Справа № 2-415 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

04
вересня 2007 р.
Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у
складі: головуючої - судді                      Беркещук
Б.Б.

секретаря                                                   Ніколайчук
О.В.

з участю
позивача                                    ОСОБА_1

відповідачів Малокам'янецька сільська рада Коломийського району в особі
ОСОБА_2 ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Коломиї справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Малокам'янської сільської ради Коломийського району та ОСОБА_3 про визнання
частково незаконним рішення Малокам'янської сільської ради Коломийського району
від 29.12.2000р., визнання незаконним рішення Малокам'янської сільської ради
Коломийського району від 12.07.2002р., визнання недійсним Державного акту на
право приватної власності на землю,
відновлення межі земельних ділянок та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 посилається на те,  що його матір
ОСОБА_5 проживала в господарстві в АДРЕСА_1 та користувалась земельною ділянкою
площею 0,66га, яка знаходилась на території Годи-Добровідської сільської ради
Коломийського району.

В 1991
році ОСОБА_5.  померла і її житловий
будинок в АДРЕСА_1 за заповітом успадкувала відповідачка по справі ОСОБА_3,
а також відповідачці ОСОБА_3 перейшла у користування
земельна ділянка біля згаданого житлового будинку площею 0, 66га,  розмір якої перевищував чинну на той час
норму.

В 1992р.
він позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до Годи-Добровідської сільської ради
Коломийського району на території якої знаходилась земельна ділянка про
виділення йому 0, 25га землі з цієї земельної ділянки і в присутності
сільського голови провели заміри та наділили йому,  його брату- ОСОБА_6. та відповідачці по
справі ОСОБА_3 по 0, 22га згаданої земельної ділянки кожному,  якою він користувався не міняючи меж. Після
створення сільської ради у с. Мала Кам'янка Коломийського району облікові книги
із Годи-Добровідської сільської ради були передані до Малокам'янської сільської
ради і 25.03.1999 року рішенням Малокам'янської сільської ради йому передано у
приватну власність раніше надану 25.12.1997р. рішенням Малокам'янської
сільської ради земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку
та господарських будівель та споруд загальною площею 0, 22га,  що знаходиться в АДРЕСА_1 згідно проведеної
інвентаризації земель і відповідного запису про площу господарств у
земельно-облікових документах ради.

Незважаючи
на те,  що відповідачці ОСОБА_3
наділялось 0, 22 га земельної ділянки рішеннями Малокам'янської сільської ради
від 29 12.2000 року та 12.07.2002р. за ним позивачем ОСОБА_1. закріпили 0, 21га
землі,  а за відповідачкою ОСОБА_3 без
його відома було фактично закріплено земельну ділянку розміром 0, 23га землі з
подальшою передачею їй у приватну власність,
про що 15 серпня 2002 року їй видали Державний акт на

2

право приватної власності на землю ,  внаслідок чого у нього було вилучено 0, 01га
землі і в натурі залишилось 0, 2083га. Рішення Малокам'янської сільської ради
Коломийського району від 29.12.2000р. просить визнати частково незаконним,  оскільки ним закріплено земельну ділянку
розміром 0, 22га за братом ОСОБА_6 до якого у нього претензій немає,  а також просить визнати незаконними рішення Малокам'янської
сільської ради від 12.07.2000року про передачу земельної ділянки у приватну
власність відповідачці ОСОБА_3,
Державний акт про право приватної власності на землю,  виданого ОСОБА_3і зобов'язати відповідачів
відновити межі земельних ділянок,
належних йому позивачу ОСОБА_1 та відповідачці ОСОБА_3 по 0, 22га
кожному. Крім того просить стягнути з відповідачів 1500 грн. моральної шкоди і
понесені ним судові витрати.

Представник
відповідача сільський голова с. Мала Кам'янка Коломийського району проти позову
заперечує посилаючись на те,  що на час
створення Малокам'янської сільської ради Коломийського району сторони по справі
користувались спірними земельними ділянками,
які було їм надано у користування Годидобровідською сільською радою і
спорів між ними не виникало.

