справа №2-1649/07 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2007 року   Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді:                                                             Кихтюка Р.М

при секретарі:                                                                                     Мелих Л.В.

з участю позивача                                                                             ОСОБА_1

представника позивача                                                                     ОСОБА_2

представників відповідачів                                                               Бірюк І.Р., Клець Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Луцької міської ради, державного
комунального підприємства «Надія-Сервіс» про стягнення моральної шкоди
та зобов'язати видати трудову книжку, -

встановив:

Позивач
звернулася в суд з позовом до відповідачів про стягнення коштів у фонд
загальнообов'язкового державного страхування, зобов'язати видати трудову книжку з належними записами та
стягнути моральну шкоду в розмірі десять тисяч гривень. Свій позов
мотивуэ тим, що згідно розпорядження Луцького міського голови від 09.07.2003
року його звільнено з роботи. Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 29.12,2003 року його було поновлено на посаді керівника ДКП
«Надія-Сервіс»/надалі ДКП «Надія-Сервіс»/ та стягнуто заробіток за час
вимушеного прогулу. Відповідач провівши розрахунок, не видав йому трудову
книжку та не провів відрахування коштів у фонд загальнообов'язкового державного
страхування за вказаний період. Вказані порушення призвели до моральних
страждань, які оцінює в розмірі 10 тис.грн.

В судовому
засіданні позивач уточнив та збільшив позовні вимоги. Просив стягнути на його
користь заборгованість по заробітній платі в сумі 20296 грн., так як вважає, що після поновлення на роботі його в
подальшому фактично звільнено не було, оскільки в розпорядженні від
31.08.2004 року про його звільнення не
зазначено дату звільнення, у зв'язку з цим вважає, що він перебував у вимушеному прогулі з 2003 року по
даний час. Зазначив, що відрахування коштів у фонд загальнообов'язкового
державного страхування проведено, а тому стягувати кошти з цього приводу не
потрібно. В решті позовні вимоги підтримав з підстав викладених у заяві та
просив їх задовольнити.

2

Представники відповідачів
уточненні позовні вимоги заперечили, просили
в їх задоволенні відмовити. Представник відповідача - виконавчого комітету
Луцької міської ради просила в позові відмовити у зв'язку з пропуском позивачем
строку позовної давності.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені по справі
докази, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивача згідно рішення Луцького
міськрайонного суду від 29.12.2003 року поновлено на посаді керівника ДКП «Надія- Сервіс» з 09.07.2003 року та стягнуто заробіток
за час вимушеного прогулу в сумі 2360 грн.(а.с.    ).

Ухвалою суду від 23.09.2004 року стягнуто з підприємства 2360 грн.
середнього заробітку за період затримки виконання рішення суду (а.с.    )

Крім цього,
судом встановлено, що розпорядженням виконавчого комітету Луцької міської ради
від 31.08.2004 року трудовий договір із позивачем припинено у зв'язку із
виконанням вимог вироку суду від 08.06.2004
року, яким ОСОБА_1 визначено додаткову міру покарання у вигляді
позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих функцій строком на три роки(а.с. ). Сторонами дана
обставина не оспорюється.

Відповідно до п.7 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору
є набрання законної сили вироком суду, яким виключається можливість продовження
даної роботи.

Оскільки вирок суду від 08.06.2004
року набрав законної сили, то на його виконання 31.08.2004 року з позивачем був
припинений трудовий договір. У зв'язку з
цим, на думку суду, заслуговують на увагу пояснення представника
виконавчого комітету Луцької міської ради, що саме з дня винесення розпорядження слід рахувати момент
звільнення позивача.

Згідно ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається.

В судовому
засіданні ні позивачем, ні його представником не представлено суду доказів та
не доведено перебування позивача у вимушеному
прогулі і не проведення з ним розрахунку в зазначений період, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити за
безпідставністю.

Згідно ч.2 ст.24
КЗпП України при укладанні трудового договору громадянин зобов'язаний подати
трудову книжку.

Постановою
Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки» від 27.04.1993 року відповідальність за організацію ведення обліку,
зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства.

З повідомлення
суду ДКП «Надія-Сервіс» від 17.08.2007 року вбачається, що на вказаному
підприємстві в порушення вимог п.7.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових
книжок працівників» до 01.09.2003 року
книга обліку трудових книжок не велась(а.с.
).

3

З пояснень представників відповідачів встановлено, що видача трудової книжки позивачу не проводилась, так як неможливо встановити
чи ним вона подавалась при працевлаштуванні.

У зв'язку з цим, суд вважає підставними вимоги позивача стосовно невидачі відповідачами йому трудової книжки при
звільненні, оскільки відповідно до ст.47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. На думку суду, неподання працівником трудової книжки при укладенні трудового договору не звільняє від
передбаченого законом обов'язку власника або
уповноваженого ним органу видати працівникові належно
оформлену трудову книжку.

Однак, враховуючи, що позивач звільнений 31.08.2004 року, а до суду звернувся лише 15.01.2007 року, пропустивши передбачений
ст.233 КЗпП України тримісячний строк звернення
до суду, клопотання про поновлення строку не подав і суд не вбачає поважних
причин для його поновлення, то у задоволенні вимоги про видачу
трудової книжки із відповідними записами слід
відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

З наведених вище підстав не підлягає до задоволення й вимога про стягнення
моральної шкоди.

У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок
держави.

Керуючись ст. ст.3, 10, 12, 57, 60, 88, 208, 209, 212, 215, 218, ЦПК України, ст.24, 36, 47, 233, 234, 237-1 КЗпП України,
суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Луцької міської ради, державного комунального підприємства «Надія-Сервіс» про стягнення заборгованості по заробітній
платі в сумі 20296 грн., видати трудову книжку
та стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн. -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.