АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№22ц-2223/07 р.                                                  Головуючий
43                                                                      Клочко
апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"7"
грудня 2007 р. колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                     Вініченка
Б.Б.,

суддів                                Сіренка
Ю.В.,  Василенко Л.І.

при
секретарі                    Федьорко М.
Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1
листопада 2005 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірма «BAUER» м. Рівне (далі -
Товариство),  третя особа ОСОБА_3 про
захист прав споживачів,  розірвання
договору купівлі-продажу,  стягнення
матеріальної та моральної шкоди; зустрічним позовом Товариства до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди,
заслухавши учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,  -

встановила:

ОСОБА_2
в травні 2004 року звернувся до суду із позовом про розірвання договору
купівлі-продажу двох комплектів постільної білизни,  стягнення 21 025 грн. матеріальної та 10 000
грн. моральної шкоди,  посилаючись на
те,  що він придбав у відповідача вказані
вироби,  які за інформацією останнього
були виробництва фірми «BAUER» і в період гарантійного терміну,  через два тижні користування одним з
комплектів постільної білизни,  ним було
виявлено в ній недоліки - внаслідок неналежної якості її пошиття матеріал з
натуральної вовни збився,  товар втратив
властивості для його використання,  в
зв'язку з чим йому заподіяно вказану матеріальну та моральну шкоду.

В
зустрічному позові Товариство просило стягнути з ОСОБА_2 1700 грн. моральної
шкоди та 20400 грн. витрат,  пов'язаних
із залученням по справі адвоката,
посилаючись на те,  що внаслідок
надуманих позовних вимог ОСОБА_2,  був
вимушений їздити в судовій засідання представник Товариства,  несучи витрати,  а також накладено арешт на грошові кошти Товариства.

2

Рішенням
Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1 листопада 2005 року в
задоволенні позовних вимог як ОСОБА_2,
так і Товариства відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи,  порушує питання про скасування постановленого
у справі рішення та ухвалення нового про задоволення позову.

Перевіривши
законність та обґрунтованість постановленого у справі рішення в порядку статті
303 ЦПК України,  судова палата приходить
до висновку,  що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_2,  суд
виходив з його недоведеності.

Однак з таким
висновком суду погодитись неможна.

Відповідно до статтей 3; 18 Закону України «Про захист прав споживачів» в
редакції,  яка діяла на час спірних
правовідносин (далі - Закон) споживач має право на одержання необхідної,  доступної,
достовірної та своєчасної інформації про товари (роботи,  послуги),
що забезпечує можливість їх свідомого і компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи
(послуги). Інформація про товари повинна містити,  зокрема найменування та адресу виробника (виконавця,  продавця) і підприємства,  яке здійснює його функції щодо прийняття
претензій від споживача,  а також
проводить ремонт і технічне обслуговування. Стосовно товарів (робіт,  послуг),
які підлягають обов'язковій сертифікації,  споживачеві повинна надаватись інформація про
їх сертифікацію. Інформація доводиться до відома споживачів виробником
(виконавцем,  продавцем) у супровідній
документації,  що додається до товарів
(наслідків робіт,  послуг),  на етикетці,
а також маркуванні чи іншим способом ( у доступній наочній формі),  прийняттям для окремих видів товарів
(робіт,  послуг) або в окремих сферах
обслуговування.

По
справі встановлено і це не заперечується сторонами,  що 18 серпня 2003 року позивач,  маючи на меті придбати вироби виробництва
фірми «BAUER»,
за договором купівлі-продажу № 30838219 придбав у
відповідача за 21 025 грн. дві ковдри,
два наматрацники та чотири подушки. За інформацією відповідача цей товар
вироблений із натуральної вовни фірмою «BAUER».

Відповідно
до гарантійних умов,  виробник (як вважав
позивач за інформацією відповідача фірма «BAUER») гарантує,  що якість куплених виробів відповідає
стандартам Міжнародного Секретаріату Вовни IWS. Гарантія дійсна
п'ять років з моменту отримання виробів.

Протягом
гарантійного строку позивач виявив недоліки куплених виробів: внаслідок
неналежної якості її пошиття матеріал з натуральної вовни збився,  а тому товар втратив властивості для його
використання.

