Дело №2-1288/2007 р
Фрунзенський районний суд м.  Харкова у
складі: головуючого судді: Алфьорової Т.М.
при секретарі: Гудзенко О.М,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Софар - Плюс» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди.
звернулася до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній
платі та моральної шкоди,  вказуючи на
те,  що вона  працювала у відповідача з 23.11.2004 року по
10.05.2006 року на посаді менеджера відділу продажу і сумлінно виконувала  роботу. Була звільнена з роботи згідно
36 п.1 КЗпП України. При звільнені відповідач з нею не розрахувався по
заробітній платі в порушені  ст.  116 КЗпП України , а саме : не виплатив їй
частину заробітної плати за березень - квітень
2006 р. Всього заборгованість склалася у розмірі 1695 грн.,  а також компенсацію за щорічну відпустку.
Крім цього,  вважає,  що своїми діями відповідач надав їй моральну
шкоду,  так як їй потрібні були додаткові
зусилля,  щоб проживати без заробітної
плати,  вона не мала можливості
допомагати своїй родині,  не працює. У
зв'язку з невиплатою заробітної плати,
не може жити повноцінним життям,
судовому засіданні підтримав свої вимоги,
вказує на те,  що не наполягає на
виплати грошової компенсації за не використану відпустку.
судове засідання не з'явився,  про час та
дату розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином,  причини не явки суду не повідомив,  заперечення проти позову не надав. Зі згоди
позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи ,  що відповідає положенням  ст. 224 ЦПК України
Суд,  вислухавши пояснення позивача,  дослідивши матеріали справи,  вважає позовні вимоги такими,  що підлягають задоволенню частково з
наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Встановлено , що позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю »
Софар - Плюс» у період з 23.11.2004 року по 10.05.2006 року на посаді менеджера
відділу продажу.   Позивачка була
звільнена згідно наказу від 10.05.2006 р. згідно п.1  ст. 36 КЗпП України на підставі наказу №
14/к. Згідно  ст.  115 КЗпП України підприємство зобов'язане
регулярно виплачувати працівникам заробітну плату в строк ,  установлений колективним договором,  але не рідше двох разів на місяць. Як було
встановлено,  відповідач порушував вимоги
зазначеної статті закону у результаті з'явилася заборгованість по заробітній
платі,  а саме :за частину березня -
квітня 2006 року,  що складає у розмірі
Згідно  ст. 116 КЗпП України - при звільненні
працівника виплата всіх сум,  що належить
йому від підприємства,  установи,  організації,
проводиться в день звільнення. Відповідач порушив вимоги законодавства і
при звільненні не виплатів позивачу всю суму заборгованості.
237 -1 КЗпП України - відшкодування власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі , якщо
порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.
судовому засіданні відповідач своєчасно не виплатив позивачу суму по заробітній
платі. Ця сума для молодого спеціаліста значима. Не виплачуючи заробітну плату
тривалий час - відповідач позбавив позивача користуватися своєю власністю
-заробленими грішми. Відсутність своєчасно отриманих грошей вимагало від
позивача додаткових зусиль для організації свого життя , тим самим причиняло
йому моральні страждання. Відповідно до
ст. 23 ЦК України,  при визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і
справедливості,  тому суд вважає
необхідним стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1000 грн.
зі  ст. 60 ЦПК України - кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідач не надав свої заперечення по справі і не довів
до суду докази,  які б спростовували б
Декрету KM України « Про Держмито» від 1993 р. із. змінами та
доповненнями,  позивач при зверненні до
суду про стягнення заробітної плати від сплати держмита звільнений,  також і від сплати за інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи у порядку
п.3  ст. 88 ЦПК України -якщо
позивач,  на користь якого ухвалено
рішення,  звільнено від сплати судового
збору,  він стягується з відповідача в
доход держави.

У зв'язку з
вказаними обставинами , суд вважає , що необхідно стягнути з відповідача
держмито у розмірі 51 грн. та 30 грн. за інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи.

Керуючись  ст.
ст. 115-116, 237-1 232-235 КЗпПУкраїни,
ст.  ст.  10, 11, 60, 88 , 209, 212, 214-215 ЦПК
України суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою відповідальністю» Софар - Плюс»   про стягнення заборгованості по заробітній
платі та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю » Софар - Плюс» на користь ОСОБА_1
заробітну плату у розмірі 1695грн. і моральну шкоду у розмірі 800 грн.

Стягнути
з ТОВ » Софар - Плюс» на користь держави держмито у розмірі 51 грн.,  а також за інформаційне - технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі ЗО грн.

Рішення може
бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду
харківської області через суд першої інстанції,
який ухвалив судове рішення,
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги,  з подачею її копії до
апеляційної інстанції або протягом десяти днів з дня проголошення рішення без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом,  що його
ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача,  поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.