Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

24
вересня 2007 року                                                              місто
Лозова

Лозівський
міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судовим
засідан-ням-судді Жмуд Н.М. ,  за участю
секретаря судових засідань - Клименко
О.В.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського
міськрайонного суду Хар­ківської області в місті Лозова Харківської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про розірвання шлюбу"
-,

ВСТАНОВИВ:

09
серпня 2007 року ОСОБА_1звернулась до суду з позовною заявою до відповіда­ча
про розірвання шлюбу,  посилаючись на
те,  що з відповідачем вона знаходиться в
шлюбі з 02 квітня 1996 року,  який був
зареєстрований Лозівським міським відділом реєстрації актів громадянського
стану Харківської області,  актовий запис
НОМЕР_1Від цього шлюбу у них є ма­лолітня дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,  яка проживає з позивачкою і після розірвання
шлюбу буде проживати з нею. Підставою для розірвання шлюбу,  позивач вказала,  що відповідач порушує подружню вірність,  сторони мешкають окремо,  відповідач учиняє мо­ральний тиск на
позивачку,  подальше сумісне проживання і
збереження шлюбу позивачка вважає неможливим і суперечить її інтересам та
інтересам її дітей.

Тому
позивач просить розірвати шлюб з відповідачем по справі,  витрати при реєстрації розі­рвання шлюбу
позивач просить стягнути на погляд суду. Шлюб у позивача другий.

В
судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги,  просила розірвати шлюб з відпові­дачем по
справі,  пояснила,  що збереження сім'ї вже неможливе і буде
суперечити інтересам кожного з них,
строк для примирення їм не потрібен,
оскільки вони з відповідачем виявилися людьми з різними поглядами на
життя та життєві цінності. Спору про розподіл сумісно нажи­того майна та місця
проживання дитини,  між нею та
відповідачем,  не має. Також позивач
вказала,  що шлюб у неї другий,  дошлюбне прізвище - ОСОБА_1. Відносно
понесених нею при зверненні до суду судових витрат,  позивач подала до суду письмову заяву,  якою прохала не стягувати з відповідача дані
витрати.

Відповідач
проти позову не заперечував,  і
пояснив,  що збереження сім'ї вже не
можливо і бу­де суперечити інтересам кожного з них,  строку для примирення їм не потрібен,  оскільки вони проживають окремо,  спільного господарства не ведуть,  спору про розподіл сумісно нажитого майна та
місця проживання дитини,  між ними не
має. Відповідач вказав,  що вони з
позивачем не знаходять взаємо порозуміння,
бо мають різні погляди на життя та життєві цінності і зо­всім різні за
характерами люди. В підтвердження викладеного,
відповідач подав до суду свою письмову заяву,  крім того,
прохав суд покласти на нього витрати при отриманні в органах РАГСу
свідоцтва про розірвання шлюбу та вказав,
що в нього також даний шлюб повторний.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В
судовому засіданні встановленого,  що
сторони з 02 квітня 1996 року знаходяться в зареєст­рованому шлюбі,  про що Лозівським міським відділом реєстрації
актів громадянського стану Харківської області зроблено актовий запис
НОМЕР_1(а.с.  №4).

З огляду
на матеріалами справи,  дійсно
вбачається,  що у позивача,  даний шлюб з відповіда­чем другий і її
дошлюбне прізвище ОСОБА_1,  що
підтверджується ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. №4).

Відповідно
до пояснень,  які надано позивачем та
відповідачем у судовому засіданні 24 верес­ня 2007 року,  судом було достовірно встановлено,  що сторони створити міцної сім'ї за час
спільного проживання не змогли,
внаслідок чого шлюб фактично розпався,
подружні стосун­ки припинились,
спільне господарство не ведеться і подальше життя і збереження шлюбу су­перечило
б їхнім інтересам.

Із
ксерокопії свідоцтва про народження ( а.с. №12),  вбачається,
що дійсно у даному шлюбі у відповідача та позивача народилася донька
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  яка проживає з позивачем,  що підтверджено довідкою з місця реєстрації
(а.с. №20).

У
судовому засіданні сторони вказали,  що
якщо буде ухвалено рішення про розірвання шлю­бу між ними,  то питання відносно місця проживання дитини
між ними вирішено і спору не має,
оскільки дитина залишиться проживати з позивачем.

Відповідно
до ч. 2  ст.  112 Сімейного Кодексу України шлюб
припиняється в наслідок його розірвання.

Відповідно
до ч. 2  ст.  112 Сімейного Кодексу України суд постановляє
рішення про розірван­ня шлюбу,  якщо буде
встановлено,  що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлю­бу суперечило б інтересам одного з них,  що має істотне значення.

Таким
чином,  оцінивши зібрані по справі докази
в їх сукупності суд вважає,  що шлюб між
сторонами слід розірвати,  оскільки
зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо,
а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити
їхнім інтересам.

Витрати
по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд
вважає можливим покласти на відповідача згідно його письмової заяви (а.с.  № 27),
а позива­ча від вказаних витрат - звільнити.

Згідно
до п. 6 ч.1  ст.  214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд
вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею 79 ЦПК
України встановлено,  що судові витрати
складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Частиною
5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Ко­дексу
України встановлено,  що до набрання
чинності законом,  який регулює прядок
сплати і розміри судового збору,  судовий
збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах,  встановлених законодавством для державного
мита.

З огляду
на матеріалами справи,  судом встановлено,  що позивачем при зверненні до суду бу­ло
сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної
справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с. №2) та судовий збір (державне мито) на
суму в 17 грн. 00 коп. (а.с. №1).

У судовому засіданні
позивач подала до суду письмову
заяву,  якою прохає суд,  дані витрати з відповідача не стягувати (а.с.
№28).

Положенням
ч. 1  ст.
11 ЦПК України встановлено,  що
суд розглядає цивільні справи не інак­ше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб,  поданим відповідно до цього
Кодексу,  в межах заявлених ними позовних
вимог,  і на підставі доказів сторін та
інших осіб,  які беруть участь у справі.

Керуючись  ст.
ст. 10,  11,  57,
60,   ст. 88,  174,
213-215,  218 ЦПК України,   ст.
ст.  110,  112 Сімейно­го Кодексу України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про розірвання шлюбу" - задовольнити.

Розірвати
шлюб між ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_2,  уродженки м.
Рига,  Латвія і ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3,  уродженця с Миролюбівка,  Лозівського району,  Харківської області,  зареєстрований Лозівським міським відділом
реєстрації актів громадянського стану Харківської області,  про що зроблено актовий записНОМЕР_1

При
реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави державне мито у розмірі 25 гривень 00 копійок,  а ОСОБА_1 від сплати державного мита -
звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним спра­вам
Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.
4  ст.
295 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  встановлений  ст.
294 цього Кодексу,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.