№2-1632/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28
вересня 2007 року     Торезький міський
суд Донецької області в складі:

головуючого-судді                                             Стріжакової
Т.В.

при
секретарі                                                      Косолапової
В.В.

за
участю позивача                                            ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Торезі справу за позовом ОСОБА_1до Виконавчого
комітету Торезької міської ради Донецької області про визнання права власності
на частину будинку

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на
частину будинку. Свої вимоги мотивував тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2,  яка проживала з ним за адресою:
АДРЕСА_1,  яка є власницею 2/3 частини
вказаного будинку та грошових вкладів. Грошові вклади він як спадкоємець
прийняв у спадщину і переоформив на себе,
тепер бажає переоформити будинок. Згідно із заповітом від 31.10.1972
року його мати 2/3 частини будинку заповідала йому. Його батько ОСОБА_3помер
ІНФОРМАЦІЯ_2,  він є власником 1/3
частини цього будинку. На момент смерті батьків він проживав з ними,  вів спільне господарство. Просить визнати за
ним право власності на цю 1/3 частину будинку.

27.06.2007
року позивач вточнив свої вимоги,
вказав,  що згідно із договором на
право забудови будинкобудівлі та договором на безстрокове користування
земельною ділянкою від 21.03.1955 року його батьку була виділена земельна
ділянка за адресою: АДРЕСА_2. Актом приймання індивідуальної будинкобудівлі від
21.06.1972 року будівля прийнята в експлуатацію. Вироком суду його батько
засуджений за  ст. 97 КК УРСР з утриманням
із заробітку по 25% у доход держави,
стягнута сума 10400руб.
на користь підприємства. На виконання вироку було описане майно,  у тому числі вказана будинкобудівля. На 2/3
частини даної будинкобудівлі власницею є його мати,  ОСОБА_2,  остання залишила заповіт та спадщину,  яку він приймає. 1/3 частина даної
будівлі,  яка належала його батьку на
підставі договору про виділ йому земельної ділянки під будівництво,  ні ним,
ні матір'ю не приймалася,
оскільки хоча батьком і була виплачена вказана у вироку сума,  але це не знайшло свого відображення ніде.
Він (позивач) вважає,  що він має право
власності на 1/3 частину будинкобудівлі у АДРЕСА_1по набувальній давності,  оскільки він у цьому будинку проживає з
моменту здачі його в експлуатацію,
продовжував проживати з батьками до їх смерті. Він проживає у вказаному
будинку більше 35 років і відповідно до
ст. 344 ЦК України
просить визнати за ним право власності по набувальній давності на нерухоме
майно -1/3 частину вказаної будинкобудівлі (а.с. 33-35).

Представник
відповідача до судового засідання направив лист,  в якому просив справу розглядати у його
відсутність,  заперечень проти позовних
вимог не надав.

У
судовому засіданні позивач дав пояснення,
аналогічні викладеним у позові,
уточнені вимоги підтримав,  просив
визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/3 частину
будинкобудівлі,  яка розташована адресою:
АДРЕСА_1

Вислухавши
позивача,  дослідивши матеріали
справи,  судом фактично встановлено,  що у свідоцтві про народження ОСОБА_1вказано,  що він народився 02.04.1941 року,  про що в книзі записів актів громадянського
стану про народження зроблений 24 квітня 1941 року відповідний запис за
№3251,  його батьки вказані - ОСОБА_3 та
ОСОБА_2.,  місце народження - м. Львів
(а.с. 5). У запису акту про шлюб №3 вказано,
що ОСОБА_3 та ОСОБА_2. уклали шлюб у вересні 1950 року уклали шлюб,  мають одну дитину,  їм присвоєні прізвища ОСОБА_1,  ОСОБА_1а (a.c.l 1).

Договором
на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від
21.03.1955 року на підставі рішення виконкому від 20.01.1955 року
ОСОБАОСОБА_3відведена земельна ділянка 600кв.м під індивідуальне будівництво
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 48-50). Актом приймання
індивідуальної будинкобудівлі від

2

21.06.1972
року    прийнята
в    експлуатацію
будинкобудівля,     розташована    за
вказаною адресою (а.с. 52-53).

Згідно
із вироком народного суду від 27-28 квітня 1956р. ОСОБА_3 по сукупності  ст. 99, 97 КК України піддано покаранню у
вигляді одного року виправно-трудових робіт з щомісячним утриманням з його
заробітку по 25% у дохід держави,
стягнуто 10400руб.76коп. на користь Чистяковського шахтоуправління
«Кримоблміськпаливопром» (а.с. 61-63). У рішенні народного суду від 30 липня
1956 року за позовом ОСОБА_2. до Чистяковського шахтоуправління
«Кримоблміськпаливопром» про виключення із акту опису майна вирішено виключити
із акту опису майна судового виконавця на користь ОСОБА_2. 2/3 частини
будинкобудівлі,  яка розташована за
адресою:  АДРЕСА_2на неї покладений
обов'язок погашення ссуди
(а.с. 42, 43).

У
довідці Торезького Бюро технічної інвентаризації від 30.10.1972 року №1263
вказано,  що будинок за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровано за: ОСОБА_2. -2/3 частини та ОСОБА_3 - 1/3 частина у
реєстровій книзі під №5563 (а.с. 10).