25
грудня 1997 року Малокам'янська сільська рада прийняла рішення про предачу
згаданої земельної ділянки для ведення будівництва та городництва у розмірі 0,
22га позивачу ОСОБА_1,  а 25.03.1999р. не
виходячи на місце знаходження земельної ділянки і не переміряючи вказані земельні
ділянки передали позивачу ОСОБА_1,  брату
позивача - ОСОБА_6.та відповідачці ОСОБА_3 як і іншим жителям с, Ма ла Кам'янка
наявні у них по облікових документах земельні ділянки у приватну
власність,  після чого позивач ОСОБА_1
звернувся до Малокам'янської сільської ради про передачу йому у приватну
власність 0, 25га земельної ділянки. Рішенням Коломийського районного суду від
04.08.1999 року в задоволенні даного позову йому було відмовлено поскільки
проведеною в той час земельно-технічною експертизою встановлено,  що фактично позивач ОСОБА_1 користується
земельною ділянкою розміром 0, 2082га,  а
після набуття прийнятого Коломийським міськрайонним судом рішення законної сили
неодноразово звертався до сільської ради та в інші державні установи про передачу
йому в користування земельної ділянки розміром 0, 25га.

23.11.2000р.
сесією сільської ради с. Мала Кам'янка Коломийського району було створено
погоджувальну комісію,  якою на місці
розташування земельної ділянки у присутності межівників із складенням та
підписанням членами комісії відповідних актів та схем,  які видано межівникам на руки,  проведено обміри фактичного землекористування
сторін і встановлено розмір земельної ділянки позивача ОСОБА_1- 0, 2083га,  як і було встановлено судово-технічним
експертом.

29.12.2000р.
на засіданні сесії сільської ради с. Мала Кам'янка Коломийського району
виявлену кількість земельних ділянок закріплено за сторонами із внесенням
відповідних змін в земельно-облікові документи сільської ради і про існування
згаданого рішення позивачу ОСОБА_1 було відомо. До жовтня 2005 року позивач
ОСОБА_1 користувався даною кількістю земельної ділянки,  згадані рішення сільської ради не
оскаржував,  будь-яких претензій ні до
кого не заявляв. У жовтні місяці 2005 року позивач ОСОБА_1повторно звернувся з
скаргою до сільської ради с. Мала Кам'янка Коломийського району у зв'язку з чим
було створено комісію,  яка після виходу
на місце не виявила жодних змін щодо землекористування сторін після
закріпленого комісією актом узгоджувальної комісії Малокам'янської сільської
ради від 10 грудня 2000 року,  про що
позивачу ОСОБА_1 було дано письмову відповідь.

Крім
того відповідач пояснив,  що між ділянкою
позивача ОСОБА_1 та сусіда з іншої сторони Арсенича ЯЛ. чіткої межі на яку саме
при перемірюванні вказував позивач не існує,
а тому вважає,  що при прийнятті
сільською радою с. Мала Кам'янка Коломийського району вищезгаданих рішень
порушень з боку сільської ради не було і права позивача ОСОБА_1 як
землекористувача не було порушено,  а
також,  що позивач знав про розміри
закріпленої за ним ділянки ще в кінці 2000 року.

3

Відповідачка
ОСОБА_3 проти позову заперечує посилаючись на те,  що після смерті матері позивача -
Заграновської Марії,  яка проживала на
день смерті в АДРЕСА_1,  успадкувала за
заповітом житловий будинок по вул. Шевченка, 9 в с. Мала Кам'янка та земельну
ділянку біля житлового будинку,  якою
користувалася ОСОБА_5 розміром 0, 66 га. У 1992 р. Годидобровідською сільською
радою земельна ділянка розміром 0, 66 га розділена порівну між нею відповідачкою
ОСОБА_3,  позивачем ОСОБА_1.. та її батьком,  а братом позивача - ОСОБА_6 по 0, 22 га
кожному,  якими користувалися не змінюючи
меж. Згодом позивач ОСОБА_1 розпочав будівництво житлового будинку на своїй земельній
ділянці і по проекту забудови будівництво будинку розмістив на відстані 1, 5м
від межі з її земельною ділянкою. Починаючи з 1999 року між нею та позивачем
ОСОБА_1. розпочалися спори і позивач почав звертатися до сільської ради с. Мала
Кам"янка та інші державні органи про виділення йому 0, 25га землі. Однак
рішенням Коломийського районного суду від 04.08.1999р. в позові ОСОБА_1 до
Малокам'янської сільської ради про визнання частково недійсним рішення
сільської ради було відмовлено. Після створення у 2000 році комісії,  яка провела фактичні заміри земельних
ділянок,  якими користувалися межівники у
їх присутності закріпила за ними по 0, 22 га земельної ділянки кожному,  що в подальшому було затверджено на сесії
сільської ради і внесено землевпорядниками в по господарські книги. Після чого
будь-які суперечки припинилися.

