Справа № 33ц-376 кс/07      оскаржуване
рішення (ухвала )ухвалено під головуванням

Категорія: 36  Потапова
Т.М.

Доповідач:
Оніщук В.В.

УХВАЛА

15 листопада
2007 року        м. Вінниця

Колегія суддів апеляційного суду Вінницької області на
підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій
України» щодо забезпечення розгляду цивільних справ» від 22.02.2007 року у
складі:

Головуючого: Оніщука В.В.,

Суддів:            Чорного B.L,

Матківської
М.В.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер - Сервіс» про стягнення боргу
та за зустрічним позовом ТОВ «Інтер - Сервіс» до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,  за
касаційною скаргою ТОВ «Інтер - Сервіс» на рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Житомирської області від 12 квітня 2005 року , -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2004 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ТОВ «Інтер - Сервіс» про стягнення боргу,
мотивуючи позов тим,  що ТОВ
«Інтер - Сервіс» придбало автомобіль ВАЗ - 21070 в кредит,  який отримав від Житомирської філії
«Приватбанку». Згідно договору поруки він зобов'язаний відповідати перед
кредитором за виконання кредитного договору відповідачем. Також посилався на
те,  що сплатив первинний внесок за
автомобіль в сумі 1023,  75 доларів
США,  за страхування автомобіля 1125
грн.,  внески до Пенсійного фонду - 814
грн.,  а також щомісячно по 110 доларів США в сумі 400
доларів,  а всього 1423, 75 доларів США і 1939 грн. За
усною домовленістю з відповідачем ОСОБА_1 набував право на автомобіль після
виконання зобов'язань за договором поруки. Однак ТОВ «Інтер -Сервіс» забрав у
нього автомобіль,  а тому просив
повернути сплачені ним кошти.

У березні 2004 року ТОВ «Інтер - Сервіс» звернулося до
суду із зустрічним позовом про відшкодування ОСОБА_1 матеріальної шкоди 5901
грн. 50 коп. за використання автомобіля в особистих цілях,  9500 грн. неотриманого прибутку та 8500 грн.
на відшкодування моральної шкоди,  всього
на суму 23901 грн. 50 коп.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21
жовтня 2004 року стягнуто з ТОВ «Інтер - Сервіс» на користь ОСОБА_1 1125
грн.,  550 доларів США або еквівалентну
суму в гривнях по курсу НБУ на день виконання рішення. