Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„08"
червня 2007 р.                                  Тернівський
районний суд м. Кривого Рогу

у складі:
головуючого,  судді -   Демиденко Ю.Ю.

при
секретарі -                                   Шворак
Т.В.

за участю
представника

позивача  -                                             ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_1 до
Акціонерного комерційного інноваційного банку „УкрСиббанк",  Тернівського відділу державної виконавчої
служби Криворізького міського управління юстиції,  Спеціалізованого Державного підприємства
„Укрспец"юст" про визнання нікчемним правочину з продажу
квартири,  та стягнення моральної шкоди ,
-

ВСТАНОВИВ:

08.09.2006
р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного комерційного
інноваційного банку „УкрСиббанк",
Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського
управління юстиції далі /Банк,  ДВС/ про
визнання правочину нікчемним,  та
стягнення моральної шкоди в розмірі: 90000 грн. з Банку та 10000 грн. з ДВС.

За
клопотанням позивача в якості співвідповідача до участі у справі ухвалою суду
залучено Спеціалізоване Державне підприємство „Укрспец"юст" далі
/Укрспец"юст/.

В судовому
засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав,
вказує що

23.04.2004           р. між ОСОБА_1 та
Банком був укладений кредитний договір сроком
дії до

22.04.2001 р. на цільове придбання житла: квартири по АДРЕСА_1

на суму 4550 доларів США.
В той же день було укладено договір іпотеки згідно якого спірна

квартира була передана в заставу Банку. Позивач порушувала строки платежу
по кредиту,  але

в цілому виконувала зобов"язання,
тому у Банка не було сумнівів відносно виконання

зобов"язання. Незважаючи на вказане було здійснено виконавчий напис
нотаріуса на

стягнення,  який надійшов до
примусового виконання в ДВС.  Позивач не
знала про примусове

виконання,  копія постанови про
відкриття виконавчого провадження всупереч
ст. 24 Закону

„Про виконавче провадження" їй не був направлений,  крім того позивач не була повідомлена

про оцінку нерухомого майна згідно
ст. 57 вказаного Закону.

30.12.2005
р. були проведені прилюдні торги Укрспец"юстом,  по яким спірна квартира була продана ОСОБА_3 Вказаний
правочин просить визнати нікчемним,
негайно повернути позивачу спірну квартиру оскільки:

1.             Правочин суперечить
актам законодавства,  моральним засадам
згідно  ст. 203 ЦК

України.

2.              До складу сім"ї
позивача входять дві доньки,  одна з яких
Оксана,  1988

р.народження на час угоди була неповнолітня,  проживала в спірній квартирі,  прилюдні торги

були проведені без згоди органу опіки Виконкому,  що суперечить
ст. 55, 56, 71 ЦК
України,  та

тягне за собою нікчемність правочину згідно
ст. 224 ЦК України.

Оскільки
Банк та ДВС порушили права позивача своїми незаконними діями,  позивач була позбавлена житла,  хворіла,
її старша донька перебувала у стані вагітності,  вказані обставини призвели до сильних душевних
переживань,  просить стягнути моральну
шкоду.

Представник
відповідача ДВС проти позову заперечував,
вказує що 30.03.2005 р. було
відкрито   виконавче   провадження
на  підставі   виконавчого
напису   нотаріуса  від

22.03.2005           р. про звернення стягнення на майно
ОСОБА_1 на двокімнатну квартиру по

АДРЕСА_1,  на
суму 24454, 19 грн. Копія постанови про відкриття була направлена ОСОБА_1
26.10.2005 р. державний
виконавець склав акт опису та арешту квартири в присутності позивача,  копія акта була вручена ОСОБА_1 02.11.2005 р.
була винесена

постанова
про призначення експерта,  яка була
направлена боржнику. 08.11.2005 р. отримано висновок експерта,  пропозиція про ознайомлення з висновком
експерта 10.11.2005 р. були направлені ОСОБА_1 Боржник мала право в 10 денний
строк оскаржити висновок експерта до суду,
але цим право не скористалася,
тому було направлено повідомлення торгівельній організації,  проведені прилюдні торги. Вважає що ДВС не
порушила прав позивача проведенням виконавчих дій,  правочин по продажу квартири відповідає
законодавству,  підстав для стягнення
моральної шкоди немає.

