АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД    ЧЕРКАСЬКОЇ
Справа
№22ц-2302/07                                                               Головуючий
: статзвіт рядок 40                                                                 Марці
апеляційній інстанції   - Демченко В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19"
грудня 2007 року                                                                                                М.
Черкаси

Судова палата в
цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого                              Адаменко Л.В.

суддів                                          Демченка
В.А.,  Скіця М. І.

при
секретарі                              Петренко
С. П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Черкасиелектротранс» на рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 31 жовтня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до КП
«Черкасиелектротранс» про скасування наказу про звільнення ,  поновлення на роботі ,  стягнення заробітку за час вимушеного прогулу
,  стягнення моральної шкоди ,  -

встановила:

Позивач
у липні 2007 року звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства
«Черкасиелектротранс» про скасування наказу про звільнення ,  поновлення на роботі,  стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди .

В
обгрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказував ,  що
працював у відповідача на посаді начальника дільниці профілактичних ремонтів
служби рухомого складу ,  а 26 червня
2007 року звернувся до відповідача з заявою про звільнення з роботи за ч.3  ст.  38
КЗпПУ з 27 червня 2007 року у зв'язку з тим ,
що адміністрацією підприємства не виконується законодавство про охорону
праці та умови колективного договору
.   На   підставі
наказу  №149-к   від
27   червня   2007
року  директора   КП

2

«Черкасиелектротранс» ,  позивача було звільнено з 27 червня 2007 року
за власним бажання за  ст.  38 КЗпПУ з проведенням розрахунку .

Зважаючи
на формулювання причин звільнення у наказі ,
позивач не погодився зі звільненням за
ст.  38 КЗпПУ ,  оскільки вважає ,  що формулювання причин його звільнення не
відповідає обставинам справи ,  а
відповідачем з метою не виплати вихідної допомоги ,  відповідно до вимог  ст.  44
КЗпПУ ,  у розмірі не менше тримісячного
середнього заробітку ,  умисно змінено
причини звільнення .

А тому
,  позивач просив скасувати наказ про
звільнення ,  поновити його на роботі
,  стягнути з відповідача грошову
компенсацію за час вимушеного прогулу до часу розгляду справи в суді та
стягнути моральну шкоду в сумі 3000 гривень ,
оскільки звільнено його було без законної на те підстави .

Рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2007 року позовні вимоги
позивача задоволено ,  скасовано наказ
№149-к від 27.06.2007 року про звільнення позивача ,  поновлено його на посаді начальника дільниці
профілактичних ремонтів служби рухомого складу з 28 червня 2007 року ,  стягнуто на користь позивача 9277 грн.38 коп.
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 200
грн.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції відповідач просить
його скасувати та ухвалити нове рішення ,
яким відмовити в задоволенні позовних вимог ,  оскільки рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального права ,
є необгрунтованим і неповно з'ясовано в ході судового розгляду обставини
,  що мають значення для справи.

Заслухавши
суддю-доповідача ,  сторони по справі
,  вивчивши матеріали справи та
перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та
вимог заявлених в суді першої інстанції ,
колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Відповідно
до вимог  ст. 38 КЗпПУ ,  працівник має право розірвати трудовий
договір ,  укладений на невизначений
строк ,  попередивши про це власника чи
уповноважений ним орган письмово за два тижні . У тому разі ,  коли подання працівником заяви про звільнення
з роботи за власним бажанням зумовлено неможливістю продовжувати роботу ( з
поважних причин ),  власник або
уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк ,  про який просить працівник . У цьому випадку
строк попередження про звільнення скорочується на розсуд працівника навіть і до
одного дня . Поважні причини . коли на власника покладається обов'язок
звільнити працівника в строк ,  про який
він просить ,  перелічені в  ст. 38 КЗпПУ ,  і всі вони об'єднані однією загальною ознакою
- неможливістю для працівника продовжувати роботу ,  яка виявляється і в тому ,  що власник або уповноважений ним орган не
виконує законодавство про працю або умови колективного договору .

Розглядаючи
справу по суті спору районний суд дав належний аналіз та оцінку обставинам
звільнення позивача ,  наявним у справі
доказам і прийшов до обгрунтованого висновку про те,  що його звільнення було проведено без
законної підстави ,  не у відповідності
до вимог ч.3  ст.  38 КЗпПУ ,
про що ухвалив відповідне рішення.

Судом
першої інстанції ,  також ,  обгрунтовано і вірно,  з врахуванням наданих доказів сторонами
,  викладено положення  ст. 235 КЗпПУ щодо поновлення позивача на
попередньому місці роботи ,  та
встановлено наявність невиконання відповідачем умов колективного договору в
частині невиплати заробітної плати позивачу .

Посилання
апелянта на не з'ясування судом обставин справи не можуть бути прийняті до
уваги ,  оскільки є не суттєвими ,  а судом повно досліджено всі обставини справи
та дано їм належну оцінку .

Поряд з
цим ,  апелянтом у скарзі ставилось
питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні вимог позивача ,  але при цьому не було приведено підстави для
скасування і ухвалення нового рішення ,
визначені  у  ст. 309 ЦПК України ,  а відповідно до вимог  ст. 308 ЦПК України ,  не може

з

бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань ,  - у зв'язку з чим ,  рішення суду обгрунтоване матеріалами справи,  відповідає вимогам Кодексу законів про працю
України і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає ,  а доводи апеляційної скарги не спростовують
його законності.

Враховуючи
викладене та керуючись  ст.  ст.
303,  307,  308 ,
313 ,  314 ,  315 ,
319 ЦПК України,  колегія суддів ,  -

ухвалила:

Апеляційну    скаргу                  Комунального    підприємства    «Черкасиелектротранс»

відхилити .

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2007 року по
справі за  позовом  ОСОБА_1 до
КП  «Черкасиелектротранс»  про скасування наказу про звільнення ,  поновлення на роботі ,  стягнення заробітку за час "<
вимушеного прогулу та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала  набирає законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом 2-х місяців з
моменту проголошення .