Справа № 2-2336/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2007
р.                                                                                                                     м.
Київ

Солом'янський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого
судді    Українця В.В.

при
секретарі              Клімовських С А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Комунального підприємства Київської міської ради "Київдорсервіс",
третя особа Управління Державної автомобільної інспекції в м. Києві про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У травні 2007 року ОСОБА_1. звернувся в суду з позовом до відповідача про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди з підстав, передбачених статтями
23, 1166, 1167 ЦК України.

З урахуванням доповнених позовних вимог (а.с.80, 81) просив стягнути на
його користь 960 гривень матеріальної шкоди, 1700 гривень моральної шкоди, 2000
гривень витрат на правову допомогу та судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивував тим, що 19 березня 2007 року він залишив свій власний
автомобіль на бул. Т. Шевченка
в м. Києві.

Повернувшись до свого автомобіля, не знайшов його на
місці паркування, а від водія в машині поруч дізнався, що автомобіль був
переміщений працівниками відповідача.

Крім того, 21 червня 2007 року позивач припаркував свій
автомобіль на вул. Б. Хмельницького в м. Києві. Повернувшись згодом, автомобіля
на місці не виявив, дізнався, що його автомобіль був повторно переміщений
працівниками відповідача на майданчик для транспортних засобів по АДРЕСА_1 в м.
Києві.

На його вимогу повернути автомобіль з майданчика в обох
випадках (19 березня та 21 червня 2007 року), працівник
"Київдорсервісу" запропонував йому сплатити 480 гривень пояснивши, що
автомобіль буде повернуто лише після сплати зазначеної суми.

Такі роз'яснення змусили його сплатити зазначену суму 19 березня 2007 року
та 21 червня 2007 року.

Вважає, що діями відповідача йому спричинена матеріальна шкода, оскільки
порушувалось його право власності.

Крім того, йому спричинена моральна шкода, яку він оцінив у 1700 гривень,
посилаючись на те, що все це призвело до шокового стану, внаслідок чого на
деякий час погіршились взаємовідносини з родиною та оточуючими, в ці дні він не
міг використовувати свій автомобіль в робочих цілях та для відпочинку.

Представник відповідача позов не визнала та пояснила
суду, що дії відповідача грунтуються на рішенні Київської міської ради
"Про встановлення Правил благоустрою території, паркування транспортних
засобів, тиші в громадських місцях, торгівлі на ринках у м. Києві" №
47/207 від 26 вересня 2002 року, яким затверджено Правила паркування
транспортних засобів та спільному наказі Головного управління транспорту КМДА і
Головного управління МВС України в м. Києві № 9/41 від 26 січня 2003 року, яким

затверджена
Інструкція про тимчасове затримання номерних знаків, примусове переміщення,
блокування (розблокування) транспортних засобів та провадження у справах про
порушення водіями та посадовими особами установлених в м. Києві Правил.

У судове засідання третя особа - Управління Державної автомобільної
інспекції в м. Києві не з'явилася, про місце, день і час розгляду справи
повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено і не оспорювалося представником відповідача у судовому
засіданні, що 19 березня 2007 року працівники відповідача переміщували
автомобіль марки "Хонда",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав позивачу на праві
власності, з бул. Т. Шевченка
у м. Києві, а 21 червня 2007 року цей же автомобіль - з вул. Б. Хмельницького в
м. Києві на майданчик для транспортних засобів по АДРЕСА_1 у м. Києві.

За кожне примусове переміщення позивач сплатив по 480 гривень (всього 960
гривень), які були перераховані до бюджету.

Заявляючи позов про стягнення з відповідача зазначеної суми та моральної
шкоди, позивач посилався на те, що діями відповідача йому спричинена
матеріальна шкода і відповідач має нести відповідальність, передбачену статтями
1166, 1167 ЦК України.

Такі вимоги
позивача не грунтуються на законі та наданих доказах.

З матеріалів справи вбачається, що 19 березня 2007 року інспектором ДАІ був
складений протокол № 09876 огляду та переміщення транспортного засобу (а.с. 11)
позивача, припаркованого у невстановленому для цього місці, з порушенням Правил
дорожнього руху, що підтверджується протоколом серія АД № 251400 про
адміністративне правопорушення від 19 березня 2007 року (а.с. 10).

