Справа №2-536 за 2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

05 вересня 2007 року                 Макарівський районний суд Київської області в складі

судді ДЗЮБИ Н.М. при секретарі Бабій Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Макарів
справу за позовом ОСОБА_1до ВАТ «Макарівське АТП 13240»
смт.Макарів про відшкодування втраченого розміру суми пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що він працював водієм автобуса Макарівського АТП 13240 (пізніше ВАТ «Макарівське АТП
13240) з 1984 по 1987р.р.27.04.1986 року був
відряджений до м. Прип»яті, де працював на автобусі по евакуації людей . З 1992 року йому призначена пенсія по інвалідності,
встановлено другу групу від захворювання, пов»язаного з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС. Втрата працездатності
становить 70 %. Згідно ст.54 ЗУ від 28.02.1991 р.»Про статус і соціальний
захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, можуть за бажанням громадянина
призначатися із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 p.p., у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із
законодавством.Порядок обчислення пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів
України. Отже, призначення пенсії та її розмір залежить від заробітку, фактично
отриманого працівником в період його роботи в зоні відчуження.

На підставі довідки ВАТ
«Макарівське АТП 13240» №200 від 24.09.1999 року про його заробітну плату в м.
Прип»яті 27.04.1986 р.в розмірі 74,35 крб. Управлінням Пенсійного фонду України в Макарівському районі йому призначена пенсія в
розмірі 502 грн. на місяць, а з доплатами-її
розмір з 01.06.1999 р. по 31.03.2002 р. становив 519,67 грн. В зв»язку з підвищенням пенсій з 01.04.2002р.по
31.12.2005р. основний розмір пенсії становив 562,24 грн., а всього з доплатами
579,91 грн., а з 01.01.2006р. по 30.06.2006р.-основний розмір
1967,85 грн., а з доплатами 1985,52 грн.

Проте, розмір
його заробітку за роботу в зоні відчуження 27.04.1986 року відповідачем був
начислений неправильно, внаслідок чого і розмір виплачуваної пенсії явно занижений. Рішенням Макарівського районного суду від
30.05.2006 року встановлено вину відповідача у неправильному обчисленні
заробітку за роботу в зоні відчуження м. Прип»яті і стягнуто з
відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 114,80
грн. На виконання рішення суду 05.07.2006 р. відповідачем видана довідка №83 , де вказано вже правильний розмір його заробітку-162,12
крб. Управлінням Пенсійного фонду України в
Макарівському районі на підставі даної довідки зроблено перерахунок суми пенсії і з 01.07.2006р. її основний розмір
становить 2814 грн., а з доплатами 2831,67 грн.

Неправильне
обчислення відповідачем розміру його заробітку в зоні відчуження 27.04.1986 р.
позбавило його права отримувати пенсію в розмірі 801,06 грн. з 01.06.1999р. по 31.12.2005р., 2814 грн.з 01.01.2006р. по 30.06.2006р.
Таким чином, втрачений (недоотриманий) розмір суми пенсії з-за неправильного
обчислення відповідачем його заробітку за 27.04.1986р. становить 24892,88 грн.,
чим відповідач заподіяв йому матеріальну шкоду на дану суму.Крім
того, діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, пов»язана з негативними переживаннями з приводу звернення до різних
інстанцій, що позначилися на його самопочутті,
на відчутті себе як повноправного члена суспільства, на докладанні зусиль по
своїй соціальній реабілітації.Моральну шкоду він

2

оцінює в 10000 гривень. Тому він
звернувся до суду і просить стягнути з відповідача на його користь
заподіяну йому відповідачем матеріальну та моральну шкоду в розмірі 24892,88
грн. та 10000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача -ВАТ
«Макарівське АТП 13240» смт. Макарів - Левін В.Б. позовні вимоги не визнав,
вважаючи їх безпідставними та не підтвердженими доказами, і пояснив
наступне.

