Справа № 2 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19.06.2007 року.

Фрунзенський
районний суд м.  Харкова в складі:
Головуючого - судді Алфьорової Т.М.  при
секретарі - Савченко
В.Ю. за участю адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.  Харкові цивільну справу за позовною
заявою  ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5,   третя особа - дванадцята державна
нотаріальна контора м.  Харкова про
визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та
ОСОБА_3,  який діє в інтересах ОСОБА_4
про визнання права власності   у порядку
забудови

ВСТАНОВИВ:

Позивачі   звернулися до суду з позовом про визнання
права власності в порядку спадкування за законом,  посилаючись на те,  що
ОСОБА_7 дід ОСОБА_4,  ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,  помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його
смерті залишилась спадщина,  а саме
68/100 частин будинку,  який
розташований  за адресою АДРЕСА_1 і належав
йому на підставі договору на право побудови будинку та безстрокового
користування земельною ділянкою.

Відповідачка не
є спадкоємцем за законом ,  так як вона з
відповідачем розлучилась у 1974 року. Після смерті ОСОБА_7,  ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх дітей
своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття
спадщини,  тому позивачі просять визнати
право власності на цю частину,  яка
належала померлому ОСОБА_7

Відповідачка
позов визнала частково і надала зустрічний позов,  вказуючи на те,  що вона стала проживати однією родиною з ОСОБА_7
з 1963 року,  а у 1965 року у них
народилася донька. Шлюб зареєстрували в 1966 року. її чоловіку була надана
земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 і вони с сестрою будувати будинок. Перша побудувала свою половину
сестра і тоді її чоловік зробив договір дарування цієї частини на сестру. Свою
половину будинку вони будували пізніше,
а почали ще будівництво коли не були в зареєстрованому шлюбу. Повністю
будинок був побудований вже в період шлюбу,
коли у них була дитина. В цьому будинку вона проживала понад 40-ка
років. З чоловіком розійшлись у 1974 року,
так як він зловживав спиртними напоями,
але продовжували проживати у одному будинку. Вона вважає,  що має право на 34/100 частин будинку. Іншого
житла у неї ніколи не було. Крім цього,
вона просила також визнати її спадкоємцем,  так як проживала с померлим ОСОБА_7
однією родиною після розірвання шлюбу.

В
судовому засіданні ОСОБА_5 уточнювала свої вимоги,  просить визнати за нею тільки право власності
на 34/100 частин будинку у порядку забудови,
а на частину власності у порядку спадкування за законом вона не
претендує.

Відповідачі по
зустрічному позову ОСОБА_1  в частині
позовних вимог ОСОБА_5 про визнання за нею права власності на 34/100 частин
будинку визнали.

Вислухавши
сторони,  свідків та перевіривши
матеріали справи,  суд вважає за
необхідне первісний позов задовольнити частково,  а зустрічний задовольнити повністю з
наступних підстав:

Як встановлено в
судовому засіданні: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7. На день його смерті залишилась
спадщини у вигляді 68/100 частин спірного будинку,  який розташований за адресою АДРЕСА_1.
ОСОБА_7 згідно рішення Сталінської райради депутатів трудящихся від 07.12 1950
року була виділена земельна ділянка для будівництва будинку АДРЕСА_1. Договір
на право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою був
укладений з ним 26 травня 1951 p.,  але будинок був побудований після 1963 року.

ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 зареєстрували шлюб   5.06.1966
року,  але проживали разом з 1963 року і
ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дитина - донька ОСОБА_8 Шлюб був розірваний
12.09.1974 року,  про те свідчить
свідоцтво про розірвання шлюбу.

Свідок ОСОБА_9,  дала пояснення у судовому засіданні,  що її брату ОСОБА_7 була надана земельна
ділянка за вказаною адресою. Спочатку був побудований флігель,  а потім вони стали будувати будинок,  заклали фундамент. Вона стала самостійно
будувати свою половину і після закінчення будівництва брат уклав договір
дарування на її ім'я на цю половину. Коли з'явилася ОСОБА_5,  а це було у 1963 році,  брат з нею став будувати іншу половину
будинку. У них народилася донька у 1965р. Після будівництва,  родина ОСОБА_5 стала проживати за вказаною
адресою. ОСОБА_5 проживає там і до тепер. Брат зловживав спиртними напоями і вони
з дружиною розірвали шлюб,  але залишилися
проживати у одному буднику.

