РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2-535/2007

25 червня 2007 року Добропільський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді                                                                  Андреева П.Ф.

при секретарі                                                                           Коверченковій М.А.

за участю позивачів                                                                ОСОБА_1

представника позивачів                                                          ОСОБА_2

представника відповідача                                                      ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Добропілля цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконанчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійськ   про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулися до суду з позовом до Відділення виконанчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в м.
Красноармійськ про відшкодування шкоди в зв'язку з нещасним випадком на
виробництві.

В обгрунтування
своїх позовних вимог позивач вказала, що її чоловік ОСОБА_4 перебував у
трудових відносинах з ДП "ВК "Краснолиманська", працюючи у
якості машиніста гірничих виймальних машин 6 розряду.

2 листопада 2006
року під час виконання трудових обов'язків з ним трапився нещасний випадок у
результаті якого він загинув.

Підприємством
була створена комісія з розслідування причин смерті ОСОБА_4, яка прийшла до
висновку про складання акта форми Н-1 і взяття даного нещасного випадку на
облік, як пов'язаного з виробництвом.

У зв'язку з цим, Красноармійським відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворюваннь
сім'ї загиблого добровільно сплачені страхові виплати відповідно до Закону
Україні „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України, які спичинили втрату працездатності", а саме на
синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6. щомісячні
страхові виплати у розмірі 587, 69 грн. кожному,., та однаразова страхова виплата у розмірі однорічного заробітку загиблого
по 21 156,96 грн. та п'ятирічний заробіток сім'ї у розмірі 105 784,80
грн.

Позивач вважає, що в зв'язку з тим що вона на день
смерті чоловіка не

працювала, а знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення
нею

трирічного    віку    вона
згідно    частини    3
ст.    33    Закону    Україні
„Про

2

загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, які
спричинили втрату працездатності" також має право на призначення страхових
виплат.

Просить стягнути з відповідача Відділення виконанчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань
України в м. Красноармійськ однаразову допомогу у розмірі 21 156,96 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов, просить задовольнити
вимоги та стягнути з відповідача на їх користь, в рахунок відшкодування шкоди
одноразову допомогу у розмірі 21 156,96 грн.

Представник
відповідача Відділення виконанчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в м.
Красноармійськ головний спеціаліст з правового забезпечення ОСОБА_3 позов не
визнав та пояснив, що Позивачка згідно ст.ст. 33, 34 Закону Україні „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України, які спичинили втрату працездатності" та п. 7.З.З. Порядку призначення та здійснення страхових
виплата застрахованим особам (членам їх сімей), не мала права на призначення їй
одноразової страхової виплати у розмірі однорічного заробітку. На день смерті ОСОБА_4 право на одержання страхових
виплат мали право тільки непрацездатні особи, які знаходились на його
утримання, це діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Позивачка на день смерті знаходилась у
трудових відносинах з ВП "Шахта "Білицька" ДП
"Добропілявугілля" у якості гірничого робітника поверхні,., про що свідчить запис у трудовій книжці. Згідно
ст. 179 КЗпП України їй було надано відпустку по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку. За бажанням мають право у період перебування у
відпустнці працювати на умовах неповного робочого
часу або вдома. Тому ствеврдження позивачки, що вона не знаходилась у трудових
відносинах з ВП "Шахта "Білицька" ДП
"Добропіллявугілля" вважає необгрінтованими.

Вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних
висновків.

У судовому
засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ДП „ВК "Краснолиманська", працюючи в
якості машиніста гірничих виймальних машин 6 розряду:

2 листопада 2006
року під час виконання трудових обов'язків з ОСОБА_4 трапився нещасний випадок,
в результаті якого він загинув.

Причина смерті пов'язана з нещасним випадком, що мав місце 2 листопада 2006
року, що підтверджується складеним актом и
№42 форми Н-1 від 17 листопада 2006 року та Б/Н форми Н-5 від 17 листопада
2006 року.

Зазначені обставини сторонами не
заперечуються.

Частиною 3 ст.
33 Закону Україні „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, які спичинили втрату працездатності"
передбачено що право на одержання страхових виплат у разі смерті
потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інші
члени сім'ї, якщо вони не працює та доглядає дітей, братів сестер або онуків
потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Чпстиною 1 ст. 21 КЗпП України передбаченно, що трудовий договір це угода
між   працівником   і
власником      підприємства,   установи
організації   або

3

уповноваженого органу чи фізичною
особою, за якою працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові,
а власник власник підприємства, установи, організації або уповноважений їм
орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату
і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи.

Як вбачається з
матеріалів справи з 14 лютого 2004 року по 2 грудня 2006 року Позивачка ніяку
роботи не виконувала, заробітню плату не отримувала, а знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та отримувала допомогу від Фонду державного соціального
страхування від тимчасової непрацездатності та виплатами зумовленими
народженням чи похованням.

Чтаттями 169, 181 КЗпП України передбачено, що відпустка по догляду за дитиною є соціальною гарантією, на яку має право жінка, і
відпустка надається тільки коли жінка не працює.

Статтями 42, 44
Закону України "про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням" передбачено,
право на отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного віку мають особи, які здійснюють
догляд за дитиною, ця допомога частково компенсує втрату заробітної плати. У
разі виходу до роботи, особи яка здійснює догляд, виплата допомоги
припиняється.

Особи, які
знаходятся у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,
маю право працювати на умовах неповного робочого часу або вдома однак часткова
зайнятьсть позивачкі не підтверджена.

Статтями 21, 28
Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного сзахворювання, які спричинили втрату працездатності" страховими
сумами є грошові суми, які Фонд соціального страхування виплачує особам
які мають на це право.

Суд приходить до
висновку що Позивачка мала право на отримання страхових сум, так як на день
смерті чоловіка не працювала а доглядала неповнолітнього
сина ОСОБА_6якому нне було і трьох років. Дані обставини знайшли своє
підтвердження в поясненнях позивача, матеріалах справи, дослідженими та проаналізованими
у ході судового розгляду.

Керуючись
ст..ст. 10,60,88,209,213-215,216 ЦПК України, на підставі ст.ст. 21, 169 181 КЗпП України, ст. 21, 28,
33 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного сзахворювання,
які спричинили втрату працездатності", ст. ст. 42, 44 Закону України "про загальнообовязкове
державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням", суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до
Відділення виконанчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань України в м. Красноармійськ про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з Відділення виконанчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасного  випадку   на
виробництві  та  професійних
захворювань  України  в  м.

4

Красноармійськ
на користь ОСОБА_1 одноразову допомогу у розмірі 21
156,96 грн. (двадцять одна тисяча сто п'ятдесят шість гривень 96 копійок).

На рішення
може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом 20 днів після подачі
заяви на апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Складено власноручно в нарадчій кімнаті в одному
примірнику.