Справа №2-10/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20
серпня 2007 року Нижньогірський районний суд Автономної Республіки Крим у
складі:

Головуючого                               - судді
Чернецької В.В.

при
секретарі                               -
Яновій Г.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в с
Нижньогірський цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до
Нижньогірського районного споживчого товариства,  фірми „Нефріт",  треті особи: ОСОБА_3,  управління Державного казначейства у Нижньогірському
районі,  про визнання права власності на
критий павільон на центральному ринку с
Нижньогірський,

ВСТАНОВИВ:

позивачі
звернулися з позовом до Нижньогірського районного споживчого товариства,  фірми „Нефріт",  треті особи: ОСОБА_3,  управління Державного казначейства у
Нижньогірському районі,  про визнання
права власності на критий павільон на центральному ринку с Нижньогірський.
Свої вимоги мотивували тим,  що у 1997
році між ними та Нижньогірський коопзаготпромом,  правонаступником якого є Нижньогірське
районне споживче товариство,  була
досягнута угода,  за умовами якої
позивачи були зобов'язані за свої гроші металоконструкції та побудувати критий
навіс на території ринку в с Нижньогірський АР Крим.  Угода була оформлена письмово. У будівництві
приймала участь фірма „Нефріт",  але
фактично будівництво велося позивачами. У грудні 1997 року роботи були
виконані,  але за виконану роботу з
позивачами не розрахувалися. З января
до серпня 1998 року критий навіс орендувала фірма „Нефріт". У січні 1999
року Нижньогірський коопзаготпром був реорганізований,  та його правонаступником стало Нижньогірське
районне споживче товариство. За виконані роботи до цього часу не
розрахувалися,  тому позивачі просять
визнати право колективної власності на 14 частку критого навісу „Продовольчі
товари" на ринку в с
Нижньогірський АР Крим.

У
судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги уточнила,  просила суд визнати за позивачами право
колективної власності на критий павільон на ринку в с Нижньогірський
АР Крим в цілому. Пояснила суду,  що
просить відповідачем у справі визнати Нижньогірське районне споживче
товариство,  оскільки фірма „Нефріт"
вже не існує. Позовні вимоги мотивувала тим,
що згідно договору підряду,
укладеному між фірмою „Нефріт" та Нижньогірський
коопзаготпромом,  фірма „Нефріт"
була зобов'язана побудувати критий павільон на ринку с.  Нижньогірський. 10 листопада 1997 року був
укладений договір субпідряду між фірмою „Нефріт" та ОСОБА_1,  який зобов'язаний зі своїх будматеріалів
побудувати павільон та передати його замовнику. Роботи були виконані про що
свідчить акт Державної комісії від 22.12.1997 року. Але за виконані роботи
відповідач не розрахувався з фірмою „Нефріт". 02.06.2000 року між фірмою
„Нефріт" та позивачами була досягнута угода про поступку права вимоги
боргу від Нижньогірського районного споживчого товариства за виконані роботи на
суму 8060 грн.,  але відповідач до цього
часу виплатив позивачам борг.

Представники
відповідача Перець О.І. та Козуб Л.Л. у судовому засіданні позовні вимоги не
визнали,  суду пояснили,  що ніяких договірних відносин у них з
фізичними особами не було і не могло бути,
оскільки вони можуть укладати договори тільки з юридичними особами. Крім
того,  ніякої заборгованості перед фірмою
„Нефріт" та позивачами у них немає,
тому просять відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши
сторони та дослідивши матеріали справи судом було встановлено,  що згідно угоди про поступку права вимоги від
02.06.2000 року (а.с. 40),  ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4. є кредиторами
за договором будівництва критого павільону на ринку по вул.  Перемоги в с.
Нижньогірський АР Крим.  Угода
передбачає поступку боргу на суму 8060 грн. Згідно ч.3  ст.
197 ЦК України
(в редакції 1963 року) до набувача вимоги переходять права,  які забезпечують виконання зобов'язання.
Предметом угоди про поступку права вимоги від 02.06.2000 року є борг по
будівництву критого павільону у сумі 8060 грн.,
тому вимоги позивачів про визнання права власності на вказаний павільон
суд вважає необгрунтованими. У відповідності до ч.1  ст.
198 ЦК України
(в редакції 1963 року) кредитор зобов'язаний передати новому кредитору усі
документи,  які посвідчують право вимоги.
Однак,  позивачами суду вони не були
надані. Крім того,  як пояснили
представники відповідача,  спірний
павільон належить  Нижньогірському
районному споживчому товариству на праві власності,  ніякої заборгованості

перед фірмою
„Нефріт" та позивачами немає. За таких обставин,  суд вважає,
що у задоволенні позову слід відмовити. Крім того,  у відповідності до  ст.  81
ЦПК України з позивачів слід стягнути солідарно витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 гривень.

На підставі  ст.
198 ч.1 ЦК України(
за редакцією 1963 року),   ст.  316,
328 ЦК України,  керуючись
ст.  ст.  10,
11, 209, 212,  214-215,  218 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4до
Нижньогірської спілки споживачів,  тертя
особа: ОСОБА_3,  управління Державного
казначейства у Нижньогірському районі,
про визнання права власності на критий павільон на центральному ринку с Нижньогірський
відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4витрати на
інформаційно- технічне забезпечення позову в розмірі 30 грн. солідарно.

Рішення може
бути оскаржене шляхом подання заяви про оскарження до Нижньогірського районноп
суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна
скарга може бути подана до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у
м.  Феодосія протягом двадцяти днів після
подання заяви про оскарження через Нижньогірський районний суд.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку на його оскарження.