Справа № 2-344/07
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м   У к р
а ї н и

06 вересня  2007 року Самарський районний  суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя
Сухоруков А.О.

при секретарі
Тітовій І.В.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в
м.Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про визнання права власності на ½ частину домоволодіння і земельної ділянки,

в с т а
н о в и в:

ОСОБА_1звернулася
до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3
та ОСОБА_4, про визнання права власності на 2/3 частини домоволодіння і ½ частини земельної ділянки, з урахуванням
інтересів дітей, в тому числі неповнолітньої доньки ОСОБА_4.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала
тим, що 25.12.1982р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від
сумісного життя мають повнолітнього сина ОСОБА_3 та неповнолітню доньку
ОСОБА_4. В період сумісного проживання, в 1990р. вони придбали дві п'ятих
будинку, вартістю 5000р., за адресою: АДРЕСА_1, розміщений на земельній ділянці
розміром 600кв.м, що складається з трьох кімнат 15,6кв.м, 7,9кв.м, 7,8кв.м,
коридору 5,4кв.м, кухні 13,2кв.м. Загальна
площа будинку 49кв.м. Крім того, на придбаній
земельній ділянці є цегляний сарай - 18,2кв.м, душова спільно із туалетом - 3,38кв.м.
Згідно оцінки, станом на 27.10.2006р., ринкова вартість домоволодіння складає
126 250грн. У вказаній частині будинку проживають позивач, відповідач та треті
особи. Право власності на вказаний будинок оформлялося на ім'я відповідача
договором купівлі-продажу від 15.12.1990р. № 1-1871,
зареєстрований в бюро технічної інвентаризації 25.02.1991р., № 13-24. Будинок було куплено за особисті кошти
позивача та за гроші, одержані від її батьків та частково від тітки.
27.12.1995р. рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська шлюб між
позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач
проживав переважно у спірному домоволодінні. Впродовж декількох років
відповідач не бере участь у матеріальному забезпеченні неповнолітньої доньки,
яка є студенткою, аліменти на неї не виплачує. Крім того, відповідач втратив
зв'язок із будинком, не оплачує житлово-комунальні послуги, не обробляє
присадибну ділянку. Відповідач не вкладає коштів в усунення неполадок та ремонт
будинку. Крім того, він неодноразово влаштовував п'яні бешкети у будинку, бив
позивача та ображав. З приводу цього позивач неодноразово зверталася у
Самарський РВ та робила  судово-медичні
обстеження. За період сумісного життя із відповідачем, позивач придбавала майно
за свої кошти, оскільки відповідач не працював і гроші у сім'ю не приносив. У
період сумісного проживання позивачем та відповідачем було придбане таке майно:
автомобіль «Москвич -2140», д/з НОМЕР_1, 1978р.в., вартістю 600доларів США
(згідно курсу НБУ - 1 долар США = 5,05грн.), що складає 3030грн.,
телевізор «SHARP», вартістю 799,70грн., телевізор «LG», вартістю 1150грн., холодильник «NORD», вартістю 920грн., музичний центр «LG», вартістю 500грн., домашній кінотеатр «PHILIPS», вартістю 1870грн.

Позивач просила визнати за нею з
урахуванням інтересів неповнолітньої дитини у користування та у власність 2/3
домоволодіння - коридор 3,8 кв. м, кухню 6,8 кв. м., передпокій 8,4 кв.м,
житлову кімнату 15,6 кв. м, ½ земельної присадибної ділянки,
телевізор «LG», вартістю 1150грн., домашній
кінотеатр «PHILIPS», вартістю 1870грн.; за відповідачем
- 1/3 частину домоволодіння, а саме житлову кімнату 7, 9 кв. м, газифіковану
прибудову  6,87 кв.м, літній душ з
туалетом 3,38 кв.м, ½ земельноїх присадибної ділянки, автомобіль «Москвич -2140», д/н НОМЕР_1, 1978р.в., вартістю
600доларів США (згідно курсу НБУ - 1 долар США = 5,05грн.), що складає 3030грн.,
телевізор «SHARP», вартістю 799,70грн., холодильник
«NORD», вартістю 920грн., музичний центр
«LG», вартістю 500грн.

У
судовому засіданні позивач змінила та підтримала позовні вимоги, просила визнати
за нею право власності на ½ частину домоволодіння та земельної
ділянки.

Відповідач
не заперечував проти задоволення позову згідно уточнених позовних вимог.

Треті
особи - син та донька сторін, у судовому засіданні до зміни позивачем позовнних
вимог пояснювали, що поділ спірного будинку торкається їх інтересів.

Вислухавши
пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно
з ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Ч. 2 ст. 173 СК України передбачено, що при
вирішенні спору між батьками та малолітніми, неповнолітніми дітьми, які спільно
проживають, щодо належності їм майна вважається, що воно є власністю батьків,
крім того спору між батьками та їх дітьми по даній справі не виникає.