З цього
приводу позивач звернувся до відповідача,
однак його вимоги замінити товар неналежної якості або відшкодувати його
вартість залишені без задоволення.

В ході
розгляду справи встановлено,  що
виробником придбаного позивачем товару є не Товариство,  як зазначено в інформації відповідача,  а ТОВ «Арт Стайл»,  Литва про що позивач під час укладання
договору купівлі-продажу не був проінформований відповідачем.

Відповідно
до п.п.2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996
року із змінами,  внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року «Про
практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»,  вирішуючи справи про захист прав споживачів у
зв'язку з придбанням товарів неналежної якості,
суди повинні мати на увазі,  що
відповідно до статтей 12,  14 Закону
товаром неналежної якості слід вважати такий,
що не відповідає вимогам нормативних документів,  умовам договору або вимогам,  які до нього пред'являються,  наданій щодо нього виготівником чи продавцем
інформації,  а також проданій після
закінчення строку його придатності чи фальсифікований.

Неведене свідчить,
що відповідач при укладенні цього договору купівлі-продажу

надав позивачу
недостовірну інформацію про виробника придбаного ним товару,  а тому цей товар є неналежної якості.

Цим
обставинам та доводам позивача з цього приводу суд не дав належної оцінки та не
застосував закон,  який підлягав
застосуванню.

Відповідно
до п.4 статті 18 Закону,  якщо надання
недоступної,  недостовірної,  неповної або несвоєчасної" інформації
про товар (роботу,  послугу),  який не має потрібних споживачеві
властивостей,  - споживач має право
розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Зважаючи
на це,  постановлене рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_2
відповідно до статті 309 ЦПК України,
оскільки порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку на
підставі статті 24 Закону.

На
підставі наведеного судова палата вважає,
що укладений між сторонами договір купівлі-продажу підлягає розірванню.

З
Товариства на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути вартість оплаченого за цим
договором товару в розмірі 21 025 грн.,
яка сторонами не оспорюється.

У
зв'язку з порушеним правом позивача йому завдана моральна шкода,  яка підлягає стягненню з відповідача
відповідно до статті 24 Закону.

При
визначенні розміру цієї шкоди,  судова
палата виходить із засад розумності,
виваженості та справедливості. При цьому враховує тривалість відновлення
позивачем порушеного права,  характер та
обсяг страждань,  які він при цьому
зазнав,  і розміру майнових втрат.

Відшкодування
в розмірі 5000 грн. є достатнім для компенсації позивачу завданої моральної
шкоди.

Оскільки
ухвала апеляційного суду Черкаської області від 30 березня 2006 року в
касаційному порядку не скасована,  то
рішення суду першої інстанції від 1 листопада 2005 року в частині розгляду
зустрічного позову Товариства до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди новому апеляційному перегляду не підлягає.

На
підставі статті 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути
державне мито в розмірі 227 грн.25 коп.,
оскільки позивач при подачі позовної заяви від цього був звільнений.

З
урахуванням наведеного,  керуючись  ст.
ст.  307; 309; 314; 316 ЦПК
України,  Законом України «Про захист
прав споживачів»,  судова палата -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1 листопада 2005 року у даній
справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ фірма«ВАиЕІІ» м. Рівне про
захист прав споживача,  розірвання
договору купівлі продажу,  стягнення
матеріальної і моральної шкоди скасувати.

Позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Розірвати
договір купівлі-продажу постільної білизни № 30838219 від 18 серпня 2003
року,  укладений між ОСОБА_2 та ТОВ
фірма«ВАиЕІІ» м. Рівне.

Сторони
повернути в положення,  яке існувало до
укладення договору.

Зобов'язати
ОСОБА_2 повернути придбаний товар у ТОВ фірма«ВАиЕІІ» м. Рівне.

Стягнути
з ТОВ фірма«ВАиЕРо> м. Рівне з р/р 5531 в Рівненському
центральному відділенні АК Промінвестбанку,
МФО 333335,  код 23306196 на користь

4

ОСОБА_2 21 025 грн. вартості товару та 5000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути
з ТОВ pMa«BAUER» м. Рівне в дохід
держави державне мито в розмірі 227 грн. 25 коп.

В решті позовних
вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.