РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

9 липня
2007 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді
Степаненка О.А.,  при секретарі Токаревій
В.М. ,  розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.  Суми справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те,  що 08 грудня
2006 року близько 23-00 години вона йшла з магазину,  розташованого в с.  Суханівка Сумського району зі своєю знайомою
ОСОБА_5 В цей час їм назустріч на автомобілі ВАЗ-НОМЕР_1 їхав ОСОБА_2  ,  який
порушив правила дорожнього руху та скоїв на неї наїзд . В результаті ДТП вона була
доставлена в Сумську ЦРБ,  де знаходилась
на амбулаторному лікуванні з 11.12.2006р. по 26.12.2006р. Відповідно до акту
судово-медичного обстеження № 2504 від 25.01.2007р. мені були причинені легкі
тілесні ушкодження. Водія ОСОБА_2  за
порушення ч. 1  ст.  12 6 КУпАП притягнуто до адміністративної
відповідальності,  накладено стягнення у
вигляді штрафу. Позивачка зазначала,  що
в результаті ДТП вона зазнала матеріальної шкоди,  зокрема у зв'язку з придбанням ліків на
зазальну суму 107 гривень,  у зв'язку з
пошкодженням джинсів вартістю 200 гривень,
в які була одягнена,  у зв'язку з
найманням автомобіля для поїздки до лікарні в розмірі 200 гривень на бензин і
100 гривень за роботу водія,  а всього
просила стягнути з відповідачів 807,  70
гривень матеріальної шкоди,  а також
10000 гривень моральної шкоди.

В судовому
засіданні позивачка підтримала свої вимоги в повному обсязі,  просила стягнути з відповідачів 807,  70 гривень матеріальної,  10000 моральної шкоди,  стягнути з відповідачів понесені нею судові
витрати по справі,  витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи,  витрати за надання юридичної допомоги.

В
судовому засіданні ОСОБА_2  позов визнав
частково,  пояснивши,  що дійсно 08 грудня 2006 року близько 23-00
години він керував автомобілем ВАЗ- НОМЕР_1,
реєстраційний номер їхав ОСОБА_2  ,  який порушив правила дорожнього руху та скоїв
на неї наїзд. Позов в частині матеріальної шкоди не визнав,  пояснивши,
що всі ліки,  що були потрібні
позивачці,  купували його батьки,  крім того,
джинси позивачки не були пошкоджені. В результаті ДТП ним були завдані
тілесні ушкодження у вигляді синця в районі стегна,  які кваліфікуються як легкі тілесні
ушкодження,  тому суму моральної шкоди
вважав значно перевищеною.

ОСОБА_3  позов не визнала,  пояснивши,
що всі ліки для лікування позивачки вона з чоловіком придбавали за
власні кошти,  про що надала суду
квитанцію. Крім того,  відповідачка
вважала,  що позивачка не надала доказів
на підтвердження того,  що джинси
позивачки зазнали пошкоджень,  а також
вартість пошкодження.

ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився,  про час та місце
слухання справи був належним чином повідомлений.

Заслухавши
пояснення осіб,  що беруть участь у
справі,  свідків,  дослідивши матеріали справи,  суд вважає позов таким,  що підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено,  - і не оспорюється
сторонами,  - що 08 грудня 2006 року
близько 23-00 години ОСОБА_2 ,  керуючи
автомобілем ВАЗ- НОМЕР_1,  порушив
правила дорожнього руху,  внаслідок чого
скоїв наїзд на позивачку. Зазначені обставини підтверджуються також
повідомлення Сумського РВ УМВС України в Сумській області( ар.с 9),  письмовою інформацією

прокуратури
Сумського району,  з якого
вбачається,  що внаслідок ДТП,
що сталася з вини ОСОБА_2 ,  позивачка отримала легкі тілесні ушкодження;
ОСОБА_2  за порушення ч. 1  ст.
126 КпАП України притягнуто до адміністративної відповідальності,  накладено стягнення у вигляді штрафу.( ар.с.  11).

У
відповідності з  ст.   ст.
1166,  1167,  1172,
1187 Цивільного кодексу України майнова шкода,  завдана неправомірними діями майну фізичної
або юридичної особи,  відшкодовується в
повному обсязі особою,  яка її завдала.
Моральна шкода відшкодовується особою,
що її завдала. Шкода,  завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою,  яка на
відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право,  договір
підряду,  оренди тощо) володіє
транспортним засобом,  механізмом,  іншим об'єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа,  яка здійснює діяльність,  що є джерелом підвищеної небезпеки,  відповідає за завдану шкоду,  якщо вона не доведе,  що шкоди було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Таким
чином,  суд вважає доведеним,  що в результаті дій ОСОБА_2 ,  який порушив Правила дорожнього руху і вчинив
наїзд на ОСОБА_1,  позивачці завдана
шкода,  яка підлягає відшкодуванню.

Разом з
тим,  у відповідності з  ст.
10,  60 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підстави своїх вимог та заперечень.

Стверджуючи,  що вона за власні кошти придбавала необхідні
для лікування в результаті ДТП
ліки,  позивачка не надала
достовірних доказів на підтвердження своїх вимог в цій частині.

Поряд з
цим,  відповідачка ОСОБА_3  надала суду квитанцію,  з якої вбачається,  що вона придбала в ПП "ОСОБА_6" за
адресою АДРЕСА_1 ремесулід на суму 3 грн.,
диклак - гель на суму 13,  80
грн.,  наклофен на суму 11 грн.,  трансерутін гель на суму 2, 50 грн. (
ар.с.  13). Ці обставини не оспорювала і
позивачка.

Позивачка
не надала суду доказів на підтвердження того,
що вона придбавала інші ліки за власні кошти,  пояснивши,
що ці обставини вона не може підтвердити письмово.

За таких
обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Не
надала позивачка і доказів на підтвердження того,  що в результаті ДТП були пошкодженні
її джинси. Відповідачі цю обставину заперечують,  а пояснення свідка ОСОБА_7,  яка пояснила,
що джинси позивачки лопнули по шву,
не можуть бути підставою для задоволення позову,  оскільки вона знаходиться в дружніх стосунках
з позивачкою і зацікавлена в результатах справи. Крім того,  позивачка не надала суду відомостей про
вартість пошкоджених джинсів з врахуванням зносу,  про характер ушкоджень,  про можливість їхнього ремонту,  тощо.

В судовому
засіданні позивачка також стверджувала,
що після ДТП вона
була доставлена в Сумську ЦРБ,  де
знаходилась на амбулаторному лікуванні з 11.12.2006р. по 26.12.2006р. За цей
час вона вимушена була сплатити за доставляння її до медичного закладу 100 гривень
ОСОБА_8,  який на власному автомобілі
відвозив її до лікарні,  а також сплатити
200 гривень за бензин.

Разом з
тим,  в цій частині позивачка також не
надала безспірних доказів на підтвердження своїх вимог.

Так,  свідок ОСОБА_8 пояснив суду,   що возив позивачку до лікарні,  до Сумського РВ УМВС України в Сумській
області,  Центральну районну
лікарню,  до судово- медичної експертизи.
Всього він возив позивачку приблизно 6 разів,
але точно сказати не може. За одну поїздку позивачка платила 20  гривень.

Разом з
тим,  ОСОБА_8 нічого не пояснив з приводу
оплати позивачкою бензину,  крім
того,  ОСОБА_8 є сусідом позивачки,  знаходиться з нею в дружніх стосунках,  тому зацікавлений в результатах справи.
Позивачка,  крім того,  не надала суду безспірних доказів того,  що послуги по доставці її до різних закладів
надавались ОСОБА_8 не безоплатно.

Таким чином,   суд
не вбачає підстав для задоволення позову
в частині стягнення матеріальної шкоди.

Разом з
тим,   суд вважає встановленим,   що в результаті дорожньо - транспортної
пригоди позивачка зазнала легких тілесних ушкоджень,   з приводу яких знаходилась на амбулаторному
лікуванні,   відчула сильний фізичний
біль,   був суттєво порушений її звичний
спосіб життя,   тому суд вважає
встановленим,   що в результаті ДТП позивачці
завдана і моральна шкода.

Разом з
тим,   враховуючи,   що шкода завдана не умисними ,   а необережними діями ОСОБА_2  ,
беручи до уваги ступінь тяжкості тілесних ушкоджень,   характер моральних страждань позивачки,   суд вважає за необхідне стягнути на її
користь 500 гривень моральної шкоди,
відмовивши в іншій частині за безпідставністю позовних вимог.

На
підставі викладеного,   керуючись   ст.
ст.   213,   214,
215 ЦПК України,     ст.
ст.   1166,   1167,
1172,   1187 Цивільного кодексу
України,   суд

ВИРІШИВ :

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 гривень моральної шкоди,   а в разі відсутності у ОСОБА_2 майна,   достатнього для відшкодування завданої
шкоди,   стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 по 250 гривень моральної шкоди.

В іншій частині
позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви,   якщо скарга подається у строк,   встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,   якщо заяву про апеляційне
оскарження або апеляційну скаргу не було подано.