Справа № 2-1832
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

20
серпня 2007 р.         Біляївський
районний суд Одеської області у складі:

Головуючого
-               судді Дранкова С. М.

При
секретарі -                        Гаращенко
К.Ю.

розглянув в
попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2про
визнання права власності на земельну ділянку в

рахунок
погашення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулась до суду з позовом до відповідачки,
в якому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку
площею 6, 9511 га,  розташовану за
адресою: Одеська область,  Біляївський
район,  Березанська селищна Рада,  (у минулому - КСП «Березань»),  ділянка (пай) НОМЕР_1,  у рахунок погашення боргу відповідачці,  та стягнути з неї судові витрати у розмірі
1730 грн.

У
попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги,  та пояснила суду,  що між нею та відповідачкою 27 квітня 2006
року укладений договір позики,  згідно з
яким позивачка передала відповідачці 40000 грн.,  відповідачка,
в свою чергу,  зобов*язалась
повернути вказану суму грошей до 1 травня 2007 року. Згідно умов договору,  у разі неповернення боргу у вказаний
строк,  відповідачка зобов*язується
передати позивачці у рахунок погашення боргу спірну земельну ділянку. У строк
до 1 травня 2007 року відповідачка заборгованість не погасила,  у зв*язку з чим позивачка звернулася до суду.

Представник
відповідачки у попередньому судовому засіданні визнав позовні вимоги позивачки
та пояснив суду,  що дійсно між сторонами
був укладений договір позики на умовах,
вказаних позивачкою. Відповідачка не може повернути борг у зв*язку з
відсутністю коштів,  тому згодна із
задоволенням позову.

Відповідно
до ч. 4  ст.  130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому  ст.  174 ЦПК України. Згідно з ч.4  ст.
174 ЦПК України,  у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Розглянув
матеріали справи,  вислухав пояснення
представника позивача,  суд приходить до
наступного:

Відповідно
до державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2від 10 жовтня
2006 року,  відповідачка є власником
земельної ділянки площею 6, 9511 га,
розташованої за адресою: Одеська область,  Біляївський район,  Березанська селищна Рада,  (у минулому - КСП «Березань»),  ділянка (пай) НОМЕР_1.

Згідно з
розпискою відповідачки від 27.04.2006 року,
вона позичила у позивачки гроші у розмірі 40000 грн.,  які зобов'язалась віддати позивачці до 1
травня 2007 року. Згідно тексту розписки,
відповідачка зобов*язується у разі неповернення боргу у вказаний строк
передати у власність позивачці належну їй земельну ділянку,  розташовану за адресою: Одеська область,  Біляївський район,  Березанська селищна Рада,  (у минулому - КСП «Березань»),  ділянка (пай) НОМЕР_1.

Відповідно
з ч.1  ст. 551 ЦК України,  предметом неустойки може бути грошова
сума,  рухоме і нерухоме майно.

Відповідно
з ч.1  ст. 1046 ЦК України,  за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошти або інші речі,  визначені родовими
ознаками,  а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно
з ч.2  ст. 1047 ЦК України,  на підтвердження укладення договору позики та
його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ,  який посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно
з ч.1  ст. 1050 ЦК України,  якщо позичальник своєчасно не повернув суму
позики,  він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 ЦК
України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі,  визначені родовими ознаками,  він зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549 - 552 ЦК
України,  яка нараховується від
дня,  коли речі мали бути повернуті,  до дня їх фактичного повернення
позикодавцеві,  незалежно від сплати
процентів,  належних йому відповідно до
статті 1048 ЦК України.

Згідно з
квитанціями НОМЕР_3та 131 від 8 серпня 2007 року,  позивачкою сплачено державне мито у розмірі
1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у
розмірі 30 грн.

Згідно з
ч.1  ст. 88 ЦПК України,  стороні,
на користь якої ухвалено рішення,
суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені
судові витрати.

Таким
чином,  визнання представником
відповідачки пред'явленого позову не суперечить закону,  не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги позивачці в повному обсязі.

Керуючись  ст.
ст.  10, 60, 130, 174, 209,
212-215, 218 ЦПК України  ст.  ст.
551, 1046, 1047, 1048 ЦК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання права власності на земельну ділянку в рахунок
погашення боргу - задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на земельну ділянку площею 6, 9511 га,  розташовану за адресою: Одеська область,  Біляївський район,  Березанська селищна Рада,  (у минулому - КСП «Березань»),  ділянка (пай) НОМЕР_1.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 Василівни судові витрати у розмірі 1730 грн. (одна
тисяча сімсот тридцять гривень).

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до
Біляївського районного суду Одеської області заяви про апеляційне оскарження
рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення,  а також подання апеляційної скарги до
Біляївського районного суду Одеської області протягом двадцяти днів після
подання заяви і одночасно направлення копії апеляційної скарги до Апеляційного
суду Одеської області,  або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.