Справа №2-3788/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2007р.                                                                                                М.
Бердянськ

Бердянський    міськрайонний    суд
Запорізької    області    в
складі: головуючого судді Прінь І.П.,
при секретарі Бевз О.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до територіальної громади в особі
Бердянської міської ради,  про визнання
права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до

територіальної громади про визнання права власності на самочинно збудоване

нерухоме майно,  посилаючись на
те,  що вони є власниками у рівних
частках

домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі

договорів купівлі-продажу. Будинок розташований на земельній ділянці

загальною площею 511 кв.м. ,  яка
була виділена попереднім власникам будинку

у безстрокове користування відповідно до рішення виконкому Осипенківської

міської ради депутатів №36/16 від 22.12.1952р. На підставі дозволу
Бердянської

міської ради ( рішення №639 від 23.12.1993р),  узгодженого Генплану вони

побудували новий будинок. У зв'язку з тим,
що зазначений будинок не було

своєчасно,  до 15.11.1997 року,  введено в експлуатацію,  сьогодні він

вважається самовільним будівництвом.
Просять визнати право власності на

самовільно    збудований    будинок,
який     складається     з                          житлового

триповерхового
будинку «А-ІП»,  житлової двоповерхової
прибудови «АЧІ»,  альтанки «Б»,  навісу «В»,
мансарди над «А»- «Мс» в рівних частках.

У
судовому засіданні представник позивачів ( за довіреностями) позовні вимоги
підтримав і просить їх задовольнити. Суду пояснила,  що позивачі є власниками у рівних частках
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договорів купівлі-продажу. На підставі
дозволу Бердянської міської ради ( рішення №639 від 23.12.1993р),  узгодженого Генплану вони побудували новий
будинок. У зв'язку з тим,  що зазначений
будинок не було своєчасно,  до 15.11.1997
року,  введено в експлуатацію,  сьогодні він вважається самовільним
будівництвом.  Відповідно до висновку про
технічний стан самовільно побудованих будівель по АДРЕСА_1,  виготовленому Бердянською філією ДНДПВІ      «НДІпроектреконструкція»,       самочинно      збудовані      об'єкти

відповідають вимогам ДБН 7992 і ДБН 360-92** «Градостроительство. Планировка и застройка городских и
сельских поселений»,  знаходяться
у задовільному стані,
санітарно-гігієнічні та пожежні норми не порушено.

Відповідач
- територіальна громада у попередні судові засідання та у сьогоднішнє судове
засідання не з'явився,  про час та місце
слухання справи повідомлений належним чином,
про у справі повідомлення про вручення Відповідач не повідомив суд про
причини неявки,  не подав заяви про
розгляд справи за їх відсутності. Заперечень проти позову не надав.

Згідно
зі  ст.
ст.  169,  224 ЦПК України суд,  за згодою позивача,  розглядає справу за відсутності відповідача
на підставі наявних у ній даних та доказів,
постановляє заочне рішення.

Вислухавши
представника позивача,  дослідивши
матеріали справи суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог
позивачів та можливості їх задоволення у
повному обсязі.

Так,  відповідно до
ст.  319 ЦК України,  власник володіє,  користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Згідно
зі  ст.
376 ЦК України
на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності
на нерухоме майно,  яке самочинно
збудоване на ній,  якщо це не порушує
права інших осіб.

Відповідно
до ч.3  ст.  120 Земельного кодексу України,  якщо житловий будинок,  будівля або споруда розміщені на земельній
ділянці, наданій у користування,  то в
разі ї відчуження до набувача переходить право користування земельної
ділянки,  на якій вони розміщені,  та частиною ділянки,  яка необхідна для ї обслуговування.

Як
вбачається з матеріалів справи,
власниками домоволодінняАДРЕСА_1 є ОСОБА_1
і ОСОБА_2 на
підставі договорів купівлі продажу від 22.05.1990р. і 10.10.1990р. Зазначений
будинок знаходився на земельній ділянці загальною площею 511 кв.м. ,  яка була зареєстрована за попередніми
власниками будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У 1993
році постановлено рішення виконкому Бердянської міської ради народних
депутатів№639 від 23.12.1993р.,  про
надання дозволу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на будівництво житлового будинку замість
старих будівель. На підставі зазначеного рішення головним архітектором міста
надано дозвіл №4 на будівництво будинку,
було розроблено відповідну проектну документацію на будівництво. Завершити
будівництво планувалося до 15.11.1997 року.

Відповідно
до технічного паспорту,  виготовленого
БПТІ 15.02.2007р. Зазначене будівництво вважається самовільним,  вартість будівництва складає 130039 грн.

Бердянською
філією ДНДПВІ «НДІпроектреконструкція» виготовлено висновок про технічний стан
самовільно побудованих будівель по АДРЕСА_1,
виготовленому»,  яким
встановлено,  що самочинно збудовані
об'єкти відповідають вимогам ДБН 7992

і ДБН 360-92** «Градостроительство.
Планировка и застройка городских и сельских поселений»,  санітарно-гігієнічні та пожежні норми не порушено,  нерухомі об'єкти знаходяться у задовільному стані,  відповідають встановленим технічним нормам та
придатні для подальшої експлуатації.

Враховуючи
викладене,  суд приходить до
висновку,  що визнання права власності на
самовільні будівлі нічиїх законних прав та інтересів не порушує,  а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11,  15,
60,  208,  212-215 ЦПК України,   ст.
ст.  319, 376 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1,  ОСОБА_2 право спільної
часткової власності по 1/4 частці за кожним на самочинно збудовані об'єкти
нерухомого майна: житловий триповерховий будинок «А-ІП»,  житлову двоповерхову прибудову «АЧІ»,  альтанку «Б»,
навіс «В»,  мансарду над «А» -
«Мс»,  розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької
області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК

Згідно
зі  ст.
228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом,  що його ухвалив,  за письмовою заявою відповідача,  поданою протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.