Справа № 6-3/07 p.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
жовтня 2007 року                                                                      м.
Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судці Бондар С.Б.,

за участю секретаря судових засідань - Коваленко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу
«Харківського головного

регіонального управління» закритого акціонерного
товариства комерційного банку

«Приватбанк» на неправомірні дії державного виконавця
відділу державної виконавчої

служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції
Харківської області Запорізької

Л.А.                                                     встановив:

18 жовтня 2007 року «Харківське головне регіональне
управління» закритого

акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»
звернулось до суду зі

скаргою на дії державного виконавця відділу державної
виконавчої служби Чугуївського

міськрайонного управління юстиції
Харківської області - Запорізької Л.А. щодо відмови у

відкритті виконавчих проваджень про стягнення
заборгованості за кредитними

договорами на користь «Харківського головного
регіонального управління» ЗАТ

комерційного банку «Приватбанк» по судових наказах: №№
2-Н-6/2007 від 15 січня 2007

року - зі ОСОБА_1 в розмірі 2535,12 грн., 2-Н-28/2007 від 10

травня 2007 року - з ОСОБА_2 в розмірі 2817,91 грн.,
2-Н-36/2007 від

21 травня 2007 року - з ОСОБА_3 в розмірі 3498,27 грн.,

2-H-43/2007 від 18
травня 2007 року - з ОСОБА_4 в розмірі 2606,63

грн., 2-Н-48/2007 від 24 травня 2007 року - з ОСОБА_5 в розмірі

2791,47 грн. В обґрунтування скарги заявник посилається
на те, що державним

виконавцем ВДВС Чугуївського міськрайонного управління
юстиції Харківської області

Запорізької Л.А. 24 вересня 2007 року безпідставно були
винесені постанови про

відмову у відкритті провадження по зазначеним судовим
наказам з посиланням на те, що

у виконавчих документах не зазначено місце
працевлаштування боржника та належним

чином не завірена довіреність представника, що суперечить
вимогам ст. 19 Закона

України «Про виконавче провадження», тому заявник просив
скасувати зазначені

постанови та зобов'язати відділ державної виконавчої
служби Чугуївського

міськрайонного управління юстиції Харківської області
відкрити виконавчі провадження

по вказаним судовим наказам та виконати зазначені судові
накази.

-2-

У судовому засіданні представник заявника за дорученням - Жегулін
Ю.М. доводи скарги підтримав та просив дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції
Харківської області -Запорізької Л.А. щодо відмови у відкритті виконавчих
проваджень про стягнення заборгованості за кредитними договорами на користь
«Харківського головного регіонального управління» ЗАТ комерційного банку
«Приватбанк» по вищезазначеним судовим наказам, окрім судового наказу за №
2-Н-28/2007 від 10 травня 2007 року щодо ОСОБА_2, який на теперішній час
сплатив заборгованість за кредитним договором в повному обсязі, - визнати
неправомірними та скасувати постанови державного виконавця ВДВС Запорізької
Л.А. від 24 вересня 2007 року про відмову у відкритті виконавчих проваджень по
судових наказах за №№ 2-H-6/2007 від 15 січня 2007
року, 2-Н-43/2007 від 18 травня 2007 року, 2-н-З 6/2007 від 21 травня 2007 року
та 2-Н-48/2007 від 24 травня 2007 року, зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської
області відкрити виконавчі провадження по вказаним судовим наказам та виконати
зазначені судові накази. Судові витрати по сплаті судового збору та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи представник заявника просив
зі суб'єкта оскарження не стягувати.

Державний виконавець
Запорізька Л.А на начальник відділу державної виконавчої служби Чугуївського
міськрайонного управління юстиції Харківської області АндренкоС.Ю. проти скарги
не заперечували, її доводи визнали обґрунтованими.

