволити.

Судом
встановлені вказані вище обставини на які посилалась позивач,  обґрунтовуючи позов,  що підтверджуються записами в свідоцтві про
одруження позивача,  про смерть ОСОБА_2
,  записами в техпаспорті на будинок про
склад,  рік побудови та вартість майна,  повідомленням Кагарлицької райдержнотконтори
від 18.07.2007р. № 990 про те,  що одна
позивач подала заяву про прийняття спадщини,
довідкою виконкому Черняхівської с/р від30.05.2007р. про належність
нерухомого майна ОСОБА_2

А тому
на підставі  ст. . ст.  529,
549 ч. 1 п. 1,  561 ЦК України
(1963р.),   ст. . 182,  392 ЦК
України,  суд вважає,  що за позивачем слід визнати право приватної
власності на вказане вище нерухоме майно власником якого був ОСОБА_2 ,  як за спадкоємцем 1 черги за законом який
один прийняв спадщину. Тому позов задоволено.

Також
судом встановлено,  що Черняхівська с/р
не оспорювала прав позивача на спадкове майно ,
а тому відповідно до  ст. . 88 ЦПК України судові витрати з ср
не стягуються.

Керуючись  ст.
ст.  529,  549 ч. 1 п. 1,  561 ЦК
України,   ст.  ст.
182,  392 ЦК України,   ст.
ст.  10,  60, 212 ЦПК України,  суд -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати
за ОСОБА_1право приватної власності на житловий будинок та господарські споруди
вартістю 59120 грн. згідно даних техпаспорта
від 23.03.2007 p.,  що розташовані по АДРЕСА_1

Заява
про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили відповідно до
ст. 223 ЦПК України.
Справа №2-2558-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

03
жовтня 2007 року                                                                  м.
Київ

Святошинський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого                    Миколаєць І.Ю.

при
секретарі                   Співакову І.І.

за
участю позивачки       ОСОБА_1

відповідача                       ОСОБА_2

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
цивільну   справу   за
позовом

ОСОБА_1   до
ОСОБА_2   про

розірвання
шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом у якому просить шлюб,  зареєстрований 05.11.1989 року Закусилівською
сільською радою Народичіського району Житомирській області із ОСОБА_2  розірвати,
посилаючись на безвідповідальну поведінку відповідача у сімейних
стосунках,  що виявилася у застосуванні
фізичної сили до неї,  сварках,  ухиленні від сімейних та батьківських
обов"язків. Мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2

У
судовому засіданні позивачка позов підтримала. Подальше спільне життя з
відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим.  Рішення продумане позивачкою та остаточне.

Відповідач
позов визнав та пояснив,  що дійсно
шлюбні стосунки не підтримуються,
спільне господарство не ведеться,
у сім'ї склалися напружені стосунки. Проживають окремо,  спільного бюджету не мають. Заперечує
можливість примирення з позивачкою і просить розірвати шлюб. Спору щодо майна,  що є спільною сумісною власністю немає.
Витрати при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу просить покласти на нього.

Відповідно
до  ст. 110 Сімейного Кодексу України
позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно
до  ст. 112 Сімейного Кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них,  інтересам їхньої
дитини,  що мають істотне значення.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 05.11.1989 р. та мають спільних дітей ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2 На даний час позивачка та
відповідач хоча і проживають у одному помешканні,  спільного господарства не ведуть,  не підтримують сімейно-шлюбні стосунки і
мають окремий бюджет.

За таких
обставин суд дійшов висновку,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам
позивачки.

На підставі викладеного та керуючись
ст.  ст. 110-112 Сімейного Кодексу
України,   ст.  ст.
10, 57, 60, 174,  209,  213-215,
218,  292,  294 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1,  зареєстрований
05.11.1989 року Закусилівською сільською радою Народичіського району
Житомирській області (актовий запис № 7) розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_217 грн. на користь
держави,  ОСОБА_1 від витрат звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційному суді м. Києва через районний суд шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.
РІШЕННЯ

№ 2-2967-1/07

Іменем     України

02
жовтня  2007 року Святошинський
районний   суд м.  Києва

в складі
головуючого судді                         Петренко
Н.О.

при
секретарі                                                Савченко Т.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
, -

встановив:

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.08.1986 року. Від шлюбу   мають неповнолітню доньку
ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1народження та сина ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_2народження.

ОСОБА_1
звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , мотивуючи
свої позовні вимоги тим,  що сімейне
життя склалося невдало по причині того,
що між ними склалися негативні стосунки,
постійні конфлікти,  різні погляди
на життя,  на виховання дітей. Внаслідок
чого сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 2000 року,  ведуть окреме господарство,  мають окремий бюджет,  до примирення не прагнуть,  просить шлюб розірвати.

В судовому
засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги за вищевикладеними
обставинами та просить їх задовольнити,
шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позов визнала в повному
обсязі. Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
вважаю,  що позов про розірвання
шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
112 СК України шлюб розривається,
якщо судом буде встановлено,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них,  що мають істотне значення.

