справа №2-6150/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 жовтня 2007 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді
Грушицького А. І.

при секретарі Олексюк Т.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Ольховського M.В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
у залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької
міської ради Волинської області про визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно,

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про
визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Заяву мотивує
тим,  що відповідно до договору
купівлі-продажу від 27 березня 2006 року йому належить на праві власності
квартира № 1 у АДРЕСА_1. Позивачем було самочинно проведено добудову до
квартири коридору (№ 1-1) площею 5, 8 м.
кв.,  кухні (№ 1-2)
площею 7, 7 м.  кв. та
кладовки (№ 1-3) площею 4, 6 м.
кв. На підставі  ст.  376 ЦК України позивач просить суд визнати за ним право власності на самочинно
добудовані коридор ( № 1-1) площею 5, 8 м.
кв.,  кухню (№ 1-2)
площею 7, 7 м.  кв. та
кладовку (№ 1-3) площею 4, 6 м.
кв.
у квартирі № 1 в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з
вищенаведених підстав,  просить суд позов
задовольнити.

Представник відповідача в попередньому судовому засіданні
позов визнав повністю.

Заслухавши пояснення позивача,  представника відповідача,  дослідивши письмові докази,  суд приходить до висновку,  що позов підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено,
що відповідно до договору купівлі-продажу від 27 березня 2006 року,  посвідченого приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу Куртою Н.В. за № 595,  позивачу належить на праві власності квартира
№ 1 у АДРЕСА_1(а.с.  5). Позивачем було
самочинно проведено добудову до квартири коридору (№ 1-1) площею 5, 8 м.  кв.,
кухні (№ 1-2) площею 7, 7 м.  кв. та кладовки (№ 1-3) площею 4, 6 м.
кв.,  що
стверджується штампом у технічному паспорті (а.с.  6-7). Земельна ділянка,  на якій розташований житловий будинок та
надвірні будівлі та споруди належить позивачу на праві приватної власності на
підставі рішення Луцької міської ради від 6 червня 2007 року № 14/48.

Постановою № 244 від 29 серпня 2007 року про
адміністративне правопорушення у сфері містобудування позивача було притягнено
до адміністративної відповідальності за порушення  ст.  97
Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з проведенням
самочинного будівництва (а.с.  20).

Відповідно до експертного висновку МП фірми „ЛОКО" від 10 серпня 2007 року про
відповідність самочинної добудови до квартири № 1 по АДРЕСА_1 діючим державним
будівельним,  санітарним та протипожежним
нормам технічний стан

самочинно добудованих приміщень в цілому задовільний. Тріщин в
несучих конструкціях не виявлено. Будівництво проведено без порушення державних
будівельних,  санітарних і протипожежних
норм і правил (а.с.  13).

Як вбачається з листа санітарно-епідеміологічної станції
м.  Луцька та Луцького району від
17.08.07 № 5.1/1206 згідно пред'явленої документації з самовільної добудови до
квартири № 1 по АДРЕСА_1 санітарні норми не порушені (а. с.  12). Листом Луцького MB ГУМНС України у Волинській області від 29.08.07 № 1182
погоджено самовільну добудову до квартири № 1 в АДРЕСА_1(а.с.  11). Дану квартиру також прийнято в
експлуатацію,  що стверджується актом
державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого
будівництва (а.с.  23, 24).

В матеріалах справи є письмова заява мешканців сусідньої
квартири № 2,  в якій вони не мають
заперечень щодо проведеного позивачем самочинного будівництва.

Відповідно до
ст.  41 Конституції України кожен
має право володіти,  користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Згідно вимог
ст.  328 ЦК України право власності набувається на підставах,  що не заборонені законом.

Відповідно до
ст.  376 ЦК України житловий будинок,
будівля,  споруда,  інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом,  якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці,  що не
була відведена для цієї мети,  або без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту,  або з істотними порушеннями будівельних норм
і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за особою,
яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці,  що не була їй відведена для цієї мети,  за умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на нерухоме майно,  яке самочинно збудоване на ній,  якщо це не порушує права інших осіб.

Судом встановлено,
що позивач на належній йому на праві власності земельній ділянці
здійснив самочинне будівництво,  оскільки
будівельні роботи проводилися без належного дозволу. Враховуючи,  що визнання за позивачем права власності на
нерухоме майно,  яке самочинно
збудоване,  не порушує права інших
осіб,  позов слід задовольнити.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не
порушує права,  свободи та інтереси інших
осіб,  тому суд вважає за можливе
ухвалити рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні.

Керуючись  ст.   ст.
10,  11,  58,
60,  130,  215 ЦПК України,  на підставі
ст.  376 ЦК України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно,  а саме самочинно
добудовані коридор (№ 1-1) площею 5, 8 м.
кв.,  кухню (№ 1-2)
площею 7, 7 м.  кв. та кладовку (№ 1-3) площею 4, 6 м.
кв.
у квартирі № 1 АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про

апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження,  але
апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.