Справа №2-11107.
РІШЕННЯ

Іменем  України

03
жовтня 2007 року   Голосіївський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого
судді   Плахотнюк К.Г.

при
секретарі                  Никончук І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до
Виробничо-торгово господарського об»єднання концерн «Сімекс» про стягнення
заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника,

встановив:

13.06.2005
року позивач звернувся в суд з позовом до Виробничо-торгово господарського
об»єднання концерн «Сімекс» (надалі по тексту ВТГО концерн «Сімекс») про
стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника.

В
обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він з 28.08.2003
року на умовах контракту був прийнятий на посаду наукового консультанта з
питань рослинництва ВТГО концерн «Сімекс». За умовами контракту відповідач
зобов»язався сплачувати йому щомісячно заробітну плату в розмірі 750, 00 грн.
та премії за підсумками господарського року відповідно до Положення про
преміювання наукового консультанта з рослинництва що є додатком до контракту
від 28.08.2003 року. Цим же Положення про преміювання передбачено, що розмір
суми матеріального заохочення наукового консультанта за підсумками року
визначається як грошовий еквівалент вартості 3% приросту урожайності кожної з
культур, які вирощувалися при підтримці наукового консультанта, помножену на
площу посіву цих культур. Вартість сільськогосподарської продукції визначається
на рівні середніх ринкових цін, виходячи з цін, визначених в угодах
підприємства щодо її реалізації. Премії за підсумками господарського року
повинні виплачуватися до 01 листопада поточного року. Зазначеним положенням
також визначено, що за базовий рівень урожайності приймається середньорічна
урожайність відповідної культури за останні три роки діяльності Агрофірми.

З
моменту підписання контракту і до 31 грудня 2004 року він добросовісно  та
сумлінно   виконував     прийняті     за
Контрактом

обов»язки, що
підтверджується оголошенням йому письмової подяки відповідачем 18.11.2004 року.

З часу
укладення контракту і до 01 травня 2004 року включно відповідачем виплачувалася
йому заробітна плата у розмірі 750, 00 грн., а потім виплати було припинено.
Зважаючи, що припинення виплати заробітної плати викликане тимчасовими труднощами
він продовжував працювати. У зв»язку з невиплатою заробітної плати та премії за
підсумками 2004 року, позивач 23.01.2005 року звернувся з письмовою заявою до
відповідача з проханням провести належні йому виплати, однак 10.02.2005 року
отримав відповідь про те, що дію контракту припинено за його згодою у зв»язку з
переводом на роботу до ДП «Сімексбуд», а остаточний розрахунок проведено з ним
ще 17.11.2003 року. На повторне звернення позивача від 17.02.2005 року з цього
ж приводу, останній відповіді не отримав. Вважає, що відповідачем порушено
вимоги чинного законодавства про оплату праці. Просив стягнути з ВТГО концерн
«Сімекс» заборгованість перед ним по заробітній платі за вісім місяців у сумі
6000, 00 грн., а також премію за результатами вирощування трьох культур -
озимої пшениці, цукрових буряках та зерновій кукурудзі у сумі 280 662, 00 грн.,
всього 322958,57 грн., з урахуванням компенсації у сумі 36296, 57 грн., у
зв»язку з порушенням термінів виплати заробітної плати.

04.09.2007
року позивач подав уточнення до позовних вимог, відповідно до яких просив
стягнути з відповідача у справі заробітну плату з 01 травня 2004 року і по дату
закінчення терміну дії контракту, а саме по 31.10.2006 року. Сума боргу по
заробітній платі складає 22 500,00 грн., компенсацію за несвоєчасну виплату
заробітної плати в сумі 4 420, 70 грн.. Крім того, позивачем уточнено суму
невиплаченої премії за підсумками господарського 2004 року, що складає 300305,
10 грн., а з урахуванням компенсації 3% річних на невиплачену премію 25 743,96
грн., та інфляції на невиплачену премію в сумі 106007,70 грн., а всього просив
стягнути з відповідача на його користь
458 976, 46 грн..

У
судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали,
просили задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник
відповідача у справі, позов не визнав. Вважає, що заявлені позивачем вимоги не
підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 за умовами контракту розпочав свою
трудову діяльність 28.08.2003 року, а припинив її 31.10.2003 року, оскільки
ВТГО Концерн «Сімекс» не проводило господарську діяльність, що стосувалася
розвитку сільськогосподарського виробництва, тому позивач не виконував свої
зобов»язання за контрактом. Також, посилаючись на те, що ОСОБА_1 був поновлений
судом на

роботі, з якої
він не звільнявся, а тільки був переведений на іншу роботу, а також враховуючи
те, що робота за контрактом у ВТГО Концерн «Сімекс» не було основним місцем
роботи позивача, тому в останнього не було вимушеного прогулу, а звідси не
підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ВТГО Концерн
«Сімекс» на користь ОСОБА_1, заробітної плати, так само, як і стягнення премії
за підсумками господарського року.

Заслухавши
осіб, які брали участь у судовому розгляді справи, перевіривши матеріали справи
та дослідивши справу №2-48806, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 28 серпня 2003 року між ВТГО Концерн «Сімекс» в особі
президента п. Марківського В.І. та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір,
відповідно до якого останнього було прийнято на роботу в Київський офіс
Концерну «Сімекс» на посаду наукового консультанта з питань рослинництва, (по
вирощуванню пшениці, ячменю). Термін дії контракту встановлено до 31 жовтня
2006 року (а.с. 5-6).

Відповідно
до умов контракту позивач зобов»язався здійснювати розробку програми щодо
запровадження новітніх високоефективних технологій в рослинництві , які
забезпечують значне зростання врожайності основних культур, зниження
собівартості продукції, збільшення обсягу валової продукції; підготовку
техніко-економічних обгрунтувань переходу на нові технології та схеми ведення
виробництва; участь у розробці планів виробництва сільськогосподарської
продукції, оптимізації сівозмін; розробка пропозицій щодо бюджетів Агрофірм,
які входять до складу Концерну; забезпечення авторського нагляду за реалізацією
нових технологій та дотримання вимог агротехніки; підготовка контрактів щодо
постачання необхідних ресурсів та надання необхідних послуг Агрофірмам, які
входять до складу концерну; маркетинговий аналіз ринку добрив, засобів захисту
рослин, насіння сільськогосподарської продукції та підготовка пропозицій щодо
стратегії аграрного виробництва з врахуванням тенденцій аграрного ринку;
координація співпраці з партнерами, постачальниками в питаннях запровадження
нових технологій; здійснення періодичного контролю за якістю виконання польових
робіт, дотримання технологічних вимог, нагляду за станом посівів на всіх
стадіях розвитку та визрівання рослин (участь в проведенні технологічних
операцій ( оранки,посіву,покосу тощо); розробка рекомендацій та відповідних
технологічних карт щодо поточного догляду та забезпечення захисту рослин від
хвороб та шкідників протягом всього сезону виробництва; проектування та
практичне      поетапне      запровадження      оптимальних      сівозмін;

обґрунтування
необхідності та розробка пропозицій щодо агрохімічних обстежень та аналізу
стану грунтів, аналіз якісних параметрів вирощеної продукції; контроль за
ефективністю використання ресурсів, техніки, участь в розробці на цій основі
технологічних, трудових та матеріальних нормативів.

У свою
чергу ВТГО Концерн «Сімекс» зобов»язалося створити працівнику необхідні умови
для виконання покладених на нього обов»язків; своєчасно доводити до працівника
зміни режиму роботи; оплачувати щомісячну грошову винагороду за виконану роботу
в розмірах: місячний оклад у сумі 750 грн., премію за підсумками господарського
року згідно з Положенням, що було додатком до даного контракту.

Крім
того, пунктами 6 і 7 зазначеного вище контракту також передбачено, що контракт
може бути припинений або розірваний з ініціативи роботодавця у випадку
порушення працівником умов контракту або чинного трудового законодавства. Умови
даного контракту мають обов»язкову юридичну силу для сторін протягом строку
дії, до нього можуть вноситися зміни і доповнення тільки за згодою сторін.

Відповідно
до Положення про преміювання наукового консультанта з питань рослинництва,
затвердженого президентом ВТГО Концерн «Сімекс» Марківським ВЛ. 28. серпня 2003
року, що є додатком до контракту від 28. серпня 2003 року, розмір суми
матеріального заохочення наукового консультанта за підсумками року
визначається, як грошовий еквівалент вартості 3-х відсотків приросту
урожайності кожної з культур, вирощування яких здійснювалося при науковій
підтримці консультанта, помноженого на площу посіву цих культур , яка
обслуговувалась консультантом; грошова винагорода науковому консультанту за
підсумками господарського року виплачується у термін до 1 листопада поточного
року; вартість сільськогосподарської продукції визначається на рівні середніх
ринкових цін, виходячи з цін, визначених в угодах підприємства щодо її
реалізації; за базовий рівень урожайності приймається середньорічна урожайність
відповідної культури за останні три роки діяльності Агрофірми. Зазначений
базовий рівень уожайності залишається незмінним на весь період дії контракту з
науковим консультантом (а.с.7).

Як
встановлено судом, з моменту підписання контракту Президентом Концерну
Марківським В.І. та ОСОБА_1 28.08.2003 року і протягом строку його дії, ні одна
зі сторін не порушували питання про його розірвання, або ж внесення до нього
будь-яких змін, що свідчить про безпідставність посилань представника відповідача
у справі на те, що ВТГО Концерн «Сімекс»

не приступило до зайняття сільськогосподарською
діяльністю, оскільки агрофірми не були створені, земельні ділянки в оренду не
бралися. Не заслуговують на увагу суду з цього ж приводу і посилання
представника відповідача, що саме через те, що ВТГО Концерн «Сімекс» не
приступило до ведення сільськогосподарської діяльності ОСОБА_1 було звільнено з
підприємства та переведено на роботу до ДП «Сімексбуд», оскільки рішенням суду
від 16.01.2006 року ОСОБА_1 було поновлено на роботі у ВТГО Концерн «Сімекс»
(справа №2-48806).

Отже,
суд приходить до висновку, що контракт, укладений 28.08.2003 року між сторонами
у справі, на зазначених вище умовах є чинним, його умови мали обов»язкову
юридичну силу для сторін протягом його строку дії, а саме до 31 жовтня 2006
року, а також мають правові наслідки і після закінчення строку його дії.

За
правилами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На
підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення заробітної плати та премії
за підсумками господарського року, позивач у справі послався на те, що з
28.08.2003 року і до 31.12.2004 року він сумлінно і добросовісно виконував
прийняті на себе обов»язки наукового консультанта з питань рослинництва у ВТГО
Концерн «Сімекс», безпосередньо працював на посівних площах, які знаходяться у
Липовецькому районі Вінницької області с
Зозів.

На
виконання умов договору, ОСОБА_1 щомісяця складав звіти про виконану ним роботу
визначену контрактом від 28.08. 2003 року, а також звіт за роботу по
консультаційному

забезпеченню ефективного   вирощування основних сільськогосподарських культур
концерном Сімекс-Агро в 2003-2004 роках, (а.с. 8-26).

Зазначені
звіти позивач у справі щомісяця надсилав відповідачу. Та обставина, що
зазначені звіти складалися ОСОБА_1 на виконання контракту також підтверджується
листом Президента Концерну «Сімекс» В.І. Марківського № вих.. 22-п від
01.06.2004 року адресованого науковому консультанту ВТГО концерн «Сімекс» п.
ОСОБА_1, яким він просив останнього у строк до 01.07.2004 року направити на
його адресу звіт про проведену ОСОБА_1 роботу, а також технологію вирощування
пшениці, цукрових буряків, кукурудзи та обґрунтування по впровадженню науково-виробничих
систем на базі існуючих відділень (а.с.27).

