Справа№2-17/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

19
вересня 2007 року                                                                                                     м.  Тячів

Тячівський
районний суд Закарпатської області в особі

головуючого:                     судді Ляшко С. М.

при
секретарі:                              Пальонна
М. Є.

з участю
адвоката:                      ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_2,  відповідача
ОСОБА_3,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Тячів цивільну справу за позовною заявою Акціонерного страхового
товариства "ВЕКСЕЛЬ" Закарпатської філії до ОСОБА_3 про відшкодування
майнової шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне
страхове товариство "ВЕКСЕЛЬ" Закарпатська філія звернулося в суд з
позовною заявою до ОСОБА_3. про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу.

В своєму
позові позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3. в порядку регресу на користь ACT
"ВЕКСЕЛЬ" суму сплаченого страхового відшкодування в сумі 16518,
18 грн.,  вартість автотоварознавчого
дослідження в розмірі 280 грн.,  витрати
по сплаті державного мита в сумі 167, 98 грн. та вартість
інформаційно-технічних послуг в розмірі 30 грн..

Свої вимоги
мотивує тим,  що згідно страхового полісу
№ 0037514 від 09 листопада 2004 року Закарпатська філія акціонерного страхового
товариства "ВЕКСЕЛЬ" прийняла під страховий захист транспортний засіб
ВАЗ 21099,  реєстраційний номер НОМЕР_1,  який належить Малому підприємству
"Лиса".

11.04.2005
року близько 02 год. 00 хв.
на автодорозі Мукачево - Рогатин,  в с.
Бедевля по вул.  Вайнагія
(напроти залізничного переїзду),  водій
автомобіля Мерседес,  реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3не надав перевагу в
русі автомобілю ВАЗ 21099,  реєстраційний
номер НОМЕР_1,  яким керував експедитор
МП "Лиса" - ОСОБА_4,  і
допустив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4.
помер.

Внаслідок
вищесказаного,  застрахований автомобіль
ВАЗ 21099,  реєстраційний номер
НОМЕР_1,  отримав механічні
пошкодження,  що відповідно до умов
Полісу є страховим випадком.

Вина
відповідача у ДТП,  що сталась 11.04.2005 року на автодорозі Мукачево -
Рогатин,  в с Бедевля по
вул.  Вайнагія підтверджується довідкою
вих. №7387 від 08.08.2005 р. виданою

Тячівським
районним відділом УМВС України в Закарпатській області та постановою
Тячівського районного суду від 24 червня 2005 року по справі №1-201/05р..

Для
встановлення характеру та розміру шкоди,
що заподіяна Страхувальнику,  ACT
"ВЕКСЕЛЬ" замовило автотоварознавче дослідження в ЗАТ
"ЕКСПЕРТ СЕРВІС" (88015,
м.  Ужгород,  вул.
Радіщева,  1,  т. (03122) 66-30-77). Згідно Акту № 24
автотоварознавчого дослідження автомобіля ВАЗ 21099,  реєстраційний номер НОМЕР_1 від 10 серпня
2005 року вартість матеріальної шкоди,
заподіяної власнику автомобіля ВАЗ 21099,  реєстраційний номер НОМЕР_1становить 17116
грн. 44 коп..

Керуючись
умовами Полісу,  на підставі Страхового
акту № 1/0037514/05 від 20 листопада 2005 року та наданих документів,  ACT
"ВЕКСЕЛЬ" здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 16518, 18
грн.,  що підтверджується платіжним
дорученням № 693 від 28 листопада 2005 року.

Крім
того Товариством оплачена згідно рахунку № 10 від 12 серпня 2005 року вартість
послуг ЗАТ "ЕКСПЕРТ СЕРВІС" з автотоварознавчого дослідження в
розмірі 280, 00 грн.,  що підтверджено
платіжним дорученням № 473 від 12 серпня 2005 року,  та підлягають відшкодуванню за рахунок
Відповідача.

Витрати ACT
"ВЕКСЕЛЬ" на проведення експертизи повинно було зробити для
встановлення характеру та розміру шкоди,
заподіяної Відповідачем,  тобто
для забезпечення порушеного права страхувальника,  виходячи з положень  ст.  22
ЦК України.

Згідно  ст.
1191 ЦК України особа,  яка
відшкодувала шкоду,  заподіяну іншою особою,  має право зворотної вимоги (регресу) до
винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно  ст.
993 ЦК України
та  ст.
27 Закону України "Про страхування" до страховика,  який виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування,  у межах
фактичних витрат переходить право вимоги,
яке страхувальник" або інша особа,
що одержала страхове відшкодування,
має до особи,  відповідальної за
заподіяний збиток.