В
судовому засіданні достовірно встановлено,
що між сторонами склалися негативні стосунки,  оскільки сторони по справі мають різні
погляди на життя,  різні вподобання,  внаслідок чого між подружжям не підтримуються
сімейно-шлюбні стосунки ,  сторони по
справі мають кожен свій бюджет,  не
ведуть спільного господарства,
проживають окремо,  їх сім"я
повністю розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам
подружжя.

На   підставі
викладеного   та   керуючись
ст.  ст.    112
СК   України,   ст.
ст. 10, 11, 60, 212-215,  ЦПК
України суд, -

вирішив:

Позов про
розірвання шлюбу задовольнити .

Шлюб,  зареєстрований 29.08.1986 року,  актовий запис №4500 у Палаці реєстрації
шлюбів і новонароджених м.  Києва між
ОСОБА_1та ОСОБА_2розірвати.

При
оформленні розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути державне мито в бюджет
держави з ОСОБА_1в розмірі 17 гривень,
ОСОБА_2- від сплати витрат звільнити.

Заява
про  апеляційне оскарження рішення суду
може бути подана

протягом
10 днів з моменту проголошення рішення. Апеляційна скарга на

рішення
суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне

оскарження.
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

24
вересня 2007 року                                                                  м.
Київ

Святошинський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого                    Миколаєць І.Ю.

при
секретарі                   Бахтіній CO.

за
участю позивачки       ОСОБА_1

відповідача                       ОСОБА_2

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
цивільну   справу   за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання

шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_13вернулась до
суду з позовом у якому просить шлюб,
зареєстрований 18.08.1989 року Палацом реєстрації шлюбів та
новонароджених,  м. Київ із ОСОБА_2
розірвати,  посилаючись на те,  що останні три роки вони з відповідачем не
проживають разом,  з цього часу спільне
господарство не ведуть,  та не
підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Мають неповнолітню доньку ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1

У
судовому засіданні позивачка позов підтримала. Подальше спільне життя з
відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим.  Рішення продумане позивачкою та остаточне.
Витрати при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу просить покласти на
відповідача.

Відповідач
позов визнав та пояснив,  що дійсно
шлюбні стосунки не підтримуються,
спільне господарство не ведеться на протязі трьох років. Проживають
окремо,  спільного бюджету не мають.
Заперечує можливість примирення з позивачкою і просить розірвати шлюб. Спору
щодо майна,  що є спільною сумісною
власністю немає.

Відповідно
до  ст. 110 Сімейного Кодексу України
позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно
до  ст. 112 Сімейного Кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них,  інтересам їхньої
дитини,  що мають істотне значення.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 18.08.1989 р. та мають спільну дитину ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1 На даний час позивачка та
відповідач проживають окремо,  не ведуть
спільного господарства,  не підтримують
сімейно-шлюбні стосунки і мають окремий бюджет.

За таких
обставин суд дійшов висновку,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам
позивачки.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст. 110-112 Сімейного Кодексу
України,   ст.  ст.
10, 57, 60,  174,  209,
213-215,  218,  292,
294 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_2та ОСОБА_1зареєстрований
18.08.1989 року Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених,  м. Київ (актовий запис № 4275) розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_217 грн. на користь
держави,  ОСОБА_1 від витрат звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційному суді м. Києва через районний суд шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.
Справа №2о-325/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27.09.2007р.        Кіровський райсуд м.  Кіровограда в складі:

головуючого
судді        - Галагана О.В.,

при
секретарі                                          -
Бібіковій Г.С, .

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності
правовстановлюючого документа,  -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця
звернулась до суду із заявою в якій просить встановити,  що договір купівлі-продажу
домоволодіння,  розташованого
АДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
від 2 грудня 1989 року,  належить
ОСОБА_1. Зазначена помилка в прізвищі не дозволяє подальшому оформленню
земельної ділянки,  розташованої за цією
ж адресою.

ОСОБА_1
в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги у повному обсязі.

Заслухавши
пояснення заявниці,  дослідивши матеріали
справи суд вважає за можливе заяву задовольнити.

Судом
встановлено,  що 2 грудня 1989 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу будинку з надвірними
будівлями,  розташованого в по АДРЕСА_1,  зареєстрованого в реєстрі під №3972 та
записаного в реєстрову книгу Кіровоградського ООБТІ 29.12.1989року під №
16838/40.

Належність
зазначеного договору саме ОСОБА_1,
підтверджується зібраними по справі документами.

Так,  у Державному акті від 11.03.1996 року на
право приватної власності на землю,
розташованої АДРЕСА_1,  зазначено
прізвища,  як ОСОБА_3 так і ОСОБА_1(а.с.
7). Також,  в довідці виданій ОСОБА_3 про
реєстрацію шлюбу 18.10.1961 року,
Центральним відділом РАЦС Кіровоградського облуправління юстиції,  актовий запис №1332,  зазначено,
що після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 їй присвоєно прізвищем ОСОБА_4(а.с.
8).

2

В
паспорті,  виданого 24.11.2005року
Кіровським ВМ Кіровоградського MB УМВС України в області на ім'я ОСОБА_1,  місцем проживання АДРЕСА_1. Крім того,  в паспорті російською „ОСОБА_1" збігається з
записом Кіровоградського ООБТІ „ОСОБА_1",  зробленим 29.12.1989року російською мовою у
реєстраційному запису на договорі купівлі-продажу про право особистої власності
домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 6).

