Справа № 2-404/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 серпня 2007
року

МАЛОВИСКІВСЬКИЙ
РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі: головуючого -судді БЕРЕЗНЯ Ю.А.,
при секретарі КАСЬЯН З.А., з
участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Мала Виска справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
дійсним договору купівлі-продажу,

встановив:

14
березня 2007 року позивач ОСОБА_1 пред'явив позов про визнання дійсним договору
купівлі-продажу домоволодіння (жилого будинку з надвірними спорудами),
розташованого  в  м.Мала
Виска  Кіровоградської  області,
АДРЕСА_1, укладеного між сторонами 26 серпня 2001 року та посвідчена
Українською товарною біржою.

В судовому засіданні позивач підтримав пред'явлений позов, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Дослідивши зібрані по справі докази, судом дійшов до висновку про те, що
позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч.2 ст.47 ЦК України(
1963 року), якщо одна сторона повністю або частково виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від-нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною.

Судом встановлено, що на день розгляду справи
домоволодіння АДРЕСА_1 в місті Мала Виска належить на праві власності і
зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2, що вбачається з оригіналу технічного
паспорта на будинок приватного житлового фонду, виданого Маловисківською
дільницею БТІ 29 травня 2001 року.

Встановлено, що дійсно 26 серпня 2001 року між
громадянином ОСОБА_3, який діяв за дорученням від 25 травня 2001 року і
позивачем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомості від 26 серпня
2001 року, який нотаріально не посвідчений і в установленому порядку - не
зареєстрований, в супереч ст.227 ЦК України ( 1963р.), що вбачається з
оригіналу документу.

По справі не зібрано жодного доказу про те, що відповідач по справі, як
продавець за укладеною угодою, ухиляється від нотаріального посвідчення угоди.

Крім того, позивач ні в позовній заяві, а ні в усних поясненнях в судовому
засіданні не вказав на ухилення відповідача від нотаріального посвідчення
угоди.

Тому, суд дійшов
до висновку, що на день розгляду справи сторони по справі

мають реальну можливість нотаріально посвідчити договір купівлі- продажу
домоволодіння у встановленому порядку, враховуючи, що в органах технічної
інвентаризації нерухоме майно, що є предметом договору, до теперішнього часу
зареєстроване за відповідачем по справі.

Посилання позивача на ч.2 ст.15 ЗУ
"Про товарну біржу", як законну підставі визнання дійсним
укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна - є помилковим, оскільки в
цій статті йдеться мова про рухому майно( товари в обороті) які допущені до
обігу на товарній біржі.

Крім того, ст.15 ЗУ "Про
товарну біржу" не скасовувала дію ч.1 ст.227 ЦК України,
відповідно якої договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Таким чином,
відсутні законні підстави для задоволення пред'явленого позову.

Керуючись ч.2 ст.47, ч.1 ст.227 ЦК
України ( 1963 року ) , ст.ст. 213-215 ЦПК України,

вирішив:

ОСОБА_1 - відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу.

Речові докази - оригінал договору купівлі-продажу від 26 серпня 2001 року
та оригінал технічного паспорту на жилий будинок, повернути позивачеві під
розписку, після набрання рішенням законної сили.

На рішення може
бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів від дня його
проголошення.