Таким
чином,  до ACT "ВЕКСЕЛЬ"
перейшло право вимоги з Відповідача суми сплаченого страхового відшкодування -
16518, 18 грн. та вартості послуг з автотоварознавчого дослідження в розмірі
280, 00 грн. Загальна сума відшкодування становить 16798, 18 грн..

У
відповідності до положень  ст.  11 Цивільного кодексу України підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків,  у тому
числі щодо відшкодування збитків (шкоди) є зобов'язання,  які виникають внаслідок заподіяння шкоди.
Статтею 611 ЦК України
встановлено,  що у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема,  відшкодування збитків.
Тому особа,  що порушила
зобов'язання,  згідно  ст.
614 ЦК України,  несе відповідальність за наявності її
вини,  якщо інше не встановлено договором
або законом,  а відсутність своєї вини
доводить особа,  яка порушила
зобов'язання.

Вина
відповідача у дорожньо-транспортній пригоді,
що сталась 11.04.2005 року близько 02 год. 00 хв. на автодорозі Мукачево - Рогатин,  в с.  Бедевля по вул.  Вайнагія підтверджується довідкою вих. № 7387
від 08.08.2005 р. виданою Тячівським районним відділом УМВС України в
Закарпатській області та постановою Тячівського районного суду від 24 червня
2005 року по справі №1-201/05р,  в
мотивувальній частині якої зазначено,  що
ОСОБА_3. повністю визнає свою вину.

Крім
того,  згідно висновку судової
автотехнічної експертизи №198-1 від 11 травня 2005 року до виникнення ДТП призвели дії
водія автомобіля "Мерседес-Бенц 200",
держ.номер НОМЕР_2 ОСОБА_3.,  який
в супереч вимогам п.16.11 Правил дорожнього руху України виїхав на перехрестя,  не надавши переваги автомобілю
ВАЗ-21099,  держ. номер НОМЕР_1,  який наближався з правого боку.

Пунктом
16.11 ПДР України передбачено: на перехресті нерівнозначних доріг водій
транспортного засобу,  що рухається по
другорядній дорозі,  повинен дати дорогу
транспортним засобам,  які наближаються
до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі,  незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно
до п.2
Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,  суди
повинні мати на увазі,  що шкода,  заподіяна особі і майну громадянина або
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою,  яка її заподіяла,  за умови,
що дії останньої були неправомірними,
між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина
зазначеної особи,  а коли це було
наслідком джерела підвищеної небезпеки,  незалежно
від наявності вини.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2. позовні вимоги підтримав
повністю та просить суд позов задовольнити.

В
судовому засіданні відповідач ОСОБА_3. позовні вимоги не визнав та
пояснив,  що позовні вимоги він визнає
тільки в тому випадку якщо позивач визнає нанесену йому матеріальну шкоду
внаслідок ДТП.

Також
відповідач пояснив,  що 11.04.2005 р.
дійсно сталася ДТП,  згідно матеріалів кримінальної справи,  зокрема висновком судово-автотехнічної
експертизи,  постановою про пред'явлення
йому обвинувачення по  ст.  286 ч. 2 КК України,  яке полягає в тому,  що він керуючи автомобілем "Мерседес
Бенц 200" н.з. НОМЕР_2,  виїжджаючи
з другорядної дороги вул.  Прикордонної
на головну дорогу вул.  Вайнагія в с.
Бедевля,  порушив вимогу
п. 16.11. ПДР,  якою передбачено,  що "на перехресті нерівнозначних доріг
водій транспортного засобу,  що рухається
по другорядній дорозі,  повинен дати
дорогу транспортним засобам,  які
наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі,  незалежно від напрямку їх подальшого
руху",  тобто не пропустив
автомобіль ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_1,  який
рухався по головній дорозі від м.  Тячів
до смт.  Тересва,  під керуванням ОСОБА_4.,  який свою чергу маючи технічну можливість
попередити зіткнення з автомобілем "Мерседес Бенц",  шляхом екстреного гальмування із зупинкою до
місця зіткнення,  з моменту виникнення
небезпеки і не зробив цього,  а грубо
порушив вимогу п.п. 10.1,  12.1,  12.3,
12.4 ПДР України,  продовжував рух
і скоїв наїзд на виїхавший з другорядної дороги на головну дорогу автомобіль
Мерседес в ліву його сторону. В результаті ДТП водій автомобіля ОСОБА_4. помер.

Таким
чином матеріалами кримінальної справи з достовірністю доведено,  що у даній дорожньо-транспортній пригоді
винен як він так і водій застрахованого транспортного засобу ОСОБА_4.. Той
факт,  що в судовому засіданні 24.06.2006
p.,  коли до нього була застосована амністія він визнав свою
вину,  то це стосувалося тільки його вини
в даній ДТП. Поскільки
по справі виносилась

постанова
про застосування відносно нього амністії,
а не вирок,  то всі інші обставини
по справі,  зокрема часткова вина
потерпілого в ДТП не досліджувалась
та не відображалась в постанові суду.

Відповідно
до законодавства ( ст.  1188 ЦК України) питання
про відповідальність за шкоду,  заподіяну
самим джерелом підвищеної небезпеки,
вирішується відповідно до
ст.  1166 ЦК України,  тобто володільці відповідають за принципом
вини. Як роз'яснив Пленум ВС
України в постанові "Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992 р. № 6 із змінами в п. 3".
Питання про відповідальність за шкоду,
заподіяну при цьому самим джерелом підвищеної небезпеки кожного із їх
володільців перед іншими з них,
вирішується за правилами  ст.  440 ЦК
України (зараз аналогічна  ст.  1166). при наявності вини обох володільців -
розмір відшкодування визначається до ступеня вини кожного;".

Таким
чином,  виходячи з наведеного,  він перед позивачем в регресному порядку
повинен нести матеріальну відповідальність в тій частині,  в якій він мав би відповідати перед
володільцем автомобіля ВАЗ 21099. Ступінь вини кожного з них повинен визначити
суд,  однак,  поскільки,
згідно обвинувачення кожен з них в однаковій мірі порушив правила дорожнього
руху (хоча у водія автомобіля "Жигулі" вказано більше порушень
пунктів ПДР),  то він вважає,  що ступінь вини кожного з них була рівною по
50 %,  так як дані порушення ПДР в
однаковій мірі знаходяться в прямому причинному зв'язку з наслідками.

Фактично,  з практичної точки зору,  враховуючи,
що його автомобіль в результаті ДТП
також отримав значні пошкодження,  то
він мав би відшкодувати володільцю автомобіля "Жигулі",  або як в даному випадку,  страховій організації вартість відновлювального
ремонту пошкодженого в результаті ДТП
автомобіля,  в залежності від ступеня
його вини яку визначить суд,  а
володілець автомобіля "Жигулі",
в залежності від визначеного ступеня його вини,  повинен був би відшкодувати йому вартість
відновлювального ремонту автомобіля.

Поскільки
вартість відновлювального ремонту автомобіля "Жигулі" визначена
позивачем в розмірі виплаченої страхової суми,
а він свій автомобіль також відремонтував у приватного автомобільного
майстра,  при цьому самостійно купляв
запчастини на ринку і по замовленню із-за кордону,  то вартість матеріального збитку нанесеного
йому внаслідок ДТП дорівнює
вартості автомобіля до ДТП
і становить 21109, 48 грн.,  тому
просить суд в позові відмовити.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
цивільної справи,  кримінальної справи №
1-201/05,  суд вважає,  що позов слід задовольнити з наступних
міркувань.

В судовому
засіданні встановлено,  що 09 листопада
2004 р. між страховиком Закарпатською філією Акціонерного страхового товариства
"Вексель" та страхувальником Малим підприємством "Лиса"
було укладено договір страхування легкового автомобіля марки ВАЗ 21099 державний
номер НОМЕР_1,  про що свідчить страховий поліс № 0037514 від
09.011.2004 р./ах. 7/.

11.04.2005
року приблизно о 6-й годині ОСОБА_3. керуючи автомобілем "Мерседес" №
НОМЕР_2 на перехресті вулиць Прикордонна та Вайнагія в с.
Бедевля,  в порушення правил
дорожнього руху не пропустив автомобіль який рухався по головній дорозі і
допустив зіткнення з ним в результаті якого водій автмобіля ВАЗ 21099 ОСОБА_4.
помер.

Внаслідок
вищесказаної дорожньо-транспортної пригоди,
застрахований автомобіль ВАЗ 21099,
реєстраційний номер НОМЕР_1,  отримав механічні пошкодження,  що відповідно до умов Страхового полісу є
страховим випадком.

На
підставі Страхового акту від 20 листопада 2005 року № 1/0037514/05 по
Страховому полісу № 0037514 від 09.11.2004 p.,
Закарпатська філія ACT "ВЕКСЕЛЬ"
здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 16518, 18 грн.,  що підтверджується платіжним дорученням № 693
від 28 листопада 2005 року /а.с.  8,  91.

Також
Закарпатською філією ACT "ВЕКСЕЛЬ" було замовлено автотоварознавче дослідження
в ЗАТ "ЕКСПЕРТ СЕРВІС" (88015,
м.  Ужгород,  вул.
Радіщева,  1,  т. (03122) 66-30-77),  вартість якого становить 280 грн.,  які були сплачені Закарпатською філією ACT
"ВЕКСЕЛЬ",  що стверджується
рахунком № 10 від 12.08.2005 року /а.с.
25/.

В постанові
Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 червня 2005 р.
/а.с.  29/ вказано,  що в судовому засіданні ОСОБА_3. свою вину
визнав повністю,  та просив суд звільнити
його від кримінальної відповідальності на підставі Закону України "Про амністію"
від 31.05.2005 p..

Вище
вказаною постановою суду звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за
вчинений ним злочин передбачений
ст.  286 ч. 2 КК України,  а кримінальну справу про його обвинувачення
закрито.

Згідно
ч. 4  ст.
61 ЦПК України,  - вирок у
кримінальній справі,  що набрав законної
сили,  або

постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду,  що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи,  стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду,  з
питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно  ст.  14
Закону України "Про амністію" від 31 травня 2005 року,  - амністія не звільняє від обов'язку
відшкодувати заподіяну злочином шкоду,
який покладено на винну особу вироком або рішенням суду.

З вимог
ч. 1  ст.
1166 ЦК України випливає що,  -
майнова шкода,  завдана неправомірними  рішеннями,
діями  чи  бездіяльністю
особистим   правам     фізичної або

юридичної
особи,  а також шкода,  завдана майну фізичної або юридичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

Частиною
1 статті 1191 ЦК України
передбачено,  - особа,  яка відшкодувала шкоду,  заподіяну іншою особою,  має право зворотної вимоги (регресу) до
винної особи у розмірі виплаченого відшкодування,  якщо інший розмір не встановлений законом.

У
відповідності до вимог  ст.  993 ЦК
України,  - до страховика,  який виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування,  у межах
фактичних витрат переходить право вимоги,
яке страхувальник або інша особа,
що одержала страхове відшкодування,
має до особи,  відповідальної за
завдані збитки.

Ствердження
відповідача ОСОБА_3.,  що у даній
дорожньо-транспортній пригоді винен як він так і водій застрахованого
транспортного засобу ОСОБА_4. свого підтвердження не знайшло ні під час
розгляду справи ні в матеріалах справи.

Крім
цього,  згідно постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від 19 травня 2005 р. /Кримінальна справа №
1-201/05 а.с.  66/,  в порушенні кримінальної справи відносно
ОСОБА_4,  1984 р.н.,  мешк. АДРЕСА_1,  відмовлено на підставі  ст.  6
п. 2 КПК України в зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину
передбаченого  ст.  286 ч. 2 КК України,  так як в результаті ДТП тілесні
ушкодження які складають злочин передбачений
ст.  286 ч. 2 КК України він
нікому не спричинив,  а тільки сам
отримав тілесні ушкодження від яких помер.

Приймаючи
до уваги наведе,  суд вважає,  що з ОСОБА_3 слід стягнути на користь
Акціонерного страхового товариства "ВЕКСЕЛЬ" Закарпатської філії в
порядку регресу 16518, 18 грн. сплаченого страхового відшкодування,  280 грн. вартості автотоварознавчого
дослідження,  167, 98 грн. сплаченого
державного мита та 30 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Керуючись  ст.  ст.  4,
10,  61,  209,
213-215 ЦПК України,   ст.  ст.
993,  1166,  1191 ЦК
України,   ст.  14 Закону України "Про амністію"
від 31 травня 2005 року,   ст.  27 Закону України "Про
страхування",  суд,  -

РІШИВ:

Позов
задовольнити. Стягнути ОСОБА_3 на користь Акціонерного страхового товариства
"ВЕКСЕЛЬ" Закарпатської філії в порядку регресу 16518, 18 грн.
сплаченого страхового відшкодування,  280
грн. вартості автотоварознавчого дослідження,
167, 98 грн. сплаченого державного мита та 30 грн. витрат за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Заява про оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з
дня

проголошення рішення,  а апеляційна
скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про

апеляційне оскарження в апеляційний суд Закарпатської області через
Тячівський районний

суд.