Свідок
ОСОБА_10 пояснила в судовому засіданні,
що тривалий час знає відповідачку,
яка проживає по АДРЕСА_1. Земельна ділянка належала на той період заводу
"Серп і Молот" на якому працював ОСОБА_7 і йому була виділена ця ділянка
під будівництво. Він поселився на цю ділянку з батьками і вони почали там
будівництво. Сестра побудувала свою половину будинку з окремим виходом,  а з іншої сторони був закладений тільки
фундамент. Коли ОСОБА_7 привів відповідачку,
вони стали будувати свою половину. ОСОБА_5 сама робила цеглу. Батьки
ОСОБА_5 жили у флігелі на той час.
ОСОБА_5 із чоловіком проживали,
як одна родина і після будівництва продовжували проживати у цьому
будинку.

Згідно
наданого технічного плану житловий будинок за вказаною адресу був побудований у
1967 році. В той час ОСОБА_5 та ОСОБА_7 проживали разом.  Починаючи будівництво у 1963 p.,
вони,  відповідно
до  ст. 112 ЦК України ( в
редакції 1963 року) створили загальну власність. Таким чином,  суд вважає,
що вимоги про визнання за ОСОБА_5 право власності на частину будинку
обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно
до наданої довідки з Комунального підприємства «Харківське міськБТІ» від
15.12.2006 року житловий будинок за вказаною адресою належить ОСОБА_9 -32/100 частин
та ОСОБА_7 - 68/100 частин. За відповідачкою ОСОБА_5 треба визнати право
власності на 34/100 частин спірного будинку. (68 /100 : 2)

ОСОБА_7помер
ІНФОРМАЦІЯ_1,  про те свідчить свідоцтво
про смерть. Юридичний факт смерті ОСОБА_7 відбувся в період дії Цивільного
Кодексу України в редакції 1963 p..

ст. 549 ГК України ( у редакції 1963 р.)
встановлювала: " Визнається,  що
спадкоємець прийняв спадщину,  якщо він
фактично вступив в управління або володіння спадкоємним майном,  або подав державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву

про
прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини".

У
ОСОБА_5 була єдина дочка ОСОБА_8,  яка
померла раніше чим ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3,
тому спадкоємцями після смерті діда становляться його онуки - позивачі
по справі.

Як свідчать
довідка 12 -ої державної нотаріальної контори м.  Харкова - позивачі у наданий законом строк
звернулися з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини і за ними
треба визнати право власності на 34/100 частин будинку у порядку спадкування за
законом.  Відповідачка ОСОБА_5 не є
спадкоємицею першої черги,  так як вона з
ОСОБА_7 розірвали шлюб у 1974 року.

За таких
обставин,  суд вважає достатніми
представлені докази,  що підтверджують
законність і правочинність вимог позивача.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11, 60, 61,
212, 213,  215, 218 ЦПК
України,   ст. 112 ЦК України ( в
редакції 1963 року),   ст. 22 КШтС
України ,   ст.   ст.  1228,  1261,
1267, 1269  ЦК України суд -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву  ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5,   третя особа - Дванадцята державна
нотаріальна контора м.  Харкова про
визнання права власності в порядку спадкування за законом  задовольнити частково.

Визнати за
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право
власності на 34/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 у м.  Харкові у порядку спадкування за законом
після смерті ОСОБА_7 Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  який діє в інтересах ОСОБА_4 про визнання
права власності  у порядку забудови
задовольнити Визнати за ОСОБА_5 право власності на 34/100 частин житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1 у м.  Харкові
у порядку забудови.

Рішення
суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через
Фрунзенський районний суд м .Харкова.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або протягом десяти днів з дня проголошення рішення без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано,  якщо після
подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана - після
закінчення строку на подачу апеляційної скарги,
у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.