15.09.2004
року позивач у справі приймав участь у проведенні обласного семінару по
комплексу осінньо-польових робіт, який проводився у с Зозів
Липовецького району Вінницької області,
план

якого було затверджено
Генеральним директором ТзОВ Концерну «Сімекс-Агро» Марківським В.І.. На цьому ж
семінарі ОСОБА_1 доповідав як доктор економічних наук, науковий консультант
«Сімекс-Агро» (справа №2-48806. а.с.53-60).

Судом
також встановлено, що на виконання умов контракту, позивач у справі в якості
представника концерну «Сімекс» , а також за участю президента Марківського В.І.
проводив переговори з представниками Компанії «LEMKEN GmbH & Co. KG, Німеччина та ДП
із 100% ІК «Лемкен-Україна» з приводу поставок сільськогосподарської техніки,
готував проекти контрактів (справа №2-48806 а.с.90-91).

Крім
того, 18.11.2004 року у с
Зозів, виконавчий директор В.В. Харківський, нагородив ОСОБА_1 письмовою
подякою за сумлінну працю, ініціативу, високу організованість та особисту
дисципліну в галузі сг виробництва та з нагоди Дня працівника сільського
господарства ((а.с.28).

Заперечуючи,
проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, відповідач у справі, в порушення вимог
ст. 60 ЦПК україни, не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на
підтвердження своїх заперечень.

Разом з
тим, заперечення представника відповідача у справі, що ВТГО Концерн «Сімекс» не
займалося господарською діяльністю з приводу сільськогосподарського
виробництва, та позивач у справі не працював у концерні, спростовуються
наведеними вище, а також наступними доказами, які суд приймає до уваги, як
належні та допустимі.

Як видно
зі змісту проспекту концерну «Сімекс», що був випущений у 2000 році до
п»ятиріччя цього ж концерну, останній містить відомості, що концерн «Сімекс»
засновано 20.02.1995 року об»єднанням кількох новостворених приватних
підприємств. Концерн, ще станом на 2000 рік був спроможний забезпечити
реалізацію будь-яких проектів з дотриманням передових технологій у ряді
напрямків його діяльності серед яких зазначено і такий вид діяльності, як
вирощування та переробка сільгосппродукції (справа №2-48806.а.с. 117-119).

Із
публікації в місцевій газеті «Герб Зозова» йдеться про те, що с. Зозов є
центральним господарством фірми «Сімекс-Агро». Президент концерну «Сімекс» В.
Марківський організовував у с
Зозові урочисте відкриття церкви. У с
Зозові на землях колишнього колгоспу «Україна» господарюють Агрофірма
«Сімекс-Агро», 8 фермерських господарств. З допомогою земляків-меценатів, один
із яких ОСОБА_2 розбудовується соціально-культурна сфера. У своїх зверненнях до
мешканців с.  Зозова,
ОСОБА_2, як

президент концерну «Сімекс»
висловлював своє бажання побудувати в селі потужну агрофірму, яка дасть роботу
людям. У статті «Серйозний інвестор - сучасне сільгоспвиробництво», що була
опублікована в газеті «Липовецькі вісті» №77 від 25.09.2004 року міститься
інформація про те, що генеральний директор Концерну «Сімекс» ОСОБА_2 є
інвестором і організатором відомої в Липовецькому районі агрофірми «Сімекс-Агро»
на базі с Зозова.
Інвестоване Концерном агроформування господарює майже на 14 тисячах гектарах
ріллі, має сучасну енергонасичену та ресурсозберігаючу техніку і домагається
високих виробничих та економічних показників, (а.с.74 - 77).

Зважаючи
на викладене, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача у
справі і приходить до висновку, що ОСОБА_1 з 28.08.2003 року і до грудня 2004
року виконував покладені на нього обов»язки наукового консультанта з питань
рослинництва на полях с Зозова
Липовецького району Вінницької області агрофірми «Сімекс-Агро», що входила до
складу ВТГО Концерн «Сімекс».

За
даними Головного управління статистики у Вінницькій області управління
статистики у Липовецькому районі, показники врожаю по вирощуванню озимої пшениці,
кукурудзи, цукрового буряка в Агрофірмі «Сімекс-Агро» у 2004 році є значно
кращими у порівнянні з показниками 2001,2002,2003 роках.

Враховуючи
викладене вище, суд приходить до висновку, що збільшення врожайності озимої
пшениці, кукурудзи і цукрового буряка Агрофірмою «Сімекс-Агро» було досягнуто
саме завдяки співпраці останньої з позивачем у справі, що є підставою для
виконання ВТГО Концерн «Сімекс» перед ОСОБА_1 своїх зобов»язань з приводу
виплати йому премії за підсумками господарського 2004 року згідно з Положенням
про преміювання наукового консультанта з питань рослинництва, що є додатком до
Контракту від 28.08.2003 року.

Разом з
тим, суд приходить до висновку, що премія має бути виплачена позивачу тільки за
результатами вирощування пшениці, оскільки зі змісту контракту, укладеного
сторонами у справі видно, що у п.1 містяться уточнення з приводу того, що
ОСОБА_1 приймається на роботу на посаду наукового консультанта з питань
рослинництва (по вирощуванню пшениці, ячменю).

У
судовому засіданні встановлено, що зазначені уточнення мали місце на момент
укладення договору, однак ніяким чином не були оговорені в подальшому з боку
позивача у справі, тому суд приймає їх до уваги як достовірні.

З огляду
на те, що у контракті зазначено про вирощування концерном за допомогою ОСОБА_1
тільки пшениці та ячменю, а також відомостей про те, що фірмою вирощувалася
тільки пшениця, кукурудза і цукровий буряк, то суд вважає за необхідне стягнути
з відповідача у справі на користь позивача премію тільки за результатами  урожаю пшениці.

Відповідно
до змісту ст.ст. 94,97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові заробітну плату за виконану ним роботу. Оплата
здійснюється за узгодженими системами оплати праці. Конкретні розміри посадових
окладів, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником,
або уповноваженим ним органом у відповідності до норм чинного законодавства.
Власник або уповноважений ним орган не має права в односторонньому порядку
приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені
угодами.

Статтею
115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам
регулярно, не рідше двох разів на місяць.

За
змістом ст. 34 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року
передбачено виплату компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у
зв»язку з порушенням строків її виплати..

Порядок
нарахування та виплати компенсації заробітної плати, нарахованої з 01.01.2001
року регламентований Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим
Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159.

Згідно з
п.п. 3.4. зазначеного Порядку, компенсації підлягають грошові доходи з
урахуванням суми індексації, які не мають разового характеру, зокрема заробітна
плата. Сума компенсації розраховується як добуток суми нарахованої, але не
виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання
податків та обов»язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індекс
інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації поділений на 100.

Судом
встановлено, що заробітна плата ОСОБА_1 не виплачується відповідачем з
01.05.2004 року.

Зважаючи
на те, що дію контракту, укладеного ВТГО Концерн «Сімекс» та ОСОБА_1 28.08.2003
року зі строком дії до 31.10.2006 року не припинено, отже заробітна плата,
визначена умовами цього ж контракту в сумі 750, 00 грн. піддягає стягненню з
відповідача за зазначений
період,  а  саме
з  01.05.2004  року
по

31.10.2006 року
включно (750 грн. х на 30 місяців = 22,500 ) у сумі 22 500, 00 грн..

Компенсація
невиплаченої заробітної плати за зазначений вище період, з урахуванням того, що
компенсація нараховується на зарплату після утримання податків та обов»язкових
платежів складає 4 420, 70 грн., розрахунок якої наведений позивачем на аркуші
справи 210,211, з яким погоджується суд.

Для
проведення розрахунку преміальних виплат по результатам діяльності в 2003-2004
року, відповідно до п. 4.3 Контракту та Положення про преміювання, що є
додатком до контракту, позивачем правильно взято офіційні дані Управління
статистики Липовецького району Вінницької області, що на аркуші справи 88. Для
визначення ціни за якою реалізовувалася у 2004 році продукція «Сімекс-Агро», а
саме озима пшениця, суд приймає до уваги інформацію, що була надана директором
з рослинництва Сімекс-Агро Панасюком Є.М. 06.12.2004 року, оскільки зазначена
останнім вартість озимої пшениці за одну тону 750, 00 грн., не спростована
відповідачем у справі, крім того інша інформація з цього приводу у суду
відсутня (а.с. 34).

