Справа №2-1988
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2007
року Ленінський районний суд м.
Луганськау складі:

головуючого
судді Бугери О.В.,

при секретарі
Вітютнєвій О.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду в м.
Луганську цивільну справу за

позовом      ОСОБА_1,    ОСОБА_2 до
ОСОБА_3про   визнання   особи
такою,    що   втратила
право   користування   житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулись до суду із вказаним позовом,
зазначивши,  що квартира АДРЕСА_1
у 1992 році була отримана ними в порядку обміну бюро з обміну житлових
приміщень виконавчого комітету Ворошиловградської Ради народних депутатів. Вони
прописались в квартирі 10.11.1992 року. Ордер на квартиру було видано на
відповідача у справі ОСОБА_3,  який на
момент отримання квартири був чоловіком позивачки ОСОБА_1. та є батьком
позивачки ОСОБА_3. Але 25 березня 1993 року шлюб між ОСОБА_3. та ОСОБА_1. було
розірвано,  відповідач пішов з сім'ї. Вже
понад 14 років мешкає з іншою жінкою десь в Луганській область,  де саме вони не знають. З моменту отримання
квартири відповідач у зазначеній квартирі не мешкає,  житловою площею не користується,  участі у витратах на її утримання не приймає.
Зараз в квартирі проживає з донькою. її неповнолітніми дітьми та її чоловіком.  Донька та діти зареєстровані за цією адресою.
Позивачі просять визнати відповідача таким,
що втратив право користування житловим приміщенням.

У
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1підтримала позовні вимоги у повному
обсязі,  дала пояснення аналогічні змісту
позовної заяви,  просила її задовольнити.
Додатково повідомила,  що відповідач у
справі після обміну квартири не вселився разом із сім'єю,  а на початку 1993 року їх шлюб було офіційно
розірвано. Тобто відповідач у справі,
жодного дня не мешкав у квартирі,
вона разом із донькою оплачує комунальні послуги,  робить ремонт квартири.

У
судовому засіданні позивачка ОСОБА_2також
підтримала позовні вимоги,  просила суд
їх задовольнити,  повідомила,  що відповідач у справі її батько в квартирі з
ними не мешкав,  де він зараз мешкає вона
не знає,  зв'язок з ним не
підтримує,  знає що у нього інша сім'я та
він мешкає десь у області.

Відповідач
у судове засідання не з'явився,  причин
неявки не повідомив,  про розгляд справи
був належним чином повідомлений,
заперечень проти позову не надав.

Заслухавши
пояснення позивачів,  дослідивши
матеріали справи,  пояснення
свідків,  суд вважає заявлені позовні
вимоги таким,  що підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 71 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення
протягом шести місяців.

Відповідно
до пояснень позивачок відповідач не мешкає в квартирі з 1993 року. Одразу після
розлучення відповідач переїхав до іншої жінки. Факт не проживання відповідача у
квартирі підтверджується актом БУ №1 від 10.08.2007 року.

Також
факт не проживання відповідача в квартирі підтверджується поясненнями свідків.
Так,  згідно до пояснень свідка
ОСОБА_4.,  яка є двоюрідною сестрою
позивачки ОСОБА_1.,  відповідач у справі
жодного дня не мешкав у квартирі,  одразу
після обміну він розлучився та переїхав до іншої жінки,  куди саме вона не знає,  речей відповідача у квартирі немає. Квартирою
позивачі користуються з 1992 року.

Згідно
до пояснень свідка ОСОБА_5. вона сусідка позивачок,  мешкає в будинку в квартирі 39 з
народження,  спілкується з позивачкою
ОСОБА_2.,  жодного разу не бачила в квартирі відповідача,  знає що квартирі мешкає ОСОБА_2. з дітьми,  чоловіком та мамою. Інших мешканців немає.

Згідно
до пояснень свідка ОСОБА_6.,  який є
знайомим чоловіка позивачки ОСОБА_2.,
відповідача у квартирі не бачив,
спілкується з родиною ОСОБА_2 з 1995 року. Відповідача бачив 1 раз рік
потому на базарі в м.  Луганську,  де він мешкає не знає.

Відповідно
до вимог  ст.  72 ЖК України визнання особи такою,  що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки,  провадиться в судовому порядку.

Суд
вважає,  що відповідач понад шість
місяців не мешкає у спірній квартирі без поважних причин,  ніяких перешкод до його проживання у квартирі
або неможливості вселення в неї,  в
судовому засіданні не встановлено,  і
доказів цьому відповідачем не надано.

Таким
чином,  суд вважає,  що відповідача - ОСОБА_3необхідно визнати
втратившим право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

На
підставі вищевикладеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  11,
15,  30,  59,
60,  62,  169,
209,  212-215,  ЦПК України,
ст.  ст.  71,  72
ЖК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3про
визнання особи такою,  що втратила право
користування житловим приміщенням,  -
задовольнити.

Визнати
ОСОБА_3таким,  що втратив право
користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне
оскарження.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через районний суд
протягом десяти днів з дня його проголошення.