Справа № 2-70/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2007 року                                                       м.
Теребовля

Теребовлянський районний
суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Янішевської Л.С. ,  при секретарі Кузій Н.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Великоговилівської сільської ради Теребовлянського
району,  третьої особи на стороні
відповідача ОСОБА_2,  про визнання
незаконним рішення 2-ї сесії вказаної ради від 08.09.2006 року № 32, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулась до суду із позовом до Великоговилівської сільської ради
Теребовлянського району про скасування рішення другої сесії вказаної ради від
08.09.2006 року № 32 "Про розгляд заяви ОСОБА_1,  жительки с. Великий Говилів". Свої
позовні вимоги ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала та,  обґрунтовуючи їх,  пояснила,
що рішенням другої сесії Великоговилівської сільської ради від
08.09.2006 року № 32 у неї неправомірно вилучено 0, 01 га земельної
ділянки,  розміщеної в с. Великий Говилів
Теребовлянського району,  зменшено її на
зазначений розмір,  та передано ОСОБА_2.
для використання ним під існуючу господарську будівлю(хлів),  оскільки в останнього в установленому законом
порядку не виникло право набувальної давності на вказану земельну ділянку. Крім
того,  ОСОБА_1.  пояснила,
що їй не було відомо про те,  що
хлів ОСОБА_2 знаходиться на належній їй земельній ділянці і своєї згоди,  як землекористувач,  на вилучення у неї земельної ділянки розміром
0, 01 га сільській раді вона не надавала. Просить позов задоволити і стягнути з
відповідача понесені нею судові витрати. Представник відповідача
Великоговилівської сільської ради позов не визнав і пояснив,  що рішення другої сесії Великоговилівської
сільської ради від 08.09.2006 року № 32 "Про розгляд заяви ОСОБА_1,  жительки с. Великий Говилів",  відповідно до якого зменшено розмір земельної
ділянки ОСОБА_1  на 0, 01 га та збільшено
на вказаний розмір земельну ділянку ОСОБА_2,
є законним та повністю узгоджується з вимогами  ст. 119, 120 Земельного кодексу України.
Суд,  з"ясувавши та оцінивши докази
у справі,  встановив наступні обставини.
Рішенням 12-ї сесії Великоговилівської сільської ради від 22.06.1993 року № 5
"Про розгляд заяв громадян про передачу земельних ділянок у приватну
власність і користування" ОСОБА_1.
передано у приватну власність для ведення особистого підсобного
господарства,  будівництва та
обслуговування жилого будинку і господарських будівель земельну ділянку у
розмірі 0, 60 га. Відповідно до рішення 15-ї сесії Великоговилівської сільської
ради від 11.02.1994 року "Про розгляд заяв громадян" ОСОБА_2.
передано" у приватну власність для ведення особистого підсобного
господарства земельну ділянку у розмірі 0, 60 га. Зазначені земельні ділянки
роміщені у с. Великий Говилів Теребовлянського району Тернопільської області.
Документів,  що посвідчують право
власності на земельну ділянку чи право постійного користування,  у ОСОБА_1
та ОСОБА_2 немає. Згідно з даними земельно-кадастрової книги
Великоговилівської сільської ради розмір присадибної земельної ділянки ОСОБА_1  у с. Великий Говилів складає 0.32 га,  а ОСОБА_2 - 0.15 га. З акту обстеження
присадибних земельних ділянок ОСОБА_1  і
ОСОБА_2 від 04.05.2006 року,  складеного
комісією із числа спеціалістів Великоговилівської сільської ради,  вбачається,
що після проведених обмірів розмір присадибної ділянки ОСОБА_1  складає 0.31 га,  а розмір присадибної ділянки ОСОБА_2 - 0.16
га. Спірна земельна ділянка розміром 0.01 га,
на якій знаходиться господарська будівля (хлів) ОСОБА_2,  належить ОСОБА_1. ,  що підтверджується планово-картографічними
матеріалами 1971 року с. Великий Говилів Теребовлянського району. Факту
належності спірної земельної ділянки ОСОБА_1.
не заперечував у судовому засіданні і відповідач. Цим же актом стверджено,  що спірна земельна ділянка розміром 0.01 га
використовується ОСОБА_2. для обслуговування господарської будівлі (хліва)
понад 15 років. Свідок ОСОБА_3.  у суді
показала,  що господарська будівля (хлів)
на земельній ділянці ОСОБА_1  розміром
0.01 га побудована її батьком близько 40 років тому,  самовільно,
будь-яких документів та дозволів відповідних державних органів на
проведення будівельних робіт по будівництву вказаної споруди. В даний час у неї
та в ОСОБА_2 відсутні документи,  які б
підтверджували законність збудованого батьком хліва. Такі ж обставини
підтвердив у суді представник відповідача Велйкоговилівський сільський голова
Шевчишин О.Д. пояснивши,  що в сільській
раді відсутні документи,  які б підтверджували
законність будівництва господарської будівлі (хліва) ОСОБА_2 на земельній
ділянці позивача. Згідно з  ст. 119
Земельного кодексу України громадяни,
які добросовісно,  відкрито і
безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років,  але не мають документів,  які б свідчили про наявність у них прав на цю
земельну ділянку,  можуть звернутися до
органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про
передачу її у власність або надання у користування.