Однак,
як уже зазначено вище, у розрахунок премії суд приймає до уваги тільки приріст
по вирощуванню пшениці.

Згідно
п.4.3. контракту від 28.08.03. та Положення про преміювання наукового
консультанта з питань рослинництва, що є додатком до даного контракту узгоджена
вартість робіт становить, як грошовий еквівалент вартості трьох відсотків
приросту урожайності кожної з культур помножена на площу цих культур. За
базовий рівень урожайності приймається середньорічна урожайність відповідної
культури за останні три роки діяльності Агрофірми.

По
офіційних даних господарської діяльності Агрофірми „Сімекс-Агро",
підтверджених державною статистичною звітністю, середня урожайність вирощуваної
культури, а саме пшениці за 2001-2003 роки складає - 25,2 ц/га (середня
урожайність за 2001 рік - 45930 ц : 1761 га = 26,08 ц/га, за 2002 рік - 58940 ц
: 1933 га = 30,49 ц/га, за 2003 рік - 12635 ц : 665 га = 19,0 ц/га, а середня
за ці роки - (26,08 ц/га + 30,49 ц/га + 19,0 ц/га) : 3 =25,19 п/га, взято 25,2
ц/га).

Отримана
урожайність в 2004 році зерна пшениці - 68,8 ц/га (159802 ц : 2322 га = 68,82
ц/га, в розрахунках 68,8 ц/га).

Площі
вирощування в 2004 році озимої пшениці - 2322 га..

Ціни по
яких реалізовувалась в 2004 році продукція концерну „Сімекс-Агро", а саме
зерно озимої пшениці - 750 грн. за одну тону.

Розрахунок
преміальних виплат проведений в такій послідовності: від урожайності культури
за 2004 рік відмінусована середня урожайність за 2001-2003 роки, а різниця
помножена на ціну реалізації де від отриманої суми взято три проценти    вартості і

помножено на площу культури в 2004 р. Отримана сума,
згідно Положення про преміювання, являється премією за вирощувану культуру в
господарському році, Таким чином вартість робіт за озиму пшеницю складає (6,88
т/га - 2,52 т/га) х 750 грн./т х 0,03 х 2322 га = 227788,2 грн.) 227882,2 грн..

Отже
стягненню підлягає сума невиплаченої премії за підсумками господарського 2004
року у розмірі 227 788,2 грн. (двісті двадцять сім тисяч сімсот вісімдесят
вісім грн 20 коп) грн.

Що ж
стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині нарахування на невиплачену премію
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, то вони
не підлягають задоволенню, оскільки правовідносини, що склалися між сторонами у
справі врегульовані трудовим законодавством, тому при вирішенні заявленого
спору застосування норм цивільного законодавства не допускається.

Судові
витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на рахунок відповідача за
правилами ст. 88 ЦПК України.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21,94,97,115,232 КЗпП України, Законом
України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з
порушенням строків їх виплати», Постановою Кабінету Міністрів України від
21.02.2001 року №159 Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати,
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 10,11,60,88,208,211,212,213-215,218
ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні
вимоги ОСОБА_1 до Виробничо-торгово господарського об»єднання концерн «Сімекс»
про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника,
задовольнити частково.

Стягнути
з Виробничо-торгового господарського об»єднання концерн «Сімекс» на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 22 500, 00 грн., компенсацію
невиплаченої заробітної плати в сумі 4 420,70 грн., премію за підсумками
господарського року в сумі 227 788, 2 грн., а всього 254788 (двісті п»ятдесят
чотири тисячі сімсот вісімдесят вісім) грн. 90 коп..

Стягнути
з Виробничо-торгово господарського об»єднання концерна «Сімекс» на користь держави судовий збір у сумі 1 700
(одну тисячу сімсот) грн. 00 коп.

Рішення
суду в частині стягнення заробітної плати в межах платежів за один місяць
допустити до негайного виконання.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання  заяви про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скрги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.