Справа № 2-863
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

13
вересня 2007 року                                                                Рівненський     районний     суд

Рівненської
області в особі:

судді
Красовського О.

при секретарі
Хрусюк Л.

з участю
адвоката ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Рівне (заочний розгляд) справу за позовом

ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ майна,  -

встановив:

В
обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає,  що з відповідачем перебувала в
зареєстрованому шлюбі з 1983 року по березень 2007 року. Шлюб між сторонами був
розірваний. Під час шлюбу сторони набули майно. На даний час позивачка має
бажання поділити незавершений будівництвом будинок. Просить виділити їй 4/5
частини,  оскільки після розірвання шлюбу
троє дітей залишилися на її утриманні. Також просить суд виділити їй 1/5
частину майна відповідача,  за яке вона
згідна сплатити компенсацію.

Позивачка
підтримала позов в частині розподілу незавершеного будівництвом житлового
будинку. Пояснила про обставини,  описані
вище.

Відповідач
в судове засідання повторно не з'явився. Про час слухання справи був
повідомлений належним чином.  Не
повідомив суд про причини неявки. Суд вважає,
що справу можливо розглянути у відсутність сторони на підставі наявних
доказів.

Суд вважає,  що позов підлягає до задоволення.

Відповідно
до частини 1 статті 11 ЦПК України,  суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб,  поданим відповідно до цього
Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно
до статті 60 ЦПК України,  кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  крім випадків,  встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини,  які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до
наявних відомостей,  сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 1983 року по березень 2007 року. 29.05.98 р. чоловік
позивачки отримав в постійне користування земельну ділянку розміром 0, 12
га,  для будівництва та обслуговування
житлового будинку,  господарських
будівель і споруд,  згідно рішення
Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 104 від
25.12.97 р.

На
зазначеній земельній ділянці сторони розпочали будівельні роботи. Згідно
висновку судової будівельно-технічної експертизи № 70809/2 від 20.08.07 p.,  ступінь будівельної готовності будинку
складає 5%. Роботи з влаштування фундаменту виконані на 60%. Існуючий фізичний
знос побудованого майна складає 40%.

Висновок
експертизи дає підставу об'єктивно сприймати пояснення позивачки про те,  що відповідач не цікавився життям сім'ї,  не надає матеріальну допомогу на її
утримання; а позивачка сама не має можливості утримувати троє дітей та ще й
проводити будівельні роботи.

Згідно з
положеннями  ст.  ст.
22,  28,  29 КпШС України,  майно,
нажите подружжям за час шлюбу,  є
його спільною сумісною власністю. В разі поділу майна,  що є спільною сумісною власністю
подружжя,  їх частки визначаються
рівними. Якщо між подружжям не досягнуто згоди щодо способу поділу спільного
майна,  то за позовом подружжя або одного
з них суд може постановити рішення про поділ майна в натурі.

Судом
враховується та обставина,  що після
розірвання шлюбу між сторонами з позивачкою залишилося проживати троє дітей.
Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому суд дійшов
висновку,  що з врахуванням інтересів
дітей частка майна,  що може бути
виділена позивачці,  складатиме 4/5,  враховуючи положення статтей 69,  70,  71
СК України.

Судом також
враховуються положення статті 365 ЦК
України.

Відповідно
до ч.1 статті 88 ЦПК України,  стороні,  на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Документально підтвердженими
витратами є квитанції про сплату судових витрат на суму 81 грн. 00 коп.

Керуючись  ст.
10,  ч.1  ст.
11,   ст.  ст.
60,  88,  212,
214,  215,  224,
225,  226 ЦПК України;  ст.
ст.  22,  28,  29
КпШС України;  ст.  ст.
69,  70,  71 СК України,  суд,  -

вирішив:

Позов
задоволити.

Поділити
незавершений будівництвом житловий будинок,
що в с.  Корнин Рівненського району Рівненської
області,  і знаходиться на земельній
ділянці розміром 0, 12 га,  яку отримав в
постійне користування ОСОБА_3 згідно рішення Корнинської сільської ради
Рівненського району Рівненської області № 104 від 25.12.97 p.,
право постійного користування якою підтверджується
державним актом від 29.05.98 p.,  виділивши позивачці ОСОБА_2 4/5 частини майна як
майна,  що було набуте сторонами за час
подружнього життя.

Виділити
ОСОБА_2 1/5 частину вищезазначеного майна як частку майна ОСОБА_3 у спільному
майні,  що було набуте сторонами за час
подружнього життя.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 984 грн. -грошову компенсацію за 1/5 частину
вищезазначеного майна,  що є у спільній
сумісній власності,  та було набуте
сторонами за час подружнього життя.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 81 грн. -судові витрати.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача,  яка може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення
набирає законної сили через 10 днів з дня проголошення,  якщо його не буде оскаржено в апеляційному
порядку. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може
бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються апеляційному суду через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення
може бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження у
випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення
рішення. У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк
рішення набуває законної сили після закінчення цього строку. Якщо буде подано
заяву про апеляційне оскарження,  але не
подано в подальшому апеляційну скаргу в 20-денний строк,  то рішення набирає законну силу.