УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
грудня 2007 року                                                                                            м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого -
Журавльова О.Г.,

суддів:
Мартинової К.П., Оверіної О.В.,

при секретарі
Яні І.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановила:

В липні
2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеними позовними вимогами,
мотивуючи іх тим, що їх донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, навчається на
2-му курсі Придунайського коледжу Межрігіональної Академії управління
персоналом за спеціальністю - облік та аудит, та потребує матеріальної
допомоги, плата за один рік навчання складає 3000 гривень, однак відповідач
добровільно матеріальної допомоги на її утримання та навчання не надає. Просить
стягувати аліменти щомісячно в розмірі 200 гривень, а також додаткові витрати,
пов'язані з навчанням та розвитком доньки, а саме оплату за 1 семестр навчання
в розмірі 1500 гривень.

Позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідач
позов визнав частково та пояснив, що він являється фермером, в його власності
знаходиться земля 3.5 га від якої він отримує дохід, близько 400 гривень на
місяць, тому він згідний сплачувати аліменти в сумі 200 гривень щомісячно,
однак одноразово 1500 гривень на навчання не згідний платити, оскільки не має
можливості, добровільно аліменти він не сплачує, згідно до рішення суду з нього
стягнуто аліменти на старшу доньку ОСОБА_4, 1986 року народження.

Рішенням
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2007 року,
позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені.

Стягнуто
щомісячно з ОСОБА_2, 24.12.1963 року народження, уродженця с. Броска Ізмаїльського
району Одеської області на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження в розмірі 200 гривень, але не
менше 30 % від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку
починаючи з 05.07.2006 року і до 15.06.2007 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 одноразово
1500 гривень на додаткові витрати, викликані в зв'язку з навчанням.

Головуючий
у першій інстанції Гацанюк О.А.                                  Справа
№ 22ц-5484/2007

Доповідач
Журавльов О.Г.                                                                  Категорія
ЦП:36

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду першої інстанції
скасувати і постановити нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильно по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Згідно
ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1 районний
суд виходив з того, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею
повноліття, а також брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами.

Розглядаючи
спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом
встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, являється студенткою 2-го курсу Придунайського
коледжу Межрігіональної Академії, стипендію не отримує, оскільки навчається на контрактній
основі. Оплата одного року навчання складає 3000 гривень, що підтверджується
довідкою МАУП від 29. 06. 2006 року № 102. ОСОБА_2 являється фермером, має 3, 5
га землі, від якої отримує доходи, згідно довідки Ізмаїльської державно
податкової інспекції, являється платником фіксованого сільгоспподатку, а тому
відомості про його доходи відсутні. ОСОБА_1 являється підприємцем, згідно
довідки Ізмаїльської державної податкової інспекції обсяг виручки за 2006 рік у
неї складає 10266 гривень (10266 : 12 = 855 гр. на місяць), з цієї суми вона
сплачує за оренду приміщення та виплачує заробітну плату найманому робітнику,
її дохід в місяць складає близько 400 - 500 грн. Від шлюбу у сторін є двоє
дітей, діти знаходяться повністю на утриманні позивачки. Відповідач має
мінливий не постійний та не фіксований дохід.

Посилення
апеляційної скарги на те, що суд не врахував матеріальне становище відповідача
є необгрунтованими, оскільки районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини справи та надані сторонами докази, в тому числі і матеріальне
становище ОСОБА_2 Висновки суду ґрунтуються на Законі, матеріалах справи і
встановлених судом фактах.

Таким
чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст.11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених
ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала   суду
набирає   законної   сили
з моменту проголошення,  але  може
бути оскаржена протягом двох місяців безпосередньо до суду касаційної
інстанції.