Суд, заслухавши пояснення
представника заявника, державного виконавця та начальника ВДВС, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази,
вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, підтверджено наявними у справі
доказами і не заперечується сторонами, що
постановами державного виконавця ВДВС Запорізької Л.А. від 24 вересня 2007
року заявнику було відмовлено у відкритті виконавчих проваджень по судових
наказах про стягнення заборгованості на його користь по кредитним договорам, а
саме: №№ 2-Н-6/2007 від 15 січня 2007 року щодо ОСОБА_1 в розмірі 2535,12 грн., 2-Н-28/2007 від 10 травня 2007 року щодо ОСОБА_2 в
розмірі 2817,91 грн., 2-Н-36/2007 від 21 травня 2007 року щодо ОСОБА_3 в розмірі 3498,27 грн., 2-Н-43/2007 від 18 травня 2007
року щодо ОСОБА_4 в розмірі 2606,63 грн., 2-H-48/2007
від 24 травня 2007 року щодо ОСОБА_5 в розмірі 2791,47 грн. - а.с. 6-20. З
досліджених судом зазначених судових наказів вбачається, що постанови від 24
вересня 2007 року

-3-

державним
виконавцем Запорізької Л.А. про відмову у відкритті провадження по вказаним судовим наказам були ухвалені
безпідставно, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду і не
заперечується сторонами, оскільки всі зазначені і досліджені у судовому
засіданні судові накази, видані з дотриманням вимог до виконавчого документу,
що передбачені ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до п. З ч.
1 цієї статті, у виконавчому документі повинні бути зазначені відомості, які
ідентифікують стягувача та божника чи можуть сприяти примусовому виконанню, так як дата і місце народження боржника та його
місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо,
зазначаються лише, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ. Таким чином, дані про місце роботи боржника та
місцезнаходження його майна вказуються у судовому наказі лише за умови, коли
вони відомі суду, який видав виконавчий документ.

Посилання державного
виконавця в оскаржених постановах щодо неналежності оформлення довіреності заявником
також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки згідно зі
статтею 237 ЦК
України, представництвом є правовідношення, в якому одна
сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити право чин від імені
другої стороні, яку вона представляє. Відповідно до ст. 244 ЦК України, представництво може здійснюватися за
довіреністю. Довіреність є письмовий
документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми
особами. Довіреність від імені юридичної особи, згідно ст.246 ЦК України,
видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї
юридичної особи. Довіреність представника заявника Завгородньої В.Ю.
мала всі передбачені законодавством реквізити і не потребувала нотаріального
засвідчення. Крім того, в оскаржених постановах державним виконавцем
Запорізької Л.А. взагалі не зазначено, яки саме недоліки були при оформленні
довіреності заявника, тому ця вимога у постановах про відмову у відкритті виконавчого
провадження по вищевказаним судовим наказам є безпідставною.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 1 Закону
України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються
на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом,

4-

іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно
до цього Закону та інших законів, а
також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому
виконанню. Згідно зі ст. 7 цього ж Закону, державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення прав
та законних інтересів громадян і юридичних осіб, що знайшло своє
підтвердження в ході судового засідання по даний справі.

При
таких обставинах , суд вважає що скарга на неправомірні дії щодо відмови в відкритті провадження підлягає задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 11,210, 386-388ЦПК України, ст. 19 Конституції України,
Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу «Харківського
головного регіонального управління» закритого акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» на неправомірні дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління
юстиції Харківської області Запорізької Л.А.- задовольнити.

Визнати дії державного
виконавця відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного
управління юстиції Харківської області Запорізької Л.А. щодо відмови у
відкритті виконавчих проваджень про стягнення заборгованості за кредитними
договорами на користь «Харківського головного регіонального управління» ЗАТ
комерційного банку «Приватбанк» по судових наказах: №№ 2-Н-6/2007 від 15 січня
2007 року щодо ОСОБА_1 в розмірі 2535,12 грн., 2-H-36/2007
від 21 травня 2007 року відносно ОСОБА_3 в розмірі 3498,27 грн., 2-Н-43/2007 від 18 травня 2007
року стосовно ОСОБА_4 в розмірі 2606,63 грн., 2-H-48/2007
від 24 травня 2007 року щодо ОСОБА_5 в розмірі 2791,47 грн. - неправомірними.

Скасувати постанови державного виконавця ВДВС
Чугуївського міськрайонного

управління юстиції Харківської області Запорізької Л.А.
від 24 вересня 2007 року про

відмову у відкритті виконавчих проваджень по
вищезазначеним судовим наказам та

зобов'язати відділ державної виконавчої служби
Чугуївського міськрайонного управління

юстиції відкрити виконавчі провадження по вказаним
судовим наказам та виконати їх.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської
області шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня винесення ухвали заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку, визначеному
частиною 4 статті 295 ЦПК України.