РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19 вересня  2007 року        справа № 2-1362 -2007        м.
Нововолипськ

Нововолинський  міський
суд  Волинської  області в складі:

головуючого                              Ференс-Піжук О.Р.

при
секретарі                           Тимовській
Н.В.

за
участю

позивача                                  ОСОБА_1

відповідача                               ОСОБА_2

представника
відповідача      Тимощука С. В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  Бужанківскої сільської ради Іваничівського
району про визнання Державного акта на право приватної власності на землю та
договору кушвлі-продажу земельної ділянки недійсними, - суд

ВСТАНОВИВ:

23
травня 2007 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2,  Бужанківської сільської ради Іваничівського
району про визнання Державного акта про право приватної власності на землю
серії ВЛ №787 ,  виданого відповідачці
Бужанківською сільською радою ЗО грудня 2002 року на підставі рішення сесії
цієї ж сільської ради від 26 січня 1994 року № 15/5 на земельну ділянку площею
0.50 га. та договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки,  укладеного між позивачкою та ОСОБА_2 14
листопада 2003 року,  недійсними. Також
просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 7496, 07 грн. завданої шкоди та судові
витрати по справі.

10
серпня 2007 року ОСОБА_1 подала суду додаткову позовну заяву про визнання
недійсним Державного акта про право приватної власності на землю серії ВЛ №
788,  виданого ОСОБА_2 Бужанківською
сільською радою ЗО грудня 2002 року на земельну ділянку площею 0.22 га.

Вимоги
мотивує тим.  що вказані вище Державні
акти про право приватної вланості на землю,
видані ОСОБА_2 Бужанківською сільською радою незаконно,  без відповідного рішення сесії сільської ради
і на момент

укладення
з відповідачкою договору купівлі-продажу земельної ділянки,  що відбувся 14 листопада 2003 року,  остання не була власником цієї ділянки площею
0.50 г.,  а тому не мала права
розпорядитися землею. Вважає,  що з цих
підстав договір купівлі-продажу земельної ділянки необхідно визнати недійсним і
стягнути з ОСОБА_2 сплачені по договору 7496 грн. 07 коп. та судові витрати по
справі.

В
судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з наведених в заяві
підстав та пояснила,  що 14 листопада
2003 року вона придбала у відповідачки ОСОБА_2 житловий будинок та земельну
ділянку,  яка розташована біля
нього,  площею 0.50 га.,
в селі Верхнів Іваничівського району,  що стверджується договорами
купівлі-продажу,  посвідченими державним
нотаріусом.  Зазначає,  що під-час оформлення технічної документації
на земельну ділянку 16 червня 2004 року їй стало відомо,  що ОСОБА_2 в 2002 році оформила право
власності на земельну ділянку з порушенням вимог чинного законодавства,  отримала Державні акти про право власності на
землю без дотримання Інструкції про порядок складання,  видачі,
реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну
ділянку,  затвердженої наказом Державного
комітету по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 ,  без попереднього отримання технічної документації
зі складання державного акту,  без
відповідного рішення сесії сільської ради про передачу їй земельної ділянки у
приватну власність. Пояснила,  що згідно
рішення сесії Бужанківської сільської ради від 26 січня 1994 року № 15/5
земельна ділянка площею 0.72 га. передавалась у приватну власність матері
відповідачки ОСОБА_3 ,  в т.ч. 0, 25 га.
для будівництва та обслуговування житлових і господарських будівель та 0.47 га.
для ведення особистого підсобного господарства. Вважає,  що ОСОБА_2,
як спадкоємець житлового будинку,
лише після смерті матері ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,  мала
право звернутися до Бужанківської сільської ради з відповідною заявою про
передачу їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку і ведення господарства,  а оскільки відповідачка цього не
зробила,  то вважає,  що остання отримала Державний акт про право
приватної власності на землю серії ВЛ № 787 незаконно,  його слід визнати недійсним,  як і визнати недійсним договір купівлі -
продажу земельної ділянки площею 0.50 га.,
що укладений на підставі цього Державного акта. Також просить визнати
недійсним Державний акт про право приватної власності на землю серії ВЛ №
788,  виданий 30 грудня 2002 року на ім'я
ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0.22 га.,
мотивуючи тим,  що поділ земельної
ділянки на частини і видача двох Державних актів на право власності на землю
порушують ії права ,  зокрема створюють
незручності у використанні та обробітку земельної ділянки,  яку вона придбала у відповідачки ОСОБА_2
разом з житловим будинком.