Відповідач
Банк проти позову заперечував,  вказує що
ОСОБА_1 порушувала терміни повернення кредиту згідно графіку більш чим на 5
днів,  тому відповідно до п.5.5, 5.7 та в
порядку п. 11 Договору,  банк направив
боржнику вимогу рекомендованим листом,
про те що ОСОБА_1 повинна оплатити заборгованість в сумі 364, 37 доларів
США в триденний
строк. Вказану вимогу боржник отримала 11.02.2007 р. Оскільки заборгованість
сплачена не була,  Банк звернувся за
виконавчим написом до нотаріуса. Позивач просить незаконно визнати правочин
продажу квартири нікчемним,  посилаючись
на проживання в квартирі неповнолітньої дитини ОСОБА_1 Зареєструвавши в
квартирі,  яка є предметом застави
доньку,  позивач порушила п.п.2.3.10
договору іпотеки,  згідно умов якого вона
була зобов"язана не вселяти у вказане житло будь яких осіб без згоди
Банку. Оскільки продаж квартири був проведений з прилюдних торгів,  неповнолітня донька позивача не була
власником квартири,  то вказаною угодою
не порушені вимоги  ст. 71 ЦК України,  згода відділу опіки не була потрібна. Дії
Банку відповідали чинному законодавству,
вимоги позивача про стягнення моральної шкоди не ґрунтуються на законі.

Відповідач
Укрспец"юст направив суду відзив на позов,
в якому вважає позов незаконним,
вказує,  що квартира ОСОБА_1 була
продана з прилюдних торгів 30.12.2005 р.,  в порядку  ст. 66 Закону України „Про виконавче
провадження",  та п.п.3.5, 3.11,
3.12, 5 Тимчасового Положення „Про порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого майна",
затвердженого Наказом МЮ України від 27.10.1999 р. Порядок продажу був
витриманий,  ОСОБА_3 є добросовісним
набувачем квартири,  вказане майно
згідно  ст. 388 ч.2 ЦК України не може
бути витребувано від добросовісного набувача,
оскільки воно було продано в порядку для виконання судових рішень.
Відносно згоди органу опіки,  то вказана
згода у випадку продажу квартири Зносок не була потрібна. Позивач як мати
згідно  ст. 14 Сімейного кодексу України
здійснює права своєї доньки самостійно.

Третя
особа Виконком Тернівської у місті ради надав суду письмові заперечення проти
позову,  просить розглядати справу у
відсутності представника. Вказує що посилання позивача на  ст.
ст. 55, 56, 71 ЦК України необгрунтована,  оскільки вони стосуються дітей,  позбавлених батьківського піклування,  опікунів або піклувальників. Зносок є
матір"ю дитини,  тому при укладанні
кредитного договору повинна була діяти відповідно до  ст. 203 ЦК
України. Правочин з підстав  ст. 224 ЦК України,  його укладення без дозволу органу опіки та
піклування не може бути визнаний нікчемним.

Третя особа
ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Вислухавши
представників сторін,  дослідивши
письмові докази,  суд вважає що в
задоволенні позову слід відмовити.

Судом
встановлено поясненнями представників сторін,
договором купівлі-продажу,
кредитним договором,  договором
іпотеки а.с. ЗЗ,  23-28,  що 23.04.2004 р. ОСОБА_1 по договору
купівлі-продажу з розстрочкою платежу купила квартиру по АДРЕСА_1 у Воюц Л.В.

23.04.2004
р. позивач уклала кредитний договір з Банком на отримання кредиту в сумі 4550
доларів США,  та в той же день уклала договір
іпотеки,  передавши Банку з метою
забезпечення виконання зобов'язання по кредиту придбану квартиру.

Як видно
з вимоги Банку про сплату простроченого боргу від 08.02.2005 р.,
та поштового повідомлення а.с. 78, 79,  станом на 08.02.2005 р. загальна сума
простроченої

заборгованості
за кредитним договором складала 364, 37 Доларів США. Банк вимагав сплати заборгованості в триденний строк з дня її
отримання вимоги. У випадку непогашення визнає термін повернення кредиту
таким,  що настав,  а кредит обов"язковим до повернення в повному
обсязі. Банк попередив позивача про можливість використання свого права на
звернення стягнення на майно - спірну квартиру по договору іпотеки. Вказані дії
Банку відповідають п.5.5, 5.7, 11 Кредитного договору а.с. 24,  та розділу 5 договору іпотеки а.с. 27.

Вказану
вимогу ОСОБА_1 отримала 11.02.2005 р. згідно поштового повідомлення. Отримавши
вимогу позивач не звернулася до Банку для вирішення вимоги в договірному  порядку,
заборгованість  не  сплатила,
тому  виждавши  необхідний
термін

22.03.2005           р.
Банк  відповідно   до
договору   іпотеки   п.5.2,
обґрунтовано   звернувся  за

виконавчим
написом нотаріуса,  звернувши стягнення
на предмет іпотеки - спірну квартиру.

