Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2007
року, Джанкойський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді - Козуб О.В.,

при секретарі -
Пасько Є.Г., розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в
м.Джанкой позовну заяву ОСОБА_1 до
Азовського  споживчого  товариства
про  визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

встановив:

ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовною заявою до Азовського споживчого товариства про визнання
дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності
на це нерухоме майно, а саме нежилого приміщення магазина НОМЕР_1,
розташованого по АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що після виконання
договору лізингу від 01.09.2006 року і дострокової сплати усіх лізингових
платежів у розмірі 20000 гривень, вона 29.06.2007 року придбала у відповідача
вказаний магазин, який належить йому на праві приватної власності, але
відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу
на відчуження нежилого нерухомого майна та по різним причинам не переоформлює
на неї право власності, унаслідок чого вона, будучи фактичним власником не може
зареєструвати право власності, але сторони домовилися щодо усіх істотних умов
договору, ними виконанні умови договору у повному обсязі, позивач виплатила
вартість вказаного магазину у розмірі 20000 гривень, а відповідач передав його
позивачу.

Позивач в
попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх
задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що своїми діями відповідач
перешкоджає їй в оформленні права власності на нерухоме майно.

Представник
відповідача в попереднє судове засідання з'явився, позовні вимоги позивача про
визнання договору купівлі-продажу магазина НОМЕР_1, розташованого по АДРЕСА_1
та визнання права власності за позивачем на вказаний магазин визнав у повному
обсязі, пояснивши, що Азовське споживче товариство отримало від позивача
грошові кошти у розмірі 20000 гривень за магазин, який належать йому на праві
власності. У відповідача відсутня можливість нотаріального посвідчення у
зв'язку з тим, що у Азовського споживчого товариства відсутній акт на право
власності на земельну ділянку, на якій розташований вказаний магазин.

Відповідно до ч.
4 ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України, при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку, передбаченому ст. 174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4
ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем
позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Положення ст.174 Цивільного процесуального кодексу України
представнику відповідача роз'яснені.

Суд, заслухавши
позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази та матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судом
встановлено, що після закінчення дії договору лізингу, укладеного між сторонами
01.09.2006 року, і дострокової виплати лізингових платежів, сторони 29.06.2007
року уклали між собою договір купівлі-продажу нежилого приміщення магазину
НОМЕР_1, розташованого по АДРЕСА_1, відповідно з яким позивач - покупець за
договором купила, тобто придбала у власність, а правління Азовського споживчого
товариства, яке діяло відповідно до статуту товариства - продавець за договором
продав нежиле приміщення магазина НОМЕР_1, розташованого по АДРЕСА_1, що
підтверджується постановою правління Азовського споживчого товариства від
29.06.2007 року про продаж нежилого приміщення магазину НОМЕР_1 позивачу.
Продаж вчинений за 20000 гривень, які позивач виплатив в повному обсязі, про що
свідчить довідка № 123 від 21.08.2007 року, видана Азовським споживчим
товариством. Нежиле приміщення магазина НОМЕР_1, розташованого по АДРЕСА_1,
який є предметом цього договору, на час продажу належав відповідачу на праві
приватної власності, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно від 15.08.2007 року.

Суд визнає
договір купівлі-продажу магазину НОМЕР_1, розташованого по АДРЕСА_1, укладений
29.06.2007 року між ОСОБА_1та Азовським споживчим товариством, дійсним виходячи
з того, що договір відповідає справжній волі сторін, сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне виконання договору.

Суд визнає за
позивачем право власності на нежиле приміщення магазину НОМЕР_1, розташованого
по АДРЕСА_1, виходячи з того, що це майно придбане нею на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочину, тобто правомірно, незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.4 ст.
130, ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання
відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не
суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судові витрати
за згодою позивача стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі ст.
220 ч. 2, ст.ст. 328, ч.1,3 ст.334, ст.ст.655-658 Цивільного кодексу України,
керуючись ст.ст.10, ч.4 ст.130, ч.4 ст.174, 212, 215 Цивільного процесуального
кодексу України, -

вирішив:

Позовну заяву
ОСОБА_1 до Азовського споживчого товариства про визнання договору
купівлі-продажу нежилого приміщення дійсним та визнання права власності
задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним
договір купівлі-продажу нежилого приміщення магазину НОМЕР_1, розташованого по
АДРЕСА_1, укладений 29.06.2007 року між ОСОБА_1та Азовським споживчим
товариством.

Визнати за
ОСОБА_1право власності на нежиле приміщення магазину НОМЕР_1, розташованого по
АДРЕСА_1 ( загальна площа 128,5 кв.м.).

Рішення може
бути оскаржено в Апеляційний суд Автономної Республіки Крим через Джанкойський
міськрайонний суд Автономної Республіки Крим шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку, передбаченому ч.4 ст.295
Цивільного процесуального кодексу України.