Справа № 2-205/2007 p. Категорія 31.
РІШЕННЯ

Іменем       України

04 липня 2007
року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого
судді: Остаповича В.І.

при секретарі:
РоткоС. Й.

за участю
позивачки - ОСОБА_1

відповідачки -
ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою,  що втратила право на
користування житловим приміщенням,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2. такою,  що втратила право на користування житловим
приміщенням з тих підстав,  що в
належному йому на праві особистої власності будинку за адресою: АДРЕСА_1,  зареєстрована відповідачка,  з якою він перебував в шлюбі,  що розірваний 19.01.2004 р. і після
розірвання якого вона виїхала за кордон і фактично не користується вказаним
житлом.

В
судовому засіданні позивач свою вимогу підтримав та обґрунтував її
вищенаведеним,  однак визнав,  що будинок є його особистою дошлюбною
власністю тільки на 22%,  а 78% будинку
вони добудували разом з відповідачкою в період шлюбу.

Відповідачка
позов не визнала,  стверджувала,  що спірний будинок не є особистою власністю
позивача,  адже він успадкував тільки
фундамент,  що складає 22% будинку,  а 78% вони будували разом з ним під час
шлюбу,  тому це є спільним майном
подружжя. Права власності на цей будинок вона набула законним шляхом і за
кордон на заробітки виїхала тимчасово в інтересах дітей. Тому не вважає себе
такою,  що втратила право користування
житловим приміщенням і в позові просить відмовити.

Вислухавши
сторони та дослідивши матеріали справи,
суд вважає,  що позов до
задоволення не підлягає.

Згідно
ч.3  ст.
368 ЦК України
майно,  набуте подружжям за час
шлюбу,  є їхньою спільною сумісною
власністю,  якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно
ч.1  ст.
369 ЦК України
співвласники майна,  що є у спільній
сумісній власності,  володіють і
користуються ним спільно,  якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Як
пояснили сторони і вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу,  він розірваний 19.01.2004 р.

З
свідоцтва про право приватної власності на будинок вбачається,  що воно видане 16.12.1996 p.,
тобто під час шлюбу сторін.

Тимчасова
відсутність відповідачки на заробітках за кордоном не тягне за собою,  на думку суду,  позбавлення її права користування житловим
приміщенням,  адже вона є його
співвласницею,  а не наймачем,  чи членом сім'ї наймача.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  368 ч.3,  369 ч.1 ЦК
України,   ст.   ст.
213-214 ЦПК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

У позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,
що втратила право на користування житловим приміщенням відмовити.

Згідно  ст.
294 ЦПК України заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  • якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений  ст. 294 ЦПК України,  рішення суду набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.