Вказані
дії Банку є правомірними,  такими,  що відповідають вищевказаним договорам,  та вимогам
ст. 589, 591 ЦК України.
Таким чином ствердження позивача про протиправні дії Банку,  безпідставне звернення стягнення на предмет
іпотеки - необгрунтовані.

Позивач
посилається на незаконність дій державного виконавця,  про те що ОСОБА_1 взагалі не знала про
виконавчі дії по зверненню стягнення на майно,
але позивач не оскаржив в судовому порядку виконавчий напис
нотаріуса,  який був підставою для
відкриття виконавчого провадження згідно
ст. 18-1 п.5 Закону України „Про виконавче провадження".

Не
оскаржила позивач постанову про відкриття виконавчого провадження,  акт опису та арешту квартири,  висновок експерта по оцінці квартири,  та інші виконавчі дії,  згідно Кодексу адміністративного судочинства
України. Разом з тим при складанні акту опису та арешту квартири від 26.10.2005
р. ОСОБА_1 була присутня,  та отримала
копію акта а.с. 94-95. Згідно  ст. 27 ч.1
Закону України „Про виконавче провадження" - копії постанов державного
виконавця,  та інші документи виконавчого
провадження надсилаються сторонам виконавчого провадження із супровідними
листами,  простою кореспонденцією. Тому
ствердження позивача про неотримання копії постанови про відкриття виконавчого
провадження,  та висновку експерта про
оцінку квартири не тягне за собою незаконність проведення виконавчих дій. Таким
чином оскільки вказані дії проведені,  їх
законність не оскаржувалася в порядку КАС України,  вказані дії на час розгляду судом цивільного спору
про визнання правочину нікчемним є законними.

Розглядаючи
позов про визнання правочину нікчемним,
в межах заявлених позовних вимог,
то судом встановлено поясненнями сторін,
відомістю проведення прилюдних торгів,
протоколом проведення прилюдних торгів а.с. 100-102,  що 30.12.2005 р. квартира по АДРЕСА_1 була
продана ОСОБА_3 в порядку для виконання судових рішень Дніпропетровською філією
Спеціалізованого Державного підприємства „Укрспец"юст",  згідно договору про надання послуг від
14.12.2005 р. а.с. 107-108.

Посилаючись
на незаконність правочину,  його
нікчемність,  такому що суперечить нормам
цивільного законодавства і аморальному,
позивач посилається на проживання в проданій квартирі неповнолітньої
доньки позивача - ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1
р.народження а.с. 32,  та проведення
продажу квартири без згоди органу опіки.

Згідно  ст. 12 Закону України „Про основи соціального
захисту бездомних громадян та безпритульних дітей" передбачено укладання
правочину щодо нерухомого майна де проживають діти з дозволу органу опіки та
піклування. Але вказаний Закон набрав чинності з

01.12.2006           р. і на спірні правовідносини не
поширюється.

Крім
того згідно довідки КЖП №14 а.с. 100 - ОСОБА_4 була зареєстрована в спірній
квартирі з 18.06.2004 р. Але згідно п.п.2.3.10 договору іпотеки який був
укладений раніше 23.04.2004 p.,  ОСОБА_1 була зобов"язана не вселяти у вказане житло
будь яких осіб без згоди Банку. Тому вселення та реєстрація дитини в квартирі
без згоди Банку суперечить договору і є незаконною.

Посилання
позивача на порушення вимог  ст. 71 ЦК України,  укладення договору без згоди органу опіки є
незаконною,  тому що ОСОБА_1 не була
опікуном,  чи піклувальником,  а є матір"ю дитини і згода органу опіки
на укладання правочину потрібна не була,
підстави для визнання провочину нікчемним як укладеному без згоди органу
опіки та піклування,  передбачені  ст. 224 ЦК
України відсутні.

Повернення
квартири позивачу неможливо згідно  ст.
388 ч.2 ЦК України
оскільки майно не може бути витребувано від добросовісного набувача,  якщо воно було продано в порядку для
виконання судових рішень. Позов в цій частині також не відповідає закону.

Таким
чином згідно поданого ОСОБА_1 позову,
суд не находить підстав для визнання правочину нікчемним.

При
безпідставності позову,  та правовідносин
які виникли між сторонами на Банк та ДВС не може бути покладено обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди.

На
підставі  ст.  ст. 71, 203, 215, 224, 388 ч.2,  591 ЦК
України,  керуючись  ст.
10, 27, 31, 60, 209 4.3, 212-215,
ЦПК України,  суд-

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного інноваційного банку
„УкрСиббанк",  Тернівського відділу
державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції,  Спеціалізованого Державного підприємства
„Укрспец"юст" про визнання нікчемним правочину з продажу
квартири,  та стягнення моральної шкоди -
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через
Тернівский районний суд м.  Кривого
Рогу,  шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.