Справа №2-3061/2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2007 року   Джанкойський   міськрайонний    суд
Автономної     Республіки Крим у
складі:

головуючого -
судді Глєбова О.А.,  при секретарі  Недельської Т.В.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м.
Джанкой справу за позовом ОСОБА_1 до Джанкойської міської ради про
визнання права власності на самочинне будівництво,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся   до суду з позовом   й просить визнати її право власності   на
самочинне збудоване   нерухоме
майно: в     домоволодінні,  розташованому   за адресою:АДРЕСА_1,  тобто
на    літню кухню літер «Б»,  сарай літер «Г»,  вбиральню літер «Д».

Позовні
вимоги мотивує тим,  що вона на земельній
ділянці,  що перебуває в її постійному
користуванні,  самочинно побудувала ці
нежилі будівлі. Це не порушує прав відповідача -Джанкойської міської ради,  яка є розпорядником земель,  що перебувають в комунальній власності.

Представник  відповідача позов визнає по викладених в
позовній заяві підставах. З    пояснень
позивача,  представника відповідача,  матеріалів справи суд установив    наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 є власником об'єкту нерухомого майна - житлового
будинку,  розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. Ця обставина підтверджується:

Рішенням
Джанкойського міськрайонного суду від 10.08.2007 року у справі №
2-2772/2007р.,  яким ухвалено Визнати
право власності ОСОБА_1 на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок,  розташовану за адресою: АДРЕСА_1,  Технічним паспортом житлового будинку,  виготовленим Джанкойським МБРТІ.

Земельна
ділянка,  розташована за адресою:
АДРЕСА_1,  площею 466 кв.м.  перебуває в постійному користуванні позивача.
Право користування позивача на зазначену земельну ділянку підтверджується
договором рішенням Джанкойського міськрайонного суду від 10.08.2007 року у
справі № 2-2772/2007р.,  на підставі
якого до позивачки перейшло право власності на домоволодіння. Нерухоме майно за
адресою: АДРЕСА_1,  позивачка придбала в
ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2006 року,  відповідно до якого продавець ОСОБА_2 продала
покупцеві ОСОБА_3 об'єкт нерухомого майна - житловий будинок,  розташований за адресою: АДРЕСА_1,  за 200000, 00 грн.,  які ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 в повній сумі..
А до ОСОБА_2 право власності на це домоволодіння та право користування
земельною ділянкою перейшло на підставі договору купівлі-продажу,  посвідченого 06.07.1988 року Синиціною
Н.Я.,  державним нотаріусом Джанкойської
державної нотаріальної контори,
зареєстровано в реєстрі за № 3345;

Таким
чином,  право користування земельною
ділянкою,  на який розташоване нарухоме
майно,  набуте ОСОБА_2 на підставі  ст.  ЗО
Земельного Кодексу України 1990 року,
зберігалося й гарантоване також і після набрання чинності Земельним
Кодексом України 2001 року. А після укладення договору купівлі-продажу
нерухомого майна у власність позивача право користування земельною
ділянкою,  на який розташоване нарухоме
майно,  перейшло до   позивача.

Рішенням
Конституційного Суду України N 5-рп/2005 (v005p710-05 ) від
22.09.2005) визначено,  що Кожний
громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу
відповідно до закону (частина друга статті 13 Конституції України ( 254к/96-ВР
). До таких об'єктів належать,
зокрема,  земельні ділянки.

Згідно з
частиною третьою статті 41 Конституції
України ( 254к/9б-ВР    )   громадяни
для

задоволення   своїх
потреб можуть користуватися об'єктами права державної та   комунальної

власності
відповідно   до   закону.
Ця   конституційна гарантія не
може тлумачитися як така,

що заперечує
державний захист інших визнаних майнових
прав      громадян    (крім
права

власності) або
обмежує можливості такого захисту прав землекористувачів,  набутих свого часу

відповідно до
чинного на той час законодавства. Таким чином,      стосовно     права
постійного

користування
земельними ділянками діє механізм захисту,
гарантований статтями 13,
14,  41,  55

Конституції
України ( 254к/96-ВР ).

Суд погоджується
з думкою      позивачки,  яка заснована на цьому рішенні,  про те,
що   до неї

перейшло   право
постійного   користування   земельною
ділянкою,    на   якої розташоване

домоволодіння
та   самочинне побудовані нежилі будівлі.

Позивачка,     самочинно,
тобто з    без    відповідного дозволу на будівництво      (будівельного

паспорту)
перебудувала   на земельної ділянці,  що є
в її користуванні,  наступні
спорудження й

будівлі: літню
кухню літер «Б»,  сарай літер «Г»,  вбиральню літер «Д».

Ця   обставина
підтверджується
Технічним   паспортом   житлового
будинку,    виготовленим

Джанкойським
МБРТІ.

Представник       відповідача     підтвердив в суді,  що
самочинне       перебудовані
будови   й

спорудження    відповідають   будівельним нормам і правилам СРСР і   державним будівельним

нормам України і
що це не порушує    прав    Джанкойської міської ради,  яка є
розпорядником

земель,  що перебувають в комунальній
власності. Оскільки   самочинне
побудовані   будівлі   є

нежилими,  підсобними,
то    складання технічного
висновку не потребується

Суд вважає,  що
позов    про визнання   права власності   на самочинно зведене нерухоме майно

підлягає
задоволенню по наступних підставах.

У відповідності
зі  ст.
376 ч. 5 ГК України 2003 року на вимогу власника земельної ділянки   суд

може визнати
за   ним
право   власності на  нерухоме майно,  самочинно
побудоване на ньому,

якщо це не
порушує прав інших осіб.

Самочинне   будівництво
позивачем нерухомого майна    -
житлового будинку не порушує прав

Джанкойської
міської ради,  яка є      розпорядником земель,  що перебувають в комунальній

власності,  тому суд вважає за можливе визнати право
власності    позивачки на це    самочинно

побудоване
нерухоме майно,  оскільки,  згідно із законом це майно здано в
експлуатацію.

На підставі
викладеного,   ст.  376
ч. 5    Цивільного Кодексу
України  2003 року,     керуючись

ст.
ст.  15, 30, 62, 203,  п. 2
ст.  218 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати право
власності    ОСОБА_1   на
самочинне збудоване,
(перебудоване)  нерухоме майно в    домоволодінні,  розташованому
за адресою: АДРЕСА_1,  на літню
кухню літер «Б»,  сарай літер «Г»,  вбиральню літер «Д».

Визнати
право власності ОСОБА_1 на об'єкт нерухомого майна - ціле домоволодіння,  розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційний суд
Автономної Республіки    Крим        через

Джанкойський
міськрайонний суд відповідно до вимог
ст.  294 ЦПК України 2004 року.
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Рішення надруковане суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий        О.А.Глєбов