При вирішенні
справи судом приймаються до уваги оглянуті в судовому засіданні домова книга та
витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно,  копії яких долучені до матеріалів справи.

Оскільки,  підтвердження факту належності домоволодіння
АДРЕСА_1 ОСОБА_1,  знайшло своє
підтвердження при розгляді справи,  то є
всі підстави вважати,  що саме їй
належить договір купівлі-продажу,
укладений між ОСОБА_1,  та ОСОБА_2
від 2 грудня 1989 року та зареєстрований в реєстрі №3972.

Керуючись  ст.
ст.  213-215,  256 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Заяву
задовольнити.

Встановити
факт,  що договір купівлі-продажу
укладений між,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 02
грудня 1989 року №3972,  належить
ОСОБА_1.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.
Справа № 2-
Рішення

Іменем    України

01
жовтня 2007 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

у
складі: головуючого Загребі І.В.

при
секретарі                 Бадяновій Н.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на
те,  що з відповідачем вони перебувають у
шлюбі,  зареєстрованому 23 лютого 1975
року у сільській раді Арцизського району Одеської області,  актовий запис № 13,  від якого мають доньку ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачем припинили
спільне проживання у січні 2000 року так,
як,  часто виникали сварки,  та оскільки мають різні погляди на сімейне
життя. Тому просить суд розірвати між ними шлюб,  витрати по отриманню свідоцтва про розірвання
шлюбу просить покласти на себе.

Позивачка
у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі,  пославшись на обставини,  викладені у позовній заяві.

Відповідач
у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив,  що дійсно з позивачкою припинили шлюбні
відносини у вересні 1995 року,  мають від
шлюбу доньку,  однак на примирення не
згодний та не заперечує проти розірвання шлюбу.

Заслухавши
сторони,  дослідивши матеріали справи суд
вважає,  що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню.

Так,  сторони зареєстрували шлюб 23 лютого 1975
року у сільській раді Арцизського району Одеської області,  актовий запис № 13,  що підтверджується свідоцтвом про укладення
шлюбу (а. с.  4). Від шлюбу мають
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  що підтверджується копією свідоцтва про
народження( а. с.  5). На протязі
тривалого строку сторони не проживають,
на примирення сторони не згодні,
наполягають на розірванні шлюбу. За даних обставин шлюб підлягає
розірванню так,  як подальше спільне
проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного
з подружжя та їхньої дитини.

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу витрати покласти на позивачку,  так як вона є ініціатором розірвання шлюбу.

На
підставі вищевикладеного та керуючись
ст.  ст.  105 ч.3,
112 СК України,   ст.  ст.
214,  215 ЦПК України,  -

ВИРІШИВ:

Шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  зареєстрований 23
лютого 1975 року у сільській раді Арцизського району Одеської області,  актовий запис № 13,  розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
державне мито в сумі 17 (сімнадцять) гривень,
звільнивши від витрат ОСОБА_2.

Рішення
Кіровського районного суду м.  Кіровограда
може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 20
днів після подачі заяви про апеляційне оскарження,  яка повинна бути подана протягом десяти днів
з дня проголошення рішення.
справа М 2-3517/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

18
вересня 2007 року Кіровський районний суд м.
Кіровограда Кіровоградської області в складі:

головуючого
- судді                                                     Черненко
І. В.

при
секретарі                                                                Гуйван
О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.  Кіровограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів в розмірі 'А частини
заробітку відповідача на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,  матір»ю якого є є відповідачка.
Зазначила,  що рішенням виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради №811 від 12.07.2006 року її призначено
опікуном над малолітнім онуком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,  матір якого в даний час відбуває покарання в
місцях позбавлення волі. Неповнолітній онук перебуває на її утриманні.

Допитана у
встановленому порядку відповідачка позов визнала повністю.

Згідно
зч.4 cm.
174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом
встановлено,  що відповідачка є матір»ю
неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
який знаходиться на утриманні бабусі ОСОБА_1. Відповідачка матеріальної
допомоги на утримання сина  не надає.

Відповідно
до cm. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані
утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким
чином,  з відповідачки слід стягнути
аліменти на утримання неповнолітнього сина.

На
підставі ч.3 cm.
88 ЦПК України суд стягує з відповідачки судовий збір та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи,  а на
підставі п.1 ч.1 cm.
367 ЦПК України допускає негайне виконання.

На
підставі  ст.  ст. 180-183 Сімейного Кодексу України,  керуючись
ст.  ст.  213-215,
ч.3 cm.88,  п.1 ч.1 cm.367 ЦПК
України,  суд-

В И РІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2,  уроженки м.  Кіровоград на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу),  але не менше,
ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного
віку,  починаючи з 03.07.2006року і до
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь держави 7 грн. 50 коп. витрат з інформаційно - технічного
забезпечення розгляду справи та 51 грн. судового збору.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення,  та шляхом подачі

апеляційної
скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  а в межах суми платежу
аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.