Справа
№ 2-934/07
РІШЕННЯ

Іменем України

31 серпня 2007 року

Красноперекопський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим в складі:

головуючого судді                                                        -           Романової Л.В.

при секретарі                                                                 -           Самойловій К.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1           -           Зелинської О.Я.

представника відповідача                                            -           Буянової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду
м.  Красноперекопськ АР Крим цивільну
справу за позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_1 до
Воїнської сільської ради про виділ 1/2 частки у спільній сумісній власності
подружжя та визнання на виділену частку права власності,  визнання права власності на 1/2 частку жилого
будинку в порядку спадкування, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом,  свої вимоги обґрунтовують тим,  що при житті подружжя ОСОБА_4 за час
перебування у шлюбі збудували жилий будинок,
який на даний час розташований за адресою АДРЕСА_1. Після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3.,  його дружина,  позивачка у справі ОСОБА_4,  не має можливості прийняти розпорядитися
часткою майна,  оскільки її право
власності у спільній сумісній власності формально не встановлене. Крім
того,  спадкоємцем першої черги є
позивачка ОСОБА_1,  яка не може прийняти
спадщину після смерті батька. При цьому позивачі у встановлений законом строк
звернулась до державної нотаріальної контори,
ОСОБА_4 - із заявою по відмову від спадщини,  ОСОБА_1 - із заявою про прийняття спадщини.
Разом з тим,  за відсутністю
правовстановлюючих документів на будинок прийняття спадщини виявилось
неможливим.

У судове засідання позивачі не з'явились,  за заявами просять розглянути справу за їх
відсутністю за участю представника. Представник позивача  підтримав позовні вимоги.

В ході розгляду справи позивачка ОСОБА_4 пояснила,  що при спільному житті з чоловіком вони з
60-х років будували жилий будинок,  де й
проживали. Всі питання щодо вводу будинку до експлуатації вирішував
чоловік,  вона цим не цікавилась.

Представник відповідача в судовому засіданні позов
визнала повністю,  пояснила,  що дійсно у 60-х роках Воїнська сільська рада
з ОСОБА_3 уклала договір про надання у безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві власності по
вул.  Середня загальною площею 1200 кв.м.  Рішенням виконкому

Після закінчення будівництва будинку був привласнений №
52 вул.  Середня,  але згодом у зв'язку із розширенням
села,  вул.  Середня перейменована на вулицю Фрунзе та впорядковані номери будинків. На даний час будинок за
даними сільської ради розташований за адресою АДРЕСА_1.

Суд,  вислухавши
учасників процесу,  дослідивши письмові
докази у справі,  перевіривши матеріали
справи,  оглянувши архівні документи
(справа № 59) по Воїнській сільській раді,
спадкову справу Красноперекопської державної районної нотаріальної
контори № 21-07,  вважає позов таким,  що підлягає задоволенню.

Судом встановлено такі
фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

Позивачки у справі є дружиною та дочкою померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 (рос.  - ОСОБА_3). Заповіт при житті ОСОБА_3 не укладав,  спадкоємцями за законом першої черги є
позивачки у справі.

За встановленим законом
порядку - на підставі рішення № 14 виконкому Воїнської сільської

ради від 10.08.1966 р. ОСОБА_3 отримав дозвіл на будівництво жилого будинку на виділеній загальною
площею 1200 кв.м.  земельній ділянці у с Воїнка,  яка
включена до генерального плану села. Договір про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку
на праві особистої власності укладено 10.08.1966 р. на виконання якого по
забудові та завершенню робіт встановлено З роки,  тобто до 12.08.1969 р. (п.4 договору). За п.9
договору передбачено,  що по закінченні
будівництва,  будівля вступає до
експлуатації та становить особисту власність "забудовника" після
визнання приймальною комісією місцевої ради повної готовності забудови,  що оформлюється актом.

