АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Ім'ям України

03 грудня 2007
року

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду

Вінницької
області у складі:

Головуючої:
Щолокової О.В. Суддів : Пащенко
Л.В.,     Міхасішина І.В.,     Іващука В.А.,     Ковальчука О.В.,

розглянувши
у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "ЕК
"Житомиробленерго",     треті
особи ОСОБА_2,    ОСОБА_3,     ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,     за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 16 березня 2006
року ,    -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2003 року ОСОБА_1 3вернувся до суду з
позовом до ВАТ "ЕК "Житомиробленерго" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди. Мотивував свій позов тим,     що 16.04.2003 року близько 20 год. у його
будинкуАДРЕСА_1,     внаслідок різкого
підвищення напруги в електромережі вийшли з ладу побутові прилади. На місце
аварії прибули працівники РЕС та зафіксували пошкодження електромережі,     не зазначивши в акті причини. З вини
відповідача йому було заподіяно матеріальну шкоду на суму 11590 грн. та
моральну у розмірі 5000 грн.

Рішенням
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2005 року
позов було задоволено частково. Стягнуто з ВАТ "ЕК
"Житомиробленерго" на користь ОСОБА_1 11590 грн. матеріальної
шкоди,     4000 грн. моральної
шкоди,     500 грн. за послуги адвоката,     116,
45 грн. держмита та 8,    50 грн.
державного мита на користь держави.

Рішенням
апеляційного суду Житомирської області від 16 березня 2006 року апеляційну
скаргу ВАТ "ЕК "Житомиробленерго" задоволено.

Рішення
оскаржуване рішення (ухвала) ухвалено під головуванням Борташевича В.Ф.

Справа № 33ц
-735 кс/07

Категорія: 36

Доповідач: Щолохова О.В.

2

Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2005 року скасовано і
ухвалено нове,   яким відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ "ЕК "Житомиробленерго" про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду
Житомирської області від 16 березня 2006 року як незаконне,   постановлене з порушенням матеріального та
процесуального права,   а рішення
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2005 року
залишити без змін.

Колегія
суддів вважає,   що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи
спір,   суди виходили з наступних
обставин.

16.04.2003
року близько 20 год. в будинкуАДРЕСА_1,   внаслідок різкого підвищення напруги в
електромережі вийшли з ладу побутові прилади,
які належали позивачу.

Суд
першої інстанції,   задовільнивши
позов,   посилався на те,   що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ВАТ
"Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" був фактично
укладений договір про постачання електричної енергії,   а тому внаслідок неналежного виконання умов
договору наявна вина відповідача у спричиненні матеріальної та моральної шкоди
позивачу та вона підлягає відшкодуванню у визначеному судом розмірі.

Скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові,   апеляційний суд виходив з того,   що суд першої інстанції,   вирішуючи спір,   постановив рішення,   яке ґрунтується на припущеннях,   оскільки вина відповідача в заподіянні
матеріальної та моральної шкоди та її розміри належними доказами не
підтверджені.

Проте повністю
погодитись з такими висновками судів не можна.

Відповідно
до положень  ст. 450 ЦК України ( в ред. 1963 року),   що діяв на час виникнення спірних правовідносин,   організації і громадяни,   діяльність яких пов'язана з підвищеною
небезпекою для оточуючих,   зобов'язані
відшкодувати шкоду,   заподіяну джерелом
підвищеної небезпеки,   якщо не
доведуть,   що шкода виникла внаслідок
непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно
роз'яснень,   викладених в п. 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із
подальшими змінами),   шкода,   заподіяна особі і майну громадянина або
майну юридичної особи,   підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла,   за умови,   що дії останньої були неправомірними,   між ними і шкодою є безпосередній причинний
зв'язок та є вина зазначеної особи,   а
коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,   незалежно від наявності вини.

При вирішенні
справи суди не звернули уваги на те,   що
відповідач є володільцем джерела підвищеної небезпеки і при вирішенні питання
про

3

відшкодування
матеріальної шкоди невірно застосували норми матеріального права,   що регулюють спірні правовідносини.

Крім
того,   відповідно роз'яснень,   викладених в п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 5 (із подальшими
змінами),   обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди,   протиправність
діяння її заподіювана,   наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини
останнього в її заподіянні.

При
вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції не
з'ясував ким безпосередньо була заподіяна моральна шкода позивачу,   та чи є вина відповідача у її
заподіянні,   виходячи із загальних
підстав цивільно-правової відповідальності та не вирішив питання про
притягнення до участі у справі в якості відповідача безпосереднього заподіювана
моральної шкоди.

Таким
чином,   суди першої та апеляційної інстанцій,   розглядаючи справу,   допустили порушення норм матеріального і
процесуального права,   що призвело до
неправильного вирішення справи.

За таких
обставин,   судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції,   з підстав передбачених у  ст.
338 ЦПК України.

Керуючись  ст.
338 ЦПК України,   пп..2 п.3
розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про
судоустрій України»,   колегія суддів
,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2005 року
та рішення апеляційного суду Житомирської області від 16 березня 2006 року
скасувати,   а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.