Справа №2 -806/07 року
РІШЕННЯ

іменем
України

26
червня 2007 року                                                             м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого -
судді Ковальової Т.Г.,

при секретарі -
Кравцовій О.В.,

з участю сторін,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом акціонерного
комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного
товариства) до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 5158 грн.49 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди, завданої її винними діями позивачу,
посилаючись на те, що відповідачка, яка з 30.06.1975 року по 10.10.2006 року
працювала головним бухгалтером в філії «відділення Промінвестбанку в м.Ніжин Чернігівської
області» (далі - філія Банку), не проконтролювала своєчасність зарахування
пенсій на банківські рахунки пенсіонерів, внаслідок чого 01 вересня 2005 року
до акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку застосовано
штрафну санкцію відповідно до ч.11 ст.106 Закону України «Про
загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» в сумі 20488 грн.37 коп.,
яка 01 лютого 2007 року Банком сплачена і яка є зайвими грошовими виплатами.
Відповідно до п.2.7 Положення про головних бухгалтерів установ Промінвестбанку
України №503 від 20.10.1999 року головний бухгалтер проводить заходи по
поліпшенню стану обліку, вдосконаленню документообігу та організації
обліково-операційної роботи. До матеріальної відповідальності притягуються як
працівники, які безпосередньо вчинили дії по
завданню шкоди, так і службові особи, через винне невжиття якими заходів до їх запобігання вони вчинені.

В судовому
засіданні представник позивача Старостенко Ю.А. підтримала позов за
вищевикладених обставин і пояснила, що хоча перерахування коштів на рахунки
пенсіонеров є функцією відділу вкладних та касових операцій філії Банку,
який     має безпосередніх

2

виконавціх -
касирів-контролерів та керівника відділу, але головний бухгалтер, підписуючи списки та описи по перерахуванню пенсій, не контролювала своєчасність їх перерахування, хоча в її
обов*язки входить організація обліково-операційної роботи.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що проведені Банком зайві грошові виплати у вигляді
штрафу не є наслідком будь-яких її винних дій,
так як зарахуванням коштів на банківські рахунки займається самостійний, не
підпорядкований бухгалтерії відділ вкладних
та касових операцій, штат якого нараховує 15 чоловік із безпосередніх виконавців операцій по перехуванню пенсій та
їх керівника, в обов*язки якого
входить контроль за своєчасністю їх зарахування на рахунки пенсіонерів.
В її обов*язки як головного бухгалтера
входили функції методологічного характеру ведення бухгалтерського обліку, а не безпосередній контроль
за виконанням операційної роботи, за
який є відповідальний керівник самостійного відділу та безпосередні виконавці вкладних та касових операцій.

Заслухавши сторони, адвоката, та дослідивши усі докази по справі відповідно до вимог ст.212 ЦПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об*єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у справі
доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги
акціонерного комерційного промислово-інвестиційного
банку необрунтовані, не доведені в судовому засіданні і не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
ст.138 КЗпП України для покладення на працівника
матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність
умов, передбачених статтею 130 цього
Кодексу, зокрема, це заподіяння шкоди працівником внаслідок порушення покладених на нього трудових
обов*язків і за умови, коли така
шкода заподіяна винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 на протязі більш 30 років з 30 червня
1975 року по 10 жовтня 2006 року працювала у відповідача головним
бухгалтером. Під час її роботи в філії Банку 1
вересня 2005 року рішенням Управління Пенсійного фонду України в Ніжинському районі Чернігівської області до Банку були застосовані фінансові санкції за несвоєчасне зарахування
сум пенсійних виплат на банківські рахунки
пенсіонерів у вигляді штрафу у розмірі 21 597 грн.36 коп., який підлягав перерахуванню на рахунок Управління Пенсійного фонду України в Ніжинському районі протягом
десяти робочих днів з дня одержання
рішення, тобто, у вересні 2005 року, хоча фактично кошти були перераховані позивачем 1 лютого 2007 року.

В судовому засіданні позивачем не надано доказів, якими неправомірними діями відповідачки заподіяна   шкода у вигляді зайвих

3

грошових виплат і в чому саме
полягала її вина, які саме заходи вона повинна була вжити по запобіганню
порушень строків зарахування пенсій, які
входять до її трудових обов*язків, і які вона винно не вжила, чи є
відповідачка саме тою службовою особою, яка є відповідальною за це. Сам факт
обіймання ОСОБА_2 посади головного бухгалтера не є доказом її вини у заподіянні
Банку шкоди шляхом зайвих грошових виплат з вини конкретних відповідальних за
це працівників. В судовому засіданні представник позивача не заперечувала того
факту, що несвоєчасне перерахування коштів на банківські рахунки пенсіонерів
здійснено відділом вкладних та касових операцій, який має свого керівника, і
який не підпорядкований головному бухгалтеру, а також те, що безпосередні
заподіювачі шкоди та винні в цьому особи - контролер-касир, керівник відділу
вкладних та касових операцій і керуючий філією Банку відшкодовують шкоду,
завдану Банку зайвими грошовими виплатами. Також встановлено із пояснення
сторін, що у філії Банку дії близько 8
самостійних відділів, які очолюють безпосередньо відповідальні за їх
роботу окремі керівники, і відповідачці вони не підпорядковані, а
підпорядковані керуючуму філії Банку.

Крім того,
відповідно до ст.233 ч.3 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого
ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди,
заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік
з дня виявлення заподіяної працівником шкоди, тому, якщо позивач вважав, що
сума штрафу накладена на Банк з вини ОСОБА_2, то заявлять до неї вимоги про
стягнення шкоди позивач мав право на протязі року з дня рішення правління
Пенсійного фонду України в Ніжинському районі про застосування до Банку
фінансових санкцій. Днем виявлення заподіяної шкоди не може вважатись день
перерахування позивачем на рахунок Пенсійного фонду сум штрафних санкцій, так
як цей день коригується всупереч вимогам закону позивачем на свій розсуд і
суперечить як вимогам ст.233 ч.3 КзпГІ України так і загальним строкам позовної
давності згідно законодавству. Крім того, в рішенні №01 управління Пенсійного
фонду про застосування фінансових санкцій від 1 вересня 2005 року зазначено, що
штраф повинен бути перерахований позивачем протягом десяти днів з дня одержання
ним копії рішення. Процедура і тривалість оскарження Банком вказаного рішення
згідно закону не може обмежувати дію вищевказаної норми трудового законодавства
та в порушення трудових прав працівника
тримати його у стані невизначеності притягнення до матеріальної
відповідальності без обмеження будь-яким строком, на розсуд власника або
уповноваженого ним органу.

Вимоги відповідачки про стягнення з позивача витрат на правову допомогу
в сумі 1000 грн., які згідно ст.79 ЦПК України, є судовими витратами, і
граничний розмір яких законом не встановлений, суд вважає

4

необхідним задовольнити частково в
сумі 700 грн., виходячи із засад розумності
і справедливості та складності і тривалості розгляду справи.

Керуючись ст.ст.130, 138, 233 ч.3 КзпП України, ст.ст.60, 79, 84, 88,
212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку  (закритого
акціонерного  товариства)  до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди в сумі 5158 грн.49 коп. відмовити.

Стягнути з
акціонерного комерційного промислово-інвестиційного
банку (закритого акціонерного товариства) на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правову допомогу адвокатом
в сумі 700 (сімсот) гривень.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано
апеляційному суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга може бути подана без
попереднього подання заяви, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву
не було подано. Якщо заяву було подано, але
апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після
подання заяви, рішення суду набирає законної сили після закінчення
цього строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.