Справа 2-891/07р.
Категорія справи 33
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2007
року

Богуславський
районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді                      Чумаченка О.В.

при
секретарі                               Ткаченко
НА.

з участю
позивачки                    ОСОБА_1

відповідача                                   ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Богуслав цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1  звернувшись до суду із даним
позовом,  просила стягнути із відповідача
ОСОБА_2 на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на суму 14409, 62
грн. Обґрунтовуючи свої вимоги,
позивачка посилалася на те,  що
відповідач згідно виконавчого листа №2-1241,
виданого на підставі рішення Богуславського районного суду від
22.12.2005 року зобов'язаний був сплачувати аліменти на її користь на утримання
двох їх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки
ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини його доходу,  але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Однак відповідач не виконував
належним чином свої аліментні зобов'язання,
в зв'язку з чим у нього станом на 1 серпня 2007 року утворилась
заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 4208, 13 грн.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1,
посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві,  позов
підтримала. Обґрунтовуючи свої вимоги,
позивачка пояснила,  що з часу
присудження на її користь аліментів,
відповідач перший час,  а саме з
грудня 2005 року по липень 2006 року,  їх
не сплачував,  оскільки ніби - то мав
намір повернутися в сім'ю. Потім вони домовились,  що аліменти,
які буде сплачувати відповідач,
вона витрачати не буде,  а
використає їх для надання дітям вищої освіти. Відповідач сплачував аліменти із
липня по грудень 2006 року в розмірі 1/4 частини свого доходу. Однак,  в зв'язку з тяжким матеріальним
становищем,  вона змушена була витратити
сплачені відповідачем аліменти на поточні потреби дітей. Після цього відповідач
перестав сплачувати їй аліменти. За вказаний період відповідач лише декілька
разів давав особисто дітям гроші в невеликих сумах близько 50 грн. та купляв їм
дещо із одягу Однак вона не вважає цю матеріальну допомогу,  сплатою аліментів,  оскільки відповідач надавав її без погодження
з нею. Вона вважає,  що відповідач має
можливість сплатити їй пеню тому,  що
хоча він і не має цінного майна та не має постійної роботи,  але виконує за домовленістю з громадянами
ремонти в їх помешканнях,  а тому повинен
мати достатні кошти.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав,
посилаючись на те,  що він не має
коштів для сплати пені,  і пояснив,  що після розірвання шлюбу із позивачкою,  він залишив їй та їх дітям все нажите ними
майно,  а сам до цього часу не має
власного житла та винаймає помешкання. Він сплачував позивачці аліменти в
липні-грудні 2006 року виходячи із свого доходу на той час.  Крім того він весь час давав особисто дітям
деякі кошти та купляв їм деякі речі. В даний час він має тимчасовий заробіток і
може сплачувати позивачці в рахунок погашення заборгованості по сплаті
аліментів та поточні аліменти в розмірі до 1000 грн. на місяць. Більшу суму він
не в змозі сплачувати,  оскільки взагалі
залишиться без засобів до існування. Погасити заборгованість по сплаті
аліментів за рахунок майна він також не має можливості,  оскільки в нього немає такого майна.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи,  вважає,
що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено,  що відповідач згідно рішення Богуславського
районного суду від 22.12.2005 року зобов'язаний був сплачувати аліменти на
користь позивачки на утримання двох їх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини його
доходу,  але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Відповідач
не виконував належним чином свої аліментні зобов'язання,  внаслідок чого у нього станом на 01 серпня
2007 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів на суму 4208, 13
грн.,  яку він не оспорює.

Відповідно
до  ст. 196 СК України при виникненні
заборгованості з вини особи,  яка
зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду,  одержувач аліментів має право має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений з
урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідач
не довів,  що заборгованість по сплаті
аліментів виникла не з його вини. З часу винесення судового рішення про
стягнення з відповідача аліментів,  він
не ставив питання про зменшення розміру присуджених з нього аліментів та не
оспорював нараховану йому заборгованість по аліментах.

Суд вважає,  що вина відповідача у
виникненні його заборгованості перед позивачкою по сплаті аліментів доведена в
судовому засіданні.

Визначаючи
розмір пені,  яку відповідач повинен
сплатити на користь позивачки,  суд
приймає до уваги матеріальний стан платника аліментів.

В
судовому засіданні сторони визнали,  що у
відповідача немає майна,  за рахунок
якого можна було б погасити заборгованість по сплаті аліментів і позивачем в
судовому засіданні не надано доказів про наявність у відповідача такого майна.

Приймаючи
до уваги вищевикладене,  суд вважає,  що розмір пені,  яка підлягає стягненню з відповідача повинна
бути зменшена до 9000 грн

Відповідно
до  ст. 88 ЦПК України стороні,  на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково,  судові витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених позовний вимог,  а відповідачеві - пропорційно до тієї частини
позовних вимог,  у задоволенні яких
позивачеві було відмовлено. Тому вимоги позивачки про стягнення з відповідача
на її користь 130 грн.,  які вона
сплатила за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та надання їй
правової допомоги при складанні позовної заяви підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.
ст. 10,  11,  88,
209,  212,  214-215,
218 ЦПК України,   ст. 196 СК
України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
із ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання
їх сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4,  яка
виникла з 22.12.2005 року по 01.08.2007 року в сумі 9000 (дев'ять тисяч)
гривень.

На
підставі  ст. 217 ЦПК України розстрочити
виконання цього рішення на один рік стягненням із відповідача присудженої судом
суми на користь позивачки рівними щомісячними платежами.

Стягнути
із ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на суму 130 грн.

Звільнити
сторони від сплати державного мита відповідно до  ст.  4
п. 18 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито".

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської
області через суд першої інстанції,
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги,  або в порядку визначеному
ч.4  ст.
295 ЦПК України.

Головуючий:
суддя    (підпис)   Чумаченко О.В.