Відповідачка
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила,  що вона з 1987 по 1994 рік була членом
колгоспу «Хлібороб» в с. Бужанка,
рішенням правління якого їй 30 квітня 1988 року було виділено в
користування земельну   ділянку   площею 0.50 га. в с. Верхнів Іваничівського

району. Земельну ділянку
для огородництва було надано поряд з садибою покійної матері ОСОБА_3 Площа
присадибної земельної ділянки матері на той час,  становила 0.22 га. Зазначає,  що з 1988 року користувалася наданою їй
земельною ділянкою і водночас обробляла земельну ділянку матері,  оскільки проживала разом з нею і була членом
домогосподарства ОСОБА_3 Після смерті матері,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
вона,  ОСОБА_2 в грудні місяці
2002 року звернулася до Бужанківської сільської ради з заявою про передачу їй у
приватну власність земельної ділянки площею 0.72 га. в т.ч. 0.50 га.,  що
знаходилася у її користуванні з 1988 року та 0.22 га.,  які успадкувала після смерті матері.
Отримавши в сільській раді витяг з рішення сесії від 26 січня 1994 року 15/5
про передачу її у приватну власність земельної ділянки площею 0.70 га. в селі
Верхнів Іваничівського району в т.ч. 0.25 га. для будівництва і обслуговування
житлових і господарських будівель та 0.45 га. для ведення особистого підсобного
господарства,  30 грудня 2002 року
оформила Державний акт про право приватної власності на землю,  який і пред'явила нотаріусу під-час укладення
договору -купівлі продажу земельної ділянки,
що відбувся 14 листопада 2003 року між нею,  як власником земельної ділянки- продавцем та
позивачкою-покупцем,  якій на момент
укладення договору були відомі його істотні умови,  а також місце розташування і розмір
відчужуваної земельної ділянки. Зазначає,
що в рішення сесії сільської ради від 26 січня 1994 року № 15/5,  про передачу земельної ділянки площею 0.72
га. в с. Верхнів Іваничівського району,
її матері ОСОБА_3,  внесено
зміни,  на підставі архівної виписки з
протоколу № 4 засідання правління колгоспу с. Бужанка Іваничівського району від
30 квітня 1988 року,  рішенням сесії
Бужанківської сільсьської ради від 16 липня 2007 року,  зокрема зазначено,  що ОСОБА_2 під приватизацію передано земельну
ділянку в розмірі 0.50 га.,  а розмір
земельної ділянки,  що належав
приватизації ОСОБА_3 зазначений не 0.72 га. ,
а 0.22 га. Вважає,  що вона
правомірно,  як власник,  розпорядилася належною їй земельною ділянкою
в розмірі 0.50 га. а також на законних підставах користується земельною
ділянкою в розмірі 0.22 га,  не порушуючи
прав позивачки. З наведених підстав,
просить у позові ОСОБА_1,  відмовити.

Представник
відповідача голова Бужанківської сільської ради Тимощук С. В. позов ОСОБА_1 не
визнав,  дав пояснення,  аналогічні поясненням відповідачки ОСОБА_2 та
ствердив,  що остання правомірно отримала
Державні акти про право приватної власності на земельні ділянки розміром 0.50
га. та 0.22 га. Зазначив,  що 0.50 га.
землі були виділені ОСОБА_2 під огород в 1988 році,  як члену колгоспу. Вона,  як член домогосподарства,  користувалася цією землею,  що розташована поряд із земельною ділянкою
розміром 0.22 га.,  яка була передана у
власність її матері ОСОБА_3,  про що і
рішенням сесії Бужанківської сільської ради 16 липня 2007 року ,  внесено зміни у рішення сесії від 26 січня
1994 року,  на підставі якого ОСОБА_2
видано Державні акти про право приватної власності на землю. Вважає,  що підстав для визнання недійсними цих
актів,  немає.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши письмові
матеріали справи,  оглянувши спадкову
справу № 258/2003 до майна померлої ОСОБА_3 наглядове провадження прокуратури Іваничівського
району по скарзі № 41 ОСОБА_4 з технічною документацією зі складання державного
акту на право власності на земельні ділянки ОСОБА_2,  ОСОБА_1,
суд дійшов висновку,  що позов до
задоволення не підлягає.

В
судовому засіданні встановлено,  що 14
листопада 2003 року позивачка ОСОБА_1,
згідно договору купівлі-продажу,
посвідченого нотаріально / а.с.
6/ купила у відповідачки ОСОБА_2,
житловий будинок,  який належав
продавцеві,  на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,  виданого
23 липня 2003 року.

Цього ж
дня ,  між сторонами був укладений
договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.50 га.,  яка належить продавцеві ОСОБА_2,  що підтверджується Державним актом про право
приватної власності на землю серії ВЛ № 787,
виданого останній Бужанківською сільською радою Іваничівського району 30
грудня 2002 року,  на підставі рішення
сесії ради від 26 січня 1994 року № 15/5 та зареєстрованого у Книзі записів
Державних актів на право приватної власності на землю за № 89,  що передана ОСОБА_2 в межах,  згідно з планом.

Оспорюючи
підставність видачі ОСОБА_2 Державного акта про право приватної власності на
землю від 30 грудня 2002 року,  ОСОБА_1
посилається на ту обставину,  що вказаним
рішенням сесії сільської ради земельна ділянка в розмірі 0.72 га. передана у
приватну власність не відповідачці,  а її
матері ОСОБА_3 / а.с.  10/

Під-час
судового розгляду справи,  поясненнями
представника Бужанківської сільської ради Тимощука С. В.,  відповідачки ОСОБА_2,  що підтверджуються архівною випискою з з
протоколу № 4 засідання правління колгоспу «Бужанка» Іваничівського району від
30 квітня 1988 року,  / а.с. 32/
з'ясовано,  що ОСОБА_2,  як члену колгоспу /а.с.  35/ цього числа було виділено земельну
ділянку під огород в розмірі 0.50 га. На підставі вказаних документів,  рішенням сесії Бужанківської сільської ради №
8/5 від 16 липня 2007 року,  яка діяла в
межах повноважень,  визначених п.34,  ч. 1
ст.  26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,  було
внесено зміни до рішення сесії від 26 січня 1994 року № 15/5,  стосовно передачі ОСОБА_2 земельної ділянки
розміром 0, 50 га. у приватну власність. / а.с.
36/. Одночасно внесено зміни щодо передачі в 1994 році під приватизацію
земельної ділянки розміром 0.22 га. ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Як вбачається з рішення сесії Бужанківської
сільської ради від 16 липня 2007 року № 8/19 / а.с.  42 / ,
ОСОБА_2,  на підставі  ст. 12,
118 З К України,  передано безоплатно у приватну власність
вказану земельну ділянку розміром   0.22
га. для ведення особистого селянського господарства.

Таким
чином,  ОСОБА_2,  30 грудня 2002 року ,  згідно п.б,
ч.1  ст. .81 ЗК України,  набула право власності на землю,  що,  на
підставі  ст. 126 ЗК України,  посвідчено Державними актами,  форма яких затверджена Постановою Кабінету
Міністрів України від 02.04. 2002 року № 449.

Отже,  на момент видачі Бужанківською сільською
радою,  відповідачці ОСОБА_2 Державних
актів про право приватної власності па землю,
і виникнення у відповідачки,
згідно  ст. 125 ЗК України,  права власності на землю,    будь-яких порушень чи обмежень   прав позивачки,  не було.

Здійснюючи
своє право на землю,  ОСОБА_2,  як дійсний власниик,  на свій розсуд,  розпорядилася належною їй земельною ділянкою
розміром 0.50 га.,  відчуживши її,  шляхом продажу ОСОБА_1,  про що 14 листопада 2003 року між
сторонами,  з дотриманням вимог  ст.
132 ЗК України,  укладено    письмовий договір,  який цього числа посвідчений нотаріально.

Оспорюваний
позивачкою договір,  укладений відповідно
до Порядку посвідчення договорів відчуження земельних ділянок...,  затвердженого спільним наказом Міністерства
юстиції України та Державного комітету України по земельних ресурсах від 06.06.
1996 року № 14/5/ 48,  зі змінами,  внесеними наказом Мін'юсту України від
01.06.1998 року,  а тому підстав для
визнання договору недійсним та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
7496,  07 коп.,  суд
не знаходить.

Після
укладення і нотаріального оформлення договору купівлі-продажу земельної
ділянки,  тобто з 14 листопада 2003
року,  у позивачки виникли підстави для
відведення їй земельної ділянки в натурі і легалізації її права власності на
придбану земельну ділянку,  яке нічим
обтяжено та ніким не обмежено,  в т.ч. не
порушено відповідачкою ОСОБА_2,  яка
володіє земельною ділянкою розміром 0.22 га,
і підстав для припинення її права на землю,  передбачених
ст.  140 ЗК Украйни,  суд не вбачає.

Керуючись  ст. 212,
213, 214,  215,  ЦПК України,
ст.  81,  125,
126,  132,  140,
152,  158 ЗК України, - суд

ВИРІШИВ:

У позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  Бужанківської
сільської ради Іваничівського району про визнання недійсними Державного акта
серія ВЛ № 787 на право приватної власності на землю -земельну ділянку площею
0.50 га ,  виданого ОСОБА_2 Бужанківською
сільською радою Іваничівського району 30 грудня 2002 року,  Державного акта серія В Л № 788 про право
приватної власності на землю -земельну ділянку площею 0.22 га.,  виданого ОСОБА_2 Бужанківською сільською
радою Іваничівського району 30 грудня 2002 року та договору купівлі- продажу
земельної ділянки,  укладеного між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 14 листопада 2003 року і стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 7496,  06 грн. /сім тисяч
чотириста дев'яносто шість гривень,  06
коп./ відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про
апеляційне оскарження,  яка може бути
подана протягом 10-ти днів з дня
проголошення   рішення.   Якщо
було   подано   заяву
про   апеляційне

оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у 20-ти
денний строк після подання заяви про апеляційне оскарження,  то рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення суду,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення
можна оскаржити до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський
міський суд протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  яка може бути подана
протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.