21 червня 2007 року співробітником ДАІ був складений протокол № 000358
огляду та переміщення транспортного засобу (а.с. 82) позивача, припаркованого у
невстановленому для цього місці.

Позивач у судовому засіданні підтвердив, що Правила дорожнього руху він
порушував, оскільки припарковував свій автомобіль у невстановленому місці.

На підставі зазначених протоколів працівники КП Київської міської ради
"Київдорсервіс" переміщували автомобіль позивача за допомогою евакуатора
відповідача та доставляли його на спеціально обладнаний майданчик по АДРЕСА_1 в
м. Києві.

Зазначені дії відповідача ґрунтуються на Рішенні
Київської міської ради "Про встановлення Правил благоустрою території,
паркування транспортних засобів, тиші в громадських місцях, торгівлі на ринках
у м. Києві" № 47/207 від 26 вересня 2002 року, яким затверджені Правила
паркування транспортних засобів в м. Києві, та Інструкції про тимчасове
затримання номерних знаків, примусове переміщення, блокування (розблокування)
транспортних засобів та провадження у справах про порушення водіями та
посадовими особами установлених в м. Києві Правил, затвердженій спільним
наказом Головного управління транспорту КМДА і Головного управління МВС України
в м. Києві № 9/41 від 26 січня 2003 року.

Підпунктами 8.2-8.13 Правил паркування транспортних засобів в м. Києві
встановлені підстави і порядок примусового переміщення транспортних засобів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи незаконність дій відповідача, позивач
посилається на те, що дії по евакуації належного йому автомобіля не
відповідають вимогам закону, а саме ст. 1166 ЦК України, порушили його права власника.

На підтвердження своїх доводів позивач не надав суду
допустимих доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Належним доказом для підтвердження неправомірності дій (бездіяльності)
відповідача має бути відповідне рішенням суду, яке має преюдиційне значення для
справи про відшкодування збитків.

Позивач не надав суду доказів та не заявляв клопотань про
їх витребування судом на підтвердження того, що Рішення Київської міської ради
"Про встановлення Правил благоустрою території, паркування транспортних
засобів, тиші в громадських місцях, торгівлі на ринках у м. Києві" №
47/207 від 26 вересня 2002 року, яким затверджені Правила паркування
транспортних засобів в м. Києві, та Інструкція про тимчасове затримання
номерних знаків, примусове переміщення, блокування (розблокування) транспортних
засобів та провадження у справах про порушення водіями та посадовими особами
установлених в м. Києві Правил, затвердженій спільним наказом Головного
управління транспорту КМДА і Головного управління МВС України в м. Києві № 9/41
від 26 січня 2003 року скасовані.

Вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не
підлягають, оскільки він не надав суду доказів на підтвердження своїх доводів
про заподіяння йому такої шкоди, як того вимагає ст. 60 ЦПК України.

Спростовуючи доводи ОСОБА_1.,
представник відповідач зазначив, що названі документи чинні на час розгляду
справи, як і чинним є протоколи огляду та переміщення транспортного засобу №
09876 від 19 березня 2007 року та № 000358 від 21 червня 2007 року, на підставі
яких переміщувався автомобіль позивача.

На підтвердження своїх дій стосовно розміру суми, що підлягала стягненню,
відповідач надав суду затверджені тарифи, з переліком складових, які
враховуються при примусовій евакуації автотранспортних засобів у разі порушення
водієм Правил зупинки чи стоянки.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстав для
задоволення позову ОСОБА_1. не вбачається.

Керуючись
статтями 23, 1166, 1167, 1212 ЦК
України; Рішенням Київської міської ради "Про встановлення Правил
благоустрою території, паркування транспортних засобів, тиші в громадських
місцях, торгівлі на ринках у м. Києві" № 47/207 від 26 вересня 2002 року;
Наказом Головного управління транспорту Київської міської державної адміністрації,
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві № 9/41
від 26 січня 2003 року "Про порядок тимчасового затримання номерних
знаків, примусового переміщення та блокування (розблокування) транспортних
засобів, водії яких порушили встановлені в м. Києві Правила, затверджені
рішенням Київської міської ради від 26 вересня 2002 року № 47/207";
статтями 10, 11, 57-60, 88, 209,212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста
Києва через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може
бути подана без попереднього подання заяви протягом десяти днів з дня
проголошення рішення або протягом двадцяти днів з дня подання заяви про
апеляційне оскарження.