Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07"
серпня 2007 р.                                                                                               м.  Харків

Дзержинський
районний суд м.  Харкова (м.  Харків,
пр-т Перемоги,  52 «В») у складі:

головуючого
судді Слободін М. М. ,

при секретарі
Лябах Ю.Ю.,

за
участі позивача та представника відповідача,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1в особі
представника ОСОБА_2. до
Харківської міської ради в особі представника Бабича О.Є. про визнання права
власності на самовільно реконструйований житловий АДРЕСА_1

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою,  в
якій на підставі  ст. ст. 376,  393 Цивільного кодексу України просить суд
визнати за ним право власності на самовільно реконструйований житловий АДРЕСА_1
зобов'язати відповідача КП „ХМБТІ" зареєструвати право власності на
спірний житловий будинок.

Представник
позивача у судовому засіданні зазначив,
що у зв'язку з фактичною непридатністю для нормального проживання
вищезазначеної будівлі з надвірними будівлями ним у 2006-07 pp. власними
зусиллями та за власний рахунок було здійснено реконструкцію житлового будинку
та будівництво додаткових надвірних будівель.

Відповідач
у справі в особі свого представника проти позовних вимог заперечував,  у задоволенні позову просив відмовити в
повному обсязі на тій підставі,  що
визнання права власності на зазначений самовільно перебудований житловий
будинок,  за його думкою,  неможливе без додержання вимог Порядку
вирішення питань,  що пов'язані із
самовільним будівництвом Харківської міської ради.

Суд,
розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача,  представника відповідача встановив такі факти
і відповідні їм правовідносини.

Позивачу
відповідно до договору купівлі-продажу від 20.03.1997 р. та технічного паспорту
від 23.02.2005 p.,  виданого КП „ХМБТІ" належить на праві приватної
власності житловий АДРЕСА_1з надвірними будівлями.

Факт
проведення позивачем реконструкції будівлі по АДРЕСА_1визнаний учасниками
справи і не підлягає доказуванню.

Відповідно
до технічного висновку,  здійсненого НВФ
ТОВ «ЛЕВЕЛ»
(ліцензія: серія АВ № 109928) технічний висновок «Про технічний стан
будівельних конструкцій та можливості експлуатації жилого будинку та гаражу по
АДРЕСА_1» від 2007 року -технічний стан будівельних конструкцій існуючого будинку
забезпечує несучу здатність достатню для подальшої експлуатації
приміщень."

Таким
чином,  здійснена позивачем реконструкція
житлового будинку по АДРЕСА_1в м.
відповідає встановленим будівельним,
технічним,  пожежним та санітарним
нормам,  що є підставою дійти до висновку
про відсутність об'єктивних перепон для збереження самочинно перебудованого
об'єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1в м.
Харкові.

Оцінюючі
встановлені правовідносини та вирішуючи спір,
суд прийшов до наступних висновків.

Згідно  ст. 38 Земельного кодексу України земельна
ділянка,  на якій було проведена
реконструкція,  відноситься до категорії
земель «Землі житлової та громадської забудови». Відповідно до положень
земельного законодавства землі житлової та громадської забудови використовуються,  у тому числі,
для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Таким
чином,  позивач є користувачем земельної
ділянки із земель житлової та громадської забудови і проведеним будівництвом не
порушив вимог земельного законодавства

2

щодо   зміни
цільового   призначення
земельної  ділянки   або
щодо  самовільного   захвату земельної ділянки.

Згідно
ч. 1  ст. 376 Цивільного Кодексу України
самовільним будівництвом є споруда,  якщо
вона побудована або будується без відповідного дозволу або належним чином
узгодженого проекту.

Зазначена
будівля,  відповідно до положень
цивільного законодавства України,  є
самовільно збудованим майном.

Частина
3  ст. 376 Цивільного Кодексу України
встановлює,  що право власності на
самовільно побудоване нерухоме майно може бути по рішенню суду визнано за
особою,  яка здійснила самовільне
будівництво.

Заперечення
представника відповідача щодо не дотримання проходження порядку рішення
питань,  пов'язаних із самовільним
будівництвом не ґрунтуються на законі,
оскільки така згода не передбачена ч.3
ст. 376 ЦК України,  а назване представником відповідача положення
не має реєстрації в Міністерстві юстиції України і не має загальнообов'язкової
сили і не розповсюджує свою дію на фізичних осіб.

Таким
чином,  суд вважає,  що за позивачем повинно бути визнано право
власності на самовільно реконструйований приватний житловий АДРЕСА_1в літ.
«Д-2»,  площею 298,  5 кв. м. ,
що складається з приміщень 1, 1,  II,
III,  IV,  V,
1-2,  1-3,  1-4,
1-5,  VI,
1-6,  1-7,  1-8,
1-9,  1-10,  а також д - ґанок,  площею 22,
7 кв. м. ,  д-1 - лоджія,  площею 10,
6 кв. м. ,  д-2 - вхід у
підвал,  площею 10,  2 кв. м. ,
д-3 - смотрова яма,  площею
2,  8 кв. м. ,  огорожа №5, 6,  площею 26,
6 кв. м,  ж - бесідка,  площею 11,
1 кв. м,  3 - гараж,  площею 21,
8 кв. м.

Вимоги
позивача щодо зобов'язання КП "ХМБТІ" до виконання вказаних дій не
підлягає задоволенню,  оскільки рішення
суду є передбаченою законом обов'язковою підставою для реєстрації права
власності на спірне приміщення,  додаткового
примушення КП "ХМБТІ" до виконання цих дій не треба.

З
урахуванням вищевикладеного,
керуючись  ст.  ст. 8,
11,  376 ЦК України,   ст.
ст. 1-15,  38, 60,  61,
212-215,  223 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1в особі представника ОСОБА_2.
до Харківської міської ради в особі представника Бабича О.Є. про визнання
права власності на самовільно реконструйований житловий АДРЕСА_1задовольнити
частково.

Визнати
за ОСОБА_1право приватної власності на самовільно реконструйований приватний
житловий АДРЕСА_1в літ. «Д-2»,  площею
298,  5 кв. м. ,  що складається з приміщень 1, 1,  II,  III,
IV,  V,  1-2,  1-3,
1-4,  1-5,  VI,  1-6,  1-7,
1-8,  1-9,  1-10,
а також д - ґанок,  площею
22,  7 кв. м. ,  д-1 - лоджія,
площею 10,  6 кв. м. ,  д-2 - вхід у підвал,  площею 10,
2 кв. м. ,  д-3 - смотрова
яма,  площею 2,  8 кв. м. ,
огорожа №5, 6,  площею 26,  6 кв. м,
ж - бесідка,  площею 11,  1 кв. м,
3 - гараж,  площею 21,  8 кв. м.

Судові витрати
покласти на позивача.

Відповідно
до положень  ст. 294 ЦПК України заява
про оскарження рішення суду може бути представлена протягом 10 днів із дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути представлена протягом 20 днів із дня подання
заяви про апеляційне оскарження,  до
судової палати по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через
Дзержинський районний суд м.  Харкова.