Справа № 2-4411/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2007 року                               Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Савицької Н.В.

при секретарі - Клейменовій О.Ю.

з участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОЛЬХОВСЬКОГО М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Луцької

міської ради про визнання права власності на самочинне
будівництво, -

встановив:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинне
будівництво.

Покликається на
те, що він являється власником 51/100 частин житлового будинку з надвірними
будівлями і спорудами АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 28.12.1977
року, посвідченого Першою Луцькою державною нотаріальною конторою.

До
вищезазначеної частини житлового будинку, позивач без належного дозволу та
належно затвердженого проекту самочинно побудував приміщення: а, А-1 (№ № 1-1,
1-2, 1-3 ), загальною площею 19,4 кв. м., житловою площею 10,3 кв.м. та Б-1;
6-1 (№ № 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5), загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею
24,7 кв.м., згідно технічного паспорту.

Просить суд,
визнати за ним право власності на вищезазначені самочинно збудовані приміщення.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його
задоволення.

Ухвалою суду від
30.07.2007 р. до участі у справу в якості співвідповідача залучено - Луцьку
міську раду.

Представник
відповідача Луцької міської ради Ольховський М.В. в судовому засіданні позов
визнав та не заперечив проти його задоволення.

Позивач ОСОБА_1
в судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив
суд, позов задовольнити. Від стягнення судового збору з відповідачів
відмовився.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені
по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний
та підлягає до задоволення.

Як вбачається зі
змісту ст. 376 п. 5 ЦК України
на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним
право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб. Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником
51/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 згідно

2

договору купівлі-продажу від 28.12.1977
року, посвідченого Першою Луцькою державною нотаріальною конторою (а. с. 5-8 ).

Відповідно до повідомлення Луцького міського відділу комунального
господарства від 17.12.1979 р. № 448, розмір
присадибної земельної ділянки, яка розміщена АДРЕСА_1 знаходиться в
користуванні ОСОБА_1 та становить 561 кв.м. (а.с.      ).

В судовому засіданні встановлено, що позивач, самочинно добудував до
житлового будинку, який знаходиться АДРЕСА_1 приміщення : а, А-1 (№ № 1-1, 1-2, 1-3 ), загальною
площею 19,4 кв. м., житловою площею 10,3 кв.м. та
Б-1; 6-1 (№ № 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5), загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею
24,7 кв.м., згідно технічного паспорту.

Як вбачається з матеріалів обстеження ВАТ «Укркомундорпроект», ліцензія АБ
№ 206554 від 01.11.2005 р. про відповідність дійсним
державним будівельним, санітарно -гігієнічним та протипожежним нормам,
технічний стан самочинної добудови до житлового
будинку АДРЕСА_1 задовільний ( а.с. 19 - 29 ).

Згідно довідки Луцької міської санітарно-епідеміологічної станції від
05.03.2007 р. за № 5.1/636, вбачається, що Луцька
міська санепідемстанція погоджує самочинне будівництво на
АДРЕСА_1 ( а.с.).

З поданих заяв
сусідів ОСОБА_4, ОСОБА_2 вбачається, що останні не заперечують проти самочинного будівництва позивача (а.с. 17-18).

Відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта садибної забудови,
житловий будинок з господарськими спорудами
АДРЕСА_1 прийнятий в експлуатацію (а.с. 30-31 ).

Отже, враховуючи ту обставину, що самочинне будівництво до житлового
будинку не порушує права інших осіб,
здійснено без належного дозволу та належно затвердженого проекту, проте, з додержанням державних будівельних, санітарних і пожежних
норм та правил, суд приходить до висновку,
що слід визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на самочинне будівництво - приміщення: а, А-1 (№ № 1-1, 1-2, 1-3
), загальною площею 19,4 кв. м., житловою площею
10,3 кв.м. та Б-1; 6-1 (№ № 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5), загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 24,7 кв.м., згідно технічного
паспорту.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11 ,57, 58, 59, 60, 88, 208,
209, 210, 212, 213,214,215 ЦПК України;
ст.ст. 328, 375, 376, 383, 392, ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинне будівництво, приміщення: а, А-1 (№ № 1-1, 1-2, 1-3 ), загальною площею 19,4
кв. м., житловою площею 10,3 кв.м. та Б-1;
6-1 (№ № 1-1,1-2,1-3,1-4,1-5), загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 24,7 кв.м., згідно технічного паспорту, що
розміщене АДРЕСА_1.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана
протягом двадцяти днів

після подання
заяви про апеляційне оскарження.