У
судовому засіданні встановлено, що 25.12.1982р. між позивачем та відповідачем
було зареєстровано шлюб. Від сумісного життя мають повнолітнього сина ОСОБА_3
та неповнолітню доньку ОСОБА_4. В період сумісного проживання, в 1990р. вони
придбали дві п'ятих будинку, вартістю 5000грн., за адресою: АДРЕСА_1,
розміщений на земельній ділянці розміром 600кв.м, що складається з трьох кімнат
15,6кв.м, 7,9кв.м, 7,8кв.м, коридору 5,4кв.м, кухні 13,2кв.м.
Загальна площа будинку 49кв.м. Крім того, на
придбаній земельній ділянці є цегляний сарай - 18,2кв.м, душова спільно із
туалетом - 3,38кв.м. Згідно оцінки, станом на 27.10.2006р., ринкова
вартість домоволодіння складає 126 250грн. У вказаній частині будинку
проживають позивач, відповідач та треті особи. Право власності на вказаний будинок
оформлялося на ім'я відповідача договором купівлі-продажу від 15.12.1990р. №1-1871, зареєстрований в бюро технічної інвентаризації
25.02.1991р., № 13-24. Рішенням Самарського
районного суду м.Дніпропетровська від 27.12.1995р. шлюб між позивачем та відповідачем
було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач проживав переважно у спірному
домоволодінні. У період сумісного проживання позивачем та відповідачем було
придбане таке майно: автомобіль «Москвич -2140», д/з НОМЕР_1, 1978р.в.,
вартістю 600доларів США (згідно курсу НБУ - 1 долар США = 5,05грн.), що складає
3030грн., телевізор «SHARP»,
вартістю 799,70грн., телевізор «LG»,
вартістю 1150грн., холодильник «NORD»,
вартістю 920грн., музичний центр «LG»,
вартістю 500грн., домашній кінотеатр «PHILIPS», вартістю
1870грн.

Ці
обставини підтверджені поясненнями учасників процесу, письмовими доказами:  договором
купівлі-продажу (а.с.5-6), технічним паспортом (а.с.7-9), довідкою про
склад сім'ї (а.с.12), рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська (а.с.13),
свідоцтвом про шлюб (а.с.14).

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державною реєстрації. Відповідно до
ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Передбачених
земельним законодавством документів, які підтверджують право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою, суду надано не було, сторонами у
судовому засіданні зазначено, що документів на земельну ділянку оформлено не
було.

За таких обставин, суд вважає за необхідне
частково задовольнити позов ОСОБА_1 та визнати за нею
право власності на ½ частину від двох п'ятих частин жилого будинку з відповідною
частиною надвірних побудов домоволодіння по АДРЕСА_1, розташованого
на земельній ділянці площею 600 кв. м., а також на рухомі побітові речі.
У визнанні права власності на 1/2 земельної ділянки,
на якій розташоване це домоволодіння, слід відмовити, оскільки відсутні
документи, які посвідчують право власності на земельну ділянку.

Ухвалою суду від 16 травня 2007 року у даній справі було накладено арешт на
домоволодіння, що знаходиться поАДРЕСА_1та складається із 2/5 житлового будинку
загальною площею 49 кв. м, розташованого на земельній ділянці площею 600 кв. м.
Оскільки у теперішній час відпали підстави для забезпечення позову, то заходи
забезпечення позову слід скасувати в порядку ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 125, 126 ЗК України, ст.ст.57-64, 154, 174, 209, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і
ш и в:

Позов
задовольнити частково.

Розділити
спільно нажите майно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на ½ частину від двох п'ятих частин жилого будинку з відповідною частиною
надвірних побудов домоволодіння по АДРЕСА_1, розташованого
на земельній ділянці площею 600 кв. м.; телевізор „LG-RT-21CA70m” 2003
року випуску, домашній кінотеатр „PHILIPS LX 3600D”.

Визнати
за ОСОБА_2 право власності на ½ частину від двох п'ятих частин
жилого будинку з відповідною частиною надвірних побудов домоволодіння по
АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею
600 кв. м.; автомобіль «Москвич-2140», д/н
НОМЕР_1, 1978 року випуску, холодильник „NORD-214-6”, 2001 року випуску, музичний центр „LG”, 2003 року випуску,
телевізор „SHARP-14D2-S”, 2004 року випуску.

Заходи забезпечення позову - арешт на домоволодіння, що знаходиться
поАДРЕСА_1та складається із 2/5 житлового будинку загальною площею 49 кв. м,
розташованого на земельній ділянці площею 600 кв. м. , скасувати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна
скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя             (підпис)                     А.О. Сухоруков

Згідно з оригіналом.

Суддя                                                 А.О. Сухоруков

Рішення набрало законної сили 18
вересня 2007 року.

Суддя                                                 А.О.
Сухоруков