Довідка №200 від 24.09.1999 року
про заробіток позивача 27.04.1986 року в м. Прип»яті
видавалась на підставі первинних документів, які були на підприємстві, і відповідач не мав підстав видати іншу довідку.
При призначенні пенсії позивачу в 1999 році ніяких порушень щодо розміру
заробітної плати виявлено не було. Друга довідка №83 від 05.07.2006 року була видана на підставі рішення суду від
30.05.2006 року. В цьому рішенні не
встановлена вина відповідача у неправильному обчисленні розміру заробітку позивача
за 27.04.1986 р. на момент видачі довідки про заробіток (24.09.1999р.), не встановлено наявності неправомірності в діях АТП
при обчисленні розміру заробітку позивача.
А тому відповідач не може нести матеріальну відповідальність перед позивачем. Оскільки
в діях відповідача відсутня неправомірність, з нього не може бути стягнута моральна шкода на користь позивача. Крім того,
позивачем не надано доказів того, що така моральна шкода йому була
заподіяна. Відповідач не є органом, уповноваженим виплачувати заборгованість по пенсії, відсутні документи про звернення
позивача про відшкодування йому втраченої пенсії до будь-якого органу, крім
того, позивач вийшов за межі строку позовної давності, коли ставить
питання про стягнення недоотриманої пенсії за
період з 01.06.1999 року по 30.06.2006 p., це можливо лише за 3 роки до звернення
до суду, тобто, з 2004 року .Просив у задоволенні
позову позивачу відмовити.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
працюючи водієм автобуса Макарівського АТП 13240, правонаступником якого є
відповідач по справі, був відряджений 27.04.1986 року в м.Прип»ять для
евакуації населення з зони ЧАЕС. З 1992 року йому призначена пенсія,
встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов»язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.Розмір
пенсії по інвалідності визначено на підставі довідки №200 від 24.09.1999
року,виданої відповідачем. На підставі
рішення Макарівського районного суду від 30.05.2006 року відповідачем видана нова довідка про розмір
заробітної плати ОСОБА_1 за роботу в зоні
відчуження 27.04.1986 р. і з 01.07.2006 року Управлінням Пенсійного фонду
України в Макарівському районі йому зроблено перерахунок пенсії по
інвалідності.

Відповідно до
ст.1166 ЦК України підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є: наявність шкоди, заподіяної особистим немайновим
правам або майну особи, неправомірність дій чи бездіяльності відповідача,його
вина у заподіянні шкоди та причинний
зв»язок між неправомірними діями та наявністю майнової шкоди.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 на обгрунтування позовних вимог посилаються на рішення Макарівського
районного суду від 30.05.2006 року.Однак дане рішення суду не містить даних про те, що
дії ВАТ «Макарівське АТП 13240» по
обчисленню заробітку позивача за 27.04.1986 року на момент видачі довідки №200 від 24.09.1999 року були неправомірними.
Будь-яких інших доказів неправомірності дій відповідача при обчисленні заробітку позивача за 27.04.1986 року та
наявності його вини в заподіянні позивачу майнової шкоди позивач та представник
позивача суду не надали.

За таких
обставин підстави для відшкодування втраченої суми недоотриманої пенсії позивачем
за рахунок відповідача відсутні.

3

З цих же підстав стягнення моральної
шкоди з відповідача неможливе.Крім того , позивач не надав суду доказів того, що йому взагалі була заподіяна моральна
шкода неправильним обчисленням розміру його заробітку за
27.04.1986 року. Наданий позивачем суду витяг з медичної
карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 містить лише перелік його хвороб станом на 18.07.2007 року, не свідчить про
заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача та про причинний зв»язок між
цими діями та їх наслідками.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.1166,1167 ЦК України, ст.ст. 10,11,58-60,209,215,294
ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1в
позові до ВАТ «Макарівське АТП 13240» смт. Макарів про
відшкодування втраченого розміру суми пенсії відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає чинності відповідно до ст.223 ЦПК України.