За даними Воїнської сільської ради,  на території якої знаходиться нерухоме майно
- будинок по АДРЕСА_1 (раніше вул. Середня,
52) був включений в план вулиці,
привласнений особистий рахунок № 2196 в 1966 р. Будинок будувався в
період з 1966 р. по 1974 p.,  сільська рада з
1966 р.
у погосподарській книзі мала всі необхідні відомості
стосовно голови домогосподарства,  членів
його сім'ї,  плати земельного податку.
Разом з тим,  актом приймальної державної
комісії жилий будинок до експлуатації не прийнято. При житті ОСОБА_3. право
власності на будинок не було підтверджено у встановленому законом порядку,  але його право володіння на жилий будинок
ніким не оспорювалося,

Відповідачем визнається,
що саме померлий ОСОБА_3 володів жилим будинком,  розташованим за адресою АДРЕСА_1  З яких причин
будинок не було прийнято до експлуатації пояснень у представника відповідача не
має за давністю подій. З тих же причин відсутні належно оформлені відомості про
перейменування вулиці з "Середня" на "Фрунзе"; про зміну номерів та привласнення будинку № 52 по вул.  Фрунзе АДРЕСА_1 рішення виконкому від 01.12.1995 р. втрачене під час пожежі,  що підтверджене належними доказами у справі.

На даний час технічна інвентаризація жилого будинку
проведена,  виданий технічний паспорт
жилого будинку за адресою АДРЕСА_1
(літ."А, а,  аі") з
господарськими спорудами ( літня кухня літ "Б",  прибудівля "б",  сарай "В",  Т",
"Д") та огорожею. На 17.04.2007 р. вартість будинку складає 21670
грн.,  що видно з довідки
Красноперекопського МБРТІ.

Після смерті ОСОБА_3. позивачі,  як спадкоємці за законом першої черги у
встановлений законом строк звернулись до Красноперекопської державної районної
нотаріальної контори: ОСОБА_4 - із заявою по відмову від спадщини,  ОСОБА_1 - із заявою про прийняття спадщини.
Дані обставини узгоджуються з матеріалами спадкової справи.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні надані та
витребувані докази в їх сукупності,  суд
вважає за можливе визнати право власності за позивачем на спадкове майно з
наступних підстав.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України 1963 p.,  який діяв на час виникнення відносин, ,  у ОСОБА_3. виникло право на забудівлю
земельної ділянки та будівництво індивідуального жилого будинку на праві
особистої власності,  що після закінчення
будівництвом підлягало здачі до експлуатації приймальній комісії,  а згодом - державній реєстрації як нерухоме
майно. Право власності,  яке фактично
виникло у ОСОБА_3. на нерухомість,  що
належало й іншим особам,  в даному разі -
другому з подружжя,  належним чином
своєчасно не було оформлено.

Щодо цивільних відносин,
які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 р. його
положення застосовуються до тих правовідносин,
що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Сімейний кодекс України набрав чинності одночасно з
Цивільним кодексом України з 01.01.2004 р. Оскільки шлюб між сторонами
припинено у зв'язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1. чоловіка позивачки ОСОБА_4 -
ОСОБА_3.,  суд вважає необхідним
застосовувати діючий з 01.01.2004 р. Цивільний та Сімейний Кодекси України.

Відповідно до  СТ.
325 ЦК
України 2004 р. фізичні особи можуть бути власниками
будь-якого майна,  за винятком окремих
видів майна,  які відповідно до закону не
можуть їм належати. Змістом права власності є правомочність власника на
володіння,  користування та розпорядження
майном.  Як встановлено судом,  право володіння жилим будинком ніким не
оспорювалось,  проте факт законного
володіння при завершенні збудованого жилого будинку не зафіксовано у
встановленому законом порядку,  державної
реєстрації нерухоме майно не пройшло,
тому померлий ОСОБА_3 при житті був "фактичним власником",  що має в основі законні підстави його
володіння.

У відповідності із   ст.  397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним,  якщо інше не випливає із закону або не
встановлено рішенням суду. Між тим,
однією з підстав при­пинення права власності - є смерть власника. Таким
чином,  питання визнання права власності
за померлою особою на даний час не може розглядатися. З пояснень позивача
ОСОБА_4 свідчить,  що також підтверджено
іншими доказами,  позивачка відмовилась
від своєї частки у спадщині,  проте
вступила в управління майном після смерті чоловіка,  на 1/2 частку у спільному сумісному
майні,  як дружина,  заявляє свої права.

