Справа № 2-3576/07/18
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
року Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді                             Бородіної
при секретарі                                    Вітковської
у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Київської районної ради м. Харкова, Харківської міської ради, 3-ті
особи, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності, -, -
Позивачі, ОСОБА_1., ОСОБА_2.,ОСОБА_3., звернулись до суду з позовом про
визнання права власності на самовільно приєднане приміщення 2,6 м2 , яке
розташовано за адресою:АДРЕСА_1, посилаючись на ст. ст.331, 376, 392 ЦК України.
Представник відповідача РВК Київського району м. Харкова в судовому
засіданні проти позовних вимог заперечував.
Другий відповідач - Харківська міська рада, яка була належним чином
повідомлена про день, місце та час розгляду справи, в судове засідання не
з'явилась, про причину неявки суд не повідомили. Враховуючи, що в справі є
наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути
справу у відсутності відповідачів відповідно до ст. 169 ЦПК України, на
підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне
рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Третя особа -
ОСОБА_4, проти позову не заперечувала.

Треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були належним чином повідомлені про
день, місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про
причину неявки суд не повідомили, однак в поясненнях, залучених до матеріалів
справи, проти позову не заперечували..

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що позивачам належить на праві спільної власності квартира
АДРЕСА_1

У 1991 році позивачами було зроблено прибудову, загальною
площею 2,6 м.кв., за рахунок загального коридору, на яку позивачі просять суд
визнати право власності.

Відповідно до ст.1 Закону України від 19 червня 1992 року "Про
приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового
фонду -це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських
споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду на
користь громадян України.

Згідно з частинами 2, 3 ст.10 вищевказаного Закону власники квартир
багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку,
технічного обладнання та елементів зовнішнього благоустрою; допоміжні
приміщення окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від
2.03.2004 року право власності на квартиру породжує й право спільної власності
на допоміжні

приміщення
багатоквартирного будинку. В процесі приватизації державного житлового фонду
одночасно відчужуються на користь громадян не тільки квартири, але й допоміжні
приміщення. Тому момент виникнення права власності на квартиру є й моментом
виникнення права спільної власності на допоміжні приміщення.

Таким чином, з моменту приватизації квартири, а саме з 01.02.2007 року, у
позивачів виникло право спільної власності і на допоміжні приміщення будинку, в
тому числі і коридор.

Відповідно до п.4.2 рішення Конституційного Суду України від 2.03.2004 року
набуте громадянами право на квартири державного житлового фонд та належні до
них допоміжні приміщення є непорушним, забезпечується державою і захищається
судом. Згідно п.4.3 вказаного рішення загальне майно багатоквартирного будинку
перебуває у спільній частковій власності власників будинку.

Оскільки на момент виникнення права власності на квартиру АДРЕСА_1позивачі
користувалася прибудованим приміщенням площею 2,6 кв.м. то це приміщення і є
їхньою часткою в спільній частковій власності будинку.

Допитаний в судовому засідання як свідок ОСОБА_1. зазначив, що коридором,
де зроблена прибудова площею 2,6 кв.м. , користуються власники ще двох квартир
(89, 91), які там розташовані. Власники квартир ніколи не заперечували проти
будівлі його сім'єю приміщення за рахунок загального коридору. Крім того,
ОСОБА_1. вказав, що у коридорі, яким користується його сім'я, а також мешканці
квартир 89 та 91 не має ні виходу до ліфту ні сходів, а лічильник квартир
№89,91 та 90 знаходиться біля ліфту. З пояснень третіх осіб, залучених до
матеріалів справи (власників квартир №89 та №91, які також користуються
загальним коридором) вбачається, що вони не заперечують проти прибудови
позивачами за рахунок спільного коридору приміщення .

Виходячи чи з вищенаведеного, зроблена позивачами за рахунок спільного
коридору прибудова до квартири не порушує нічиїх прав, тому позовні вимоги
підлягають задоволенню..

Керуючись ст. 331, ст. 307 ЦК
України, ст.ст. ст.ст. 10,11, 130, 174, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - право власності на прибудову
загальною площею 2,6 кв.м., яка розташована за адресою:АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга може бути подана через суд першої інстанції протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків
для подачі заяви про апеляційне оскарження.