12 липня
2002 р. Малокам'янською сільською радою прийнято рішення про приватизацію нею
ОСОБА_3 земельної ділянки в АДРЕСА_1 а у серпні місяці цього ж року отримала
Державний акт на право приватної власності на землю. Межі її ділянки були
визначені із даних акту та схеми за грудень місяць 2000р.після чого
продовжувала користуватися земельною ділянкою і будь-яких спорів з позиваєм не
виникало. В жовтні 2005 р.
у зв'язку із скаргою позивача ОСОБА_1 комісією сільскої ради було проведено
обміри земельних ділянок та встановлено,
що порушень меж межівниками не виявлено. Заперечує позивачка ОСОБА_3
те,  що нею було захоплено частину
земельної ділянки і просить у позові відмовити.

Заслухавши
пояснення сторін,  проаналізувавши
матеріали справи суд вважає позовні вимоги необгрунтованими,  виходячи із наступного.

У
судовому засіданні встановлено,  що у
1991 році померла ОСОБА_5,  яка проживала
в АДРЕСА_1,  якій на день смерті належав
згаданий бідинок та була в користуванні земельна ділянка розміром 0, 66га.
Після її смерті з 1992 року жилий будинок успадкувала за заповітом відповідачка
ОСОБА_3, яка є племінницею позивача,  а
згаданою земельною ділянкою,  без
проведення будь-яких обмірів користувались позивач ОСОБА_1,  відповідачка ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в розмірі по
0, 22 га кожний.

25
грудня 1997 року рішенням сесії Малокам'янської сільської ради позивачу ОСОБА_1
без проведення перемірювання земельної ділянки передано земельну ділянку
розміром 0, 22га для будівництва жилого будинку і ведення городництва,  а 25 березня 1999 року рішенням сесії
сільської ради без перемірювання земельну ділянку розміром 0, 22га передано у
приватну власність позивачу ОСОБА_1

Будучи
не згідним із прийнятим рішенням ОСОБА_1в 1999р. Звернувся до Коломийського
районного суду з позовом про визнання частково недійсним даного рішення і
зобов'язання сільської ради передати йому у власність 0, 25га землі вказуючи у
позові,  що фактично користується
земельною ділянкою розміром 0, 2079га і згідно результатів судово-земельної
експертизи встановлено,  що фактичний розмір
його позивача земельної ділянки становить 0, 2082га.

Рішенням
Коломийського районного суду від 09 серпня 1999 року в задоволенні позову було
відмовлено.

10
грудня 2000 року на вимогу позивача ОСОБА_1 погоджувальною комісією сільської
ради на місці було проведено обмір земельних ділянок позивача ОСОБА_1 та
відповідачки ОСОБА_3,  якими вони
користувались з 1992 року і

4

встановлено,  що у користуванні позивача є 0, 2089га,  відповідачки і її батька ОСОБА_6 разом - 0,
4496га. При проведенні згаданих обмірів і складанні акту та схеми-абрису були
присутні всі зацікавлені сторони,  яким
було вручено копії складених документів,
після отримання згаданих документів позивач ОСОБА_1 згідно діючого на
той час законодавства не звертався до суду з оскарженням акту погоджувальної
комісії,  то на думку суду комісія
поступила вірно розглянувши 29 грудня 2000 року дане питання на засіданні сесії
сільської ради,  де був врахований
складений акт та схема-абрис до нього і з метою припинення родинного конфлікту
між сторонами за ними було закріплено площу фактичних землекористувань,  а саме: позивачу ОСОБА_1 -0, 21га,  відповідачкою ОСОБА_3- 0.23га,  ОСОБА_6 - 0, 22га.і зобов'язано виконати
землевпорядником сільської ради ОСОБА_7. та секретарем ОСОБА_8.  відповідні зміни в земельно-облікові
документи. Згадані документи були предметом огляду в судовому засіданні і
зазначені дані в них наявні.

Крім
того у судовому засіданні свідки ОСОБА_8. І. та ОСОБА_9  пояснили і ствердили,  що позивачу ОСОБА_1 було відомо про
результати обмірів,  які будуть
розглядатися на сесії і закріплені за сторонами. Ніяких заперечень на той час у
позивача ОСОБА_1 не було. Крім того позивачу було залишено копію акту комісії
та схема-абрис.  Після прийнятого сесією
сільської ради рішення з врахуванням акту погоджувальної комісії про
закріплення за сторнами фактичних розмірів земельної ділянки вона,  свідок ОСОБА_8.  із ОСОБА_7. внесли відповідні зміни в
облікові документи сторін. Крім того свідок ОСОБА_8.  ствердила ,
що вона особисто повідомила позивача ОСОБА_1 про прийняте рішення сесії
сільської ради і в подальшому позивач ОСОБА_1 будь-яких скарг не заявляв та
продовжував користуватися наявною у нього земельною ділянкою. При зверненні
відповідачки ОСОБА_3 із заявою про приватизацію земельної ділянки до уваги
приймались закріплені актом межі і в дальнійшому їй було видано Державний акт
на право приватної власності на землю,  а
свідок ОСОБА_6 пояснив,  що неодноразово
звертався у 2002-2003р.р. до позивача ОСОБА_1 по питанню приватизації ним,  свідком , земельної ділянки,  однак позивач йому відмовив,  тому суд вважає,  що немає жодних підстав допускати про
необізнаність позивача ОСОБА_1 про фактичний розмір його земельної ділянки
починаючи з 1999 року з подальшим закріпленням цього факту документально у 2000році.
Що стосується рішення сільської ради від 12.07.2002 року про передачу
відповідачці ОСОБА_3 у приватну власність 0, 23га земельної ділянки у АДРЕСА_1
Коломийського району суд вважає, що при прийнятті згаданого рішення зі сторони
осіб сільської ради не було допущено порушення прав позивача,  оскільки вони керувалися даними рішеннями
сесії сільської ради від 29 грудня 2000 року.

Виходячи
із вищенаведеного суд вважає,  що вимоги
позивача в частині визнання даного акту та рішення від 12.07.2002р. незаконними,  визнання Державного акту на право приватної
власності на землю,  виданого на ім'я
відповідачки ОСОБА_3 недійсним,
зобов'язати відповідачів відновити межі земельних ділянок належних йому
позивачу ОСОБА_1 та відповідачці ОСОБА_3 у розмірах по 0, 22га кожному-безпідставними,  а в підтвердження позовних вимог про
спричинення йому моральної шкоди будь-яких доказів не подав. Що стосується
посилань позивача ОСОБА_1 про те,  що на протязі
тривалого часу змушений домагатися вирішення даного спору в суді,  то вони судом до уваги не приймаються так як
згідно  ст.. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі
відшкодовується особою,  яка її завдала
за наявності її вини,  а в даному випадку
суд вини відповідачів Малокам'янської сільської ради та ОСОБА_3- не вбачає

На
підставі наведеного та  ст. ст.107, 108
ЗК України (в редакції 1992 р.),   ст. ст. 81, 125 ЗК
України,   ст.. ст.256, 257, 1167 ЦК України
керуючись  ст. ст.88, 213, 214 ЦПК
України, -

РІШИВ:

У позові
ОСОБА_1 до Малокам'янської сільської ради Коломийського району та ОСОБА_3 про
визнання частково

5

незаконним
рішення Малокам'янської сільської ради Коломийського району від
29.12.2000р.,     визнання незаконним
рішення Малокам'янської сільської ради Коломийського району про передачу
земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_3 від 12.07.2002р., визнання
недійсним Державного акту на право приватної власності на землю виданого
ОСОБА_3 15 серпня 2002 року за № 046184,
відновлення межі земельних ділянок та відшкодування моральної
шкоди,  відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. У разі подачі заяви про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через Коломийський міськрайонний суд.