Бюро
технічної інвентаризації м. Тореза листом від 30.07.2007р. повідомило,  що будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_2. - 2/3
частини та ОСОБА_3
- 1/3 частина (а.с. 41). Але 01.10.2007р. направило на адресу суду лист на
зміну попереднього листа,  в якому
вказало,  що за даними реєстрових книг
2/3 частини будинку,  розташованого у
АДРЕСА_1,  зареєстровано за ОСОБА_2. на
підставі рішення суду від 30.07.1956 року (а.с. 47). Про 1/3 частину вказаного
будинку нічого в останньому листі БТІ не вказано.

Згідно
із свідоцтвами про смерть ОСОБА_3помер
ІНФОРМАЦІЯ_2у віці 88 років,  актовий
запис №780 (а.с. 6),  а ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1у віці 88 років,  актовий
запис №1115 (а.с. 7).

Комісією
ГДК «Центральний» встановлено,  що син ОСОБА_1 проживав з
матір'ю ОСОБА_2. за адресою: АДРЕСА_1,
вони спільно вели господарство,
він організував її похорони (а.с. 8, 9).

Згідно
із заповітом від 31.10.1972 року ОСОБА_2 на
випадок смерті зробила розпорядження: належні їй дві третіх частини будинку за
адресою: АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 (а.с.
12).

У старій
домовій книжці у будинку,  розташованому
за адресою: АДРЕСА_1були прописані (зареєстровані) ОСОБА_3,  ОСОБА_2ОСОБА_1,  останній був зареєстрований з моменту
отримання паспорту (а.с. 23-28),  у новій
книжці ОСОБА_1
зареєстрований з 1.09.1993 року до теперішнього часу (а.с. 13, 14).

Торезька
державна нотаріальна контора повідомила,
що після смерті ОСОБА_2. зареєстрована за №179 спадкова справа
23.03.2005 року,  надані копія заяви ОСОБА_1 про прийняття
спадщини,  є заповіт на ім'я ОСОБА_1 на 2/3 частини
будинку за адресою: АДРЕСА_1,  в
Державному реєстрі обтяжень інформація відсутня,  мається свідоцтво на право заповідального
розпорядження на грошові внески ОСОБА_2.,
які знаходяться у ВАТ «Державний ощадний банк України» на ім'я її сина ОСОБА_1 (а.с. 65-77).

Відповідно
до  ст. 328 ІДК України право власності
набувається на підставах,  що не
заборонені законом,  зокрема з
правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,  якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.  Відповідно до
ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою,  а також у разі втрати ним
документа,  який засвідчує його право
власності.

Відповідно
до  ст.
344 ЦК України
особа,  яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом 10
років,  набуває право власності на це
майно. Особа,  яка заявляє про давність
володіння,  може приєднати до часу свого
володіння увесь час,  протягом якого цим
майном володіла особа,  чиїм спадкоємцем
вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за
рішенням суду.

З
матеріалів справи вбачається,  що
договором від 21.03.1955 року на право забудови будинку та безстрокового
користування земельною ділянкою ОСОБА_3,
який записаний батьком позивача,
відведена земельна ділянка 600кв.м під індивідуальне будівництво
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
Актом від 21.06.1972 року приймання ця побудована будинкобудівля
прийнята в експлуатацію,  власником
вказаний ОСОБА_3 Вироком народного суду від 27-28 квітня 1956 року ОСОБА_3 засуджений,  на користь Чистяковського шахтоуправління
«Кримоблміськпаливопром» з нього стягнуто 10400руб.76коп.
(а.с. 61-63). У рішенні народного суду від 30 липня 1956 року за позовом
ОСОБА_2. до Чистяковського

3

шахтоуправління
«Кримоблміськпаливопром» про виключення із акту опису майна вирішено виключити
із акту опису майна судового виконавця на користь ОСОБА_2. 2/3 частини
будинкобудівлі,  яка розташована за
адресою:  АДРЕСА_2Ці 2/3 частини
будинкобудівлі ОСОБА_2 заповідала
на ім'я ОСОБА_1
Правовстановлюючих документів про належність 1/3 частини будинкобудівлі,  яка розташована за адресою:  АДРЕСА_2немає. Позивач ОСОБА_1 з моменту
отримання паспорту був зареєстрований за вказаною адресою,  зараз за даною адресою у новій домовій книжці
він зареєстрований один з 1.09.1993 року,
він там постійно проживав та користувався будинком,  у тому числі його 1/3 частиною.

Таким
чином,  ОСОБА_1 добросовісно заволодів майном: 1/3 частиною
будинкобудівлі,  розташованої за адресою:
АДРЕСА_1,  відкрито безперервно володів
нерухомим майном з 1991 року,  коли помер
його батько,  продовжує ним володіли
після смерті його матері у 2004 році,
загальний строк володіння перевищує 10 років,  є спадкоємцем 2/3 частини цієї
будинкобудівлі,  тому суд вважає,  що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.
328, 344, 392 ЦК України,   ст. 3, 10, 15, 60, 79, 197, 209, 212, 214,
215, 223 ЦПК України,  суд-

ВИРІШИВ:

Визнати
за ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_3народження,  право власності за набувальною давністю на
нерухоме майно: 1/3 (одну третю) частину будинкобудівлі,  розташованої за адресою: АДРЕСА_1

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заяву про
апеляційне оскарження рішення та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
через Торезький міський суд.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього-стрОКУ. У разі-подання апеляційної
скарги рішення,  якщо не скасовано,  набирає законної сили післярозгляду справи
апеляційним судом.