АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа - № 22ц-3715   /07                                Головуючий
-                                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопаду 2007
року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської
області в складі:

головуючого-
Кравченко Н.В.,  суддів -
Борисова Є.А.,  Ступіної
Я.Ю. за участю секретаря -
Болотової К.С.  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Луганську   справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення   Стаханівського
міського   суду Луганської області від 11
червня; 2007 року за позовом ОСОБА_1до ВАТ " Стаханівське автотранспортне
підприємство 10916" про поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,  стягнення
моральної шкоди, -

встановила:

У жовтні
2006 року
позивачка ОСОБА_1  звернулася до суду з
позовом до відповідача ВАТ "
Стаханівське автотранспортне підприємство 10916",  в якому
послалася,  що вона з 26 жовтня 1983 року знаходилася
у трудових відносинах з відповідачем.
Наказом № 21-к від
16 березня 2006 року вона
звільнена з займаної посади на підставі п. 2  ст.  41
КЗпП України за винні дії при обслуговуванні грошових цінностей,  втрату довіри з боку власника. Посилаючись не
незаконність такого звільнення,  оскільки
нею ніяких дій,  що давали б підстави для
втрати до неї довіри,  не вчинялося,  позивачка просить поновити їй строк на
звернення до суду,  поновити її на роботі
на посаді касира-диспетчера у відповідача з моменту звільнення,  стягнути заробітну плату за час вимушеного
прогулу.

Рішенням
Стаханівського міського суду Луганської області від 11 червня 2007 року у
задоволенні позову позивачці відмовлено .

В
апеляційній скарзі позивачка з рішенням суду не згодна,  вважає його таким,  що не відповідає вимогам закону,  просить скасувати,  її позов задовольнити.

Заслухавши
доповідача,  дослідивши надані
докази,  перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої інстанції,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до наступного.

Згідно
зі  ст. . 41 п.2 КЗпП України
трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого
ним органу також у випадках винних дій працівника,  який безпосередньо обслуговує грошові або
товарні цінності ,  якщо ці дії дають підстави для втрати довіри до нього з
боку власника або уповноваженого ним органу.

Судом
встановлено,  що позивачка з 26 жовтня 1983 року знаходилася
у трудових відносинах з відповідачем.
Наказом № 21-к від
16 березня 2006 року вона
звільнена з займаної посади на підставі п. 2  ст.  41
КЗпП України за винні дії при обслуговуванні грошових цінностей,  втрату довіри з боку власника.

Підставою
такого звільнення стало,  як вказано у
наказі виявлення невідповідності виручки за путівими листами відомостям здачі
сум до каси,  проти чого заперечує
позивачка,  посилаючись на упередженість
до неї з боку керівництва.

2

Відповідно
до  ст.  237
КЗпП України,  при розгляді справ
щодо оскарження звільнення з ініціативи роботодавця,  судом може бути покладено обов'язок
компенсувати матеріальну шкоду,
заподіяну підприємству,
установі,  організації у зв'язку з
оплатою працівникові часу вимушеного прогулу на службову особу,  винну в незаконному звільненні.

Таким
чином,  у відповідності зі  ст. . 35 ЦПК України суду
слід обговорити питання про залучення до участі у справі особи,  яка підписала наказ про звільнення
позивачки,  оскільки рішення суду може
вплинути на права та обов'язки цієї особи,
та більш ретельно перевірити таким чином посилання позивачки на
упередженість до неї.

З матеріалів
справи вбачається,  що це питання судом
не обговорювалося,  особа,  яка підписала наказ про звільнення,  до участі у справі не притягнута,  таким чином є підстави вважати,  що суд вирішив питання пов'язані з правами та
обов'язками осіб,  які не брали участь у
справі.

Згідно  ст.  311 ЦПК України
судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню з передачею справи на новий
розгляд,  якщо суд вирішив питання про
права та обов'язки осіб,  які не брали
участі у справі.

Крім
того,  згідно з тією ж  ст. . 311 ЦПК України
рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд у разі,  якщо суд першої інстанції розглянув не всі
вимоги,  заявлені позивачем.

Як
вбачається з оскаржуваного рішення суду першої інстанції,  в ньому відсутні вказівки на те,  що судом розглянуті інші заявлені позивачем
вимоги,  крім тих,  по яких судом зроблено відповідні висновки,  зокрема вимоги про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,  будь-яке мотивування з приводу цих вимог у
рішенні відсутнє і по них відсутні будь-які висновки.

З огляду
на наведені обставини,  вказане рішення
суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Скасовуючи
рішення з зазначених підстав,  колегія
суддів вважає недоцільним робити аналіз другим доводам апеляційної скарги до
прийняття остаточного рішення по справі,
через те,  що вони можуть стати
предметом дослідження суду під час нового розгляду справи судом 1 інстанції.

Тому під
час повторного розгляду справи суду слід дати належну правову оцінку дійсним
обставинам справи,  після чого прийняти
рішення у відповідності до вимог
ст.  212 - 215 ЦПК України.

Керуючись
ст. . 303, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПУК
України,  судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Луганської області,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- задовольнити
частково.

Рішення
Стаханівського міського суду Луганської області від 11 червня 2007 року за позовом
ОСОБА_1до ВАТ " Стаханівське
автотранспортне підприємство 10916"
про поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення моральної шкоди -
скасувати,  справу надіслати на новий
розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ця
ухвала набирає чинності негайно,  та може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців після її проголошення.