За   ст.  60 СК України майно,  набуте подружжям за час шлюбу,  належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на
володіння,  користування і розпоряджання
майном,  що належить їм на праві спільної
сумісної власності та їх ча­стки є рівними. Виключення з цього правилу в даму
разі не має місця,  тому право
власності,  що набуте при спільному житті
подружжя та не виділено другому з подружжя- позивачці ОСОБА_4 має законні
підстави,  у зв'язку з чим,  суд вважає можливим визнати право на 12
частку жилого бу­динку із господарськими спорудами та будівлями за позивачкою
ОСОБА_4

Майно,  яке
належало померлому,  а саме нерухомість у
вигляді 12 частки жилого будинку із господарськими спорудами та будівлями за
законом переходить спадкоємцям.   Право
на спадщину після померлого ОСОБА_3. ніким з фізичних (юридичних) осіб не
оспорюється. Інші спадкоємці,  крім
позивачів,  відсутні. Підстав
неправомірності набуття права на спадкове майно судом не встановлено. Не
встановлено також підстав для усунення позивачів від права на спадкування.

За загальним правилом,
прийняття спадщини відбувається протягом строку,  встановленого статтею 1270 ЦК України.
Спадкоємець також має право відмовитись від прийнятті спадщини. Позивачка
ОСОБА_4 від своєї частки у спадщині відмовилась у встановленому законом
порядку,  про що свідчать матеріали
спадкової справи. Відмова від прийняття спадщини не відкликана у передбачений
для прийняття спадщини строк,  тому
відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Оскільки нотаріусом не визнається право власності на
нерухоме майно за відсутністю його державної реєстрації,  власник в силу   ст.
392 ЦК
України може пред'явити позов про визнання його права
власності. Одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права
власності,  яке відповідно до   ст.
16 ЦК
України здійснюється судом.   За таких обставин суд приходить до
висновку,  що право власності позивачів
повинно бути визнано судом,  оскільки
неправомірності володіння майном судом не встановлено.

Судом встановлено,
що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3. позивачки звертались до
нотаріальної контори у встановлений законом строк,  що складає шість місяців,  який на день розгляду справи сплив.
Відповідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами України справ про спадкоємство",  якщо у встановлений законом строк для
прийняття спадщини позивач вступив в управління або володіння спадковим майном
або його частиною,  суд з цих підстав
вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно,  при цьому питання про продовження пропущеного
строку не вирішується. При цьому,  частка
спадщини спадкоємця ОСОБА_1 в порядку
ст.  1275 ЦК,  яка передбачає правові наслідки відмови від
прийняття спадщини іншим спадкоємцем тієї ж черги,  збільшується до 1/2.

Таким чином,  суд
прийшов до переконання про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про
визнання за нею права у спільній сумісній власності подружжя на 1/2 частку
жилого будинку за адресою АДРЕСА_1 (літ.
А,  а,
а') з господарськими спорудами (літня кухня літ. Б,  прибудівля - літ. б,  сарай літ. "В",  "Г",  "Д") та огорожею; про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування
за законом на 1/2 частку жилого будинку за адресою АДРЕСА_1 (літ. А,  а,  а') з господарськими спорудами (літня кухня
літ. Б,  прибудівля - літ. б,  сарай літ. "В",  "Г",  "Д") та огорожею.

Судові витрати,
понесені позивачами не відшкодовуються у зв'язку із відсутністю такої
вимоги.

Керуючись   ст.
ст.   10,  60,
61,  208,  209 , 212-215 ЦПК України,  на підставі
ст.    ст.   60-63 СК України,    ст.
ст.   328,  331 ч.2,
397,  1261,  1273,
1275,  п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК
України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2,
ОСОБА_1 до Воїнської сільської ради про виділ частки у спільній сумісній
власності подружжя та визнання на виділену частку права власності,  визнання права власності на 1/2 частку жилого
будинку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у
спільній сумісній власності у вигляді жилого будинку загальною площею 44
кв.м,  розташованого за адресою:
Красноперекопський р-н АРК АДРЕСА_1 (літ.
А,  а,
а ' ) з господарськими спорудами (літня кухня літ. Б,  прибудівля - літ. б,  сарай літ. "В",  "Г",  "Д") та огорожею;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку жилого
будинку із загальною площею 44 кв.м за адресою: Красноперекопський р-н АРК АДРЕСА_1 (літ. А,  а,  а ') з господарськими спорудами (літня кухня
літ. Б,  прибудівля - літ. б,  сарай літ. "В",  "Г",  "Д") та огорожею в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене
до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через Красноперекопський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про оскарження в 10-денний строк з дня
проголошення рішення,  і поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги,  або в порядку
ст. 295 ч.4 ЦПК України.