першій інстанції: Панченко О.М.   Справа №
Доповідач: Сегеда С.М.       Категорія ЦП: 19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26 листопада 2007 року судова колегія судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

Сегеди С.М.,
Виноградової Л.Є.,
Гайворонського С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,  за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 20 лютого 2006
року,

встановила:

22 липня 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,  мотивуючи свої вимоги тим,  що за рішенням суду ОСОБА_2 був зобов'язаний
повернути йому легковий автомобіль "Баркас". Зазначений транспортний
засіб відповідач повернув,  але з великою
затримкою та з технічними неполадками. Матеріальні збитки для нього становлять
11000 грн.,  а втрати морального
характеру на суму 5000 грн.,  які він
прорсив стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від 14.12.2005 року позовні вимоги були задоволенні частково. На
відшкодування матеріальної шкоди з відповідача стягнуто 5576 грн.,  та 500 грн. - в рахунок компенсації моральних
втрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20 лютого 2006 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено та ухвалено нове,  яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 було
відмовлено у повному обсязі.

В обґрунтування своєї касаційної скарги позивач ОСОБА_1
посилається на невідповідність висновків апеляційного суду фактичним обставинам
справи,  неправильне застосування норм
процесуального права,  у зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в без
змін рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку про те,
що підстави для перегляду судового рішення апеляційної інстанції
відсутні,  виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про відмову у задоволенні позовних
вимог,  суд апеляційної інстанції виходив
із того,  що оцінка машини та її
технічний огляд,  станом на 2000 рік не
проводились,  її фактичну вартість на той
час було визначено сторонами на власний розсуд.

Як вбачається із матеріалів справи автомобіль
"Варкас"-1000В,  про який
йдеться мова в позові,  на праві
власності належить позивачеві.

За угодою сторін зазначена автомашина була надана для тимчасового
користування відповідачу.

Судовим рішенням Бердянського міського суду Запорізької області від
14.03.2003 року відповідач зобов'язаний був повернути автомобіль власнику -
позивачу (а.с.5).

При здійснені виконавчих дій за вказаним рішенням суду з'ясовано,  що машина мала недоліки по технічному стану:
не працювали гальма,  наявна корозія
кузова (а.с.67).

При визначені розміру виплати на відшкодування шкоди,  як позивач так і суд першої інстанції
виходили з того,  що на час передачі
машини в користування відповідачу її вартість становила 11000 грн. На момент
повернення ця сума складає 5424 грн. 60 коп. (а.с.70). Тому судом була стягнута
різниця вартості автомобілю,  у сумі 5576
грн.

Проте,  судом не було враховано,  що при передачі спірного автомобілю
відповідачеві в користування,  позивач
отримав в рахунок його вартості 2000 доларів США,  шляхом
передачі 1000 доларів США
і безкоштовно автомобіль "Субару",  вартістю 1000 доларів США,
на підставі договору купівлі-продажу,  що не заперечувалось сторонами.

Із матеріалів справи вбачається,  що
автомобіль "Субару" в подальшому залишився у власності позивача,  тобто вимоги про стягнення з відповідача
суму,  еквівалентну 1000 доларів США є
безпідставними. Інші 1000 доларів США
були йому повернуті шляхом повернення автомобілю "Баркас",  оціненого в 5424 грн. 60 коп. на момент його
передачі.

Таким чином,  суд апеляційної
інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог
ОСОБА_1

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду
справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або та вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи,  що оскаржуване судове рішення постановлено з
додержанням норм матеріального та процесуального права,  доводи касаційної скарги не спростовують
висновків суду,  підстави,  передбачені ст. 338 ЦПК України для
скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Касаційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 332,  336 ЦПК
України,  судова колегія з касаційного
розгляду справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
апеляційного суду Запорізької області 20 лютого 2006 року залишити без мін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.