Справа № 2-4519/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 жовтня 2007 року                               Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді -            Веремчук
Л.М.

при секретарі -                                      Ілюшик
Н.О.,

з участю позивача -
ОСОБА_1.,  відповідачів - ОСОБА_2,  ОСОБА_3.,
представника

відповідача Луцької міської
ради - Ольховського М. В.,

розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку

цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Луцької міської ради,
ОСОБА_2,    ОСОБА_3  про
визнання  права  власності
на

самочинне будівництво,  -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Луцької міської
ради,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання права власності на
самочинне будівництво.

Свої вимоги обґрунтовує тим,  що є власником 38/100 частин житлового
будинку,  що знаходиться по АДРЕСА_1
Даний будинок був побудований ще до війни. Співвласниками будинку є відповідачі
по справі.

Зазначає,  що в
1990-х роках побудувала на своїй частині земельної ділянки сарай площею 6.0 кв.
м.  При виготовленні технічного паспорта
виявилось,  що вищезазначений сарай є
самочинним будівництвом,  що є перешкодою
в приватизації земельної ділянки.

Просить суд визнати за нею право власності на самочинне
будівництво,  а саме: на сарай площею 6.0
кв. м. ,  що знаходиться по АДРЕСА_1

В попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_1.
позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві. Просила суд її
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та представник відповідача Луцької міської ради Ольховський М.
В. в попередньому судовому засіданні позов визнали. Проти його задоволення не
заперечували.

Заслухавши пояснення сторін,  дослідивши докази в справі,  суд прийшов до висновку,  що позов підставний та підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з рішення народного суду м.  Луцька Волинської області від 14.06.1982 року
позивач є власником 38/100 частин житлового будинку,  що знаходиться по АДРЕСА_1

З пояснень позивача ОСОБА_1. суд встановив,  що в 1990-х роках остання побудувала на своїй
частині земельної ділянки сарай площею 6.0 кв. м.  Нею також була вироблена технічна
документація по інвентаризації земельної ділянки і при цьому погоджено межі
землекористування в натурі,  що підтверджується
матеріалами технічної документації по інвентаризації земельної ділянки
землекористувача (а.с.  16-29).

Ч.2  ст.  331 ЦК України зазначає,
що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки,  будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення
майна).

Відповідно до ч.1
ст.  376 ЦК України,  житловий
будинок,  будівля,  споруда,
інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом,  якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці,  що не була відведена
для цієї мети,  або без належного дозволу
чи належно затвердженого проекту,  або з
істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З дослідженого в судовому засіданні заключения
ТАМП "Волиньархпроект" (а.с. 5) суд встановив,  що планування та конструктивні елементи
самовільно побудованого сараю АДРЕСА_1 виконані згідно з вимогами ДБН 79-92
"Житлові будинки для індивідуальних забудовників України",  ДБН В.2.5-20-2001
"Газопостачання",  ДБН В.
1.1-7-2002 "Пожежна безпека об'єктів будівництва",  погоджені згідно чинного законодавства з УМНС
України у Волинській області та Луцькою міською СЕС і відповідають дійсним
державним будівельним,
санітарно-гігієнічним та протипожежним нормам.

Таким чином проаналізувавши зібрані та досліджені в
судовому засіданні докази в їх сукупності,
суд вважає за доцільне позов задовольнити.

Керуючись  ст.   ст.
6,  10,  11,
58,  60,  130,
213-215 ЦПК України,   ст.   ст.
331,  375,  376,  ЦК України,  суд,  -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинне
будівництво,  а саме: на сарай площею 6.0
кв. м. ,  що знаходиться по АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду
Волинської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10
(десяти) днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги на рішення
суду протягом 20 (двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження,  але
апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений  ст.  294 ЦПК України,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.