У
судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_2. користується земельною ділянкою розміром 0.01 га недобросовісно,  тобто без узаконення самовільно побудованого
на ній хліва,  звернувся до сільської
ради із заявою про закріплення за ним цієї земельної ділянки тільки у 2006 році,  що в свою чергу призводить до порушення прав
ОСОБА_1 ,  яка правомірно користується
спірною земельною ділянкою на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Крім того,
відповідно до п.1 розділу IX Прикінцевих положень до Земельного кодексу України,  прийнятого Верховною Радою України 25.10.2001
року,  вказаний Кодекс набирає чинності з
1 січня 2002 року,  а тому суд не приймає
до уваги твердження відповідача про те,
що ОСОБА_2. набув права власності на земельну ділянку ОСОБА_1  розміром 0.01 га,  оскільки строк для набуття права на земельну
ділянку за давністю користування,
обчислюється з часу набрання чинності цим Кодексом.

Не заслуговує на увагу і твердження представника
відповідача про перехід до ОСОБА_2 права на спірну земельну ділянку при
переході права власності на господарську будівлю (хлів),  оскільки на час прийняття оспорюваного
рішення жодних документів,  які б
підтверджували право власності ОСОБА_2 на хлів,
у сільської ради не було,  також
вони не були подані під час розгляду цивільної справи в суді.

За таких обставин у Великоговилівської сільської ради
Теребовлянського району 08.09.2006 року не було передбачених законом підстав
для прийняття рішення №32 про зменшення розміру земельної ділянки ОСОБА_1  на 0.01 га та збільшення на вказаний розмір
земельної ділянки ОСОБА_2 у зв"язку із користуванням останнім цією
земельною ділянкою понад 15 років,  таке
рішення суперечать вимогам  ст. 119,
120,  п.1 розділу IX Прикінцевих
положень Земельного кодексу України,  а
тому суд приходить до переконання про його незаконність.

Таким чином,
з'ясувавши вищенаведені обставини,
які підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами,  суд вважає,
що прийняттям Великоговилівською сільською радою рішення № 32 від
08.09.2006 року порушені права ОСОБА_1
на користування земельною ділянкою у розмірі,  наданому їй рішенням сільської ради від
22.06.1993 року № 5,  атому позов слід
задоволити.

На підставі наведеного,
керуючись  ст. 10,  11,
60,  88,  179,
209,  212,  214-215,
218 ЦПК України,  п.Ю ч.2  ст. 16 ЦК України,   ст. 119, 120,   ст. 152,
п.1 розділу IX Прикінцевих положень Земельного кодексу України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Великоговилівської сільської ради
Теребовлянського району про визнання незаконним рішення 2-ї сесії вказаної ради
від 08.09.2006 року № 32 "Про розгляд заяви ОСОБА_1,  жительки с. Великий Говилів" задоволити.

Визнати незаконним рішення 2-ї сесії Великоговилівської
сільської ради від 08.09.2006 року № 32 "Про розгляд заяви ОСОБА_1,  жительки с. Великий Говилів".

Стягнути із Великоговилівської сільської ради
Теребовлянського району в користь ОСОБА_1
понесені нею та документально підтверджені судові витрати,  які складаються із державного мита в розмірі
3.40 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної
справи в розмірі 7 грн. 50 коп.,  а
всього 10 грн. 90 коп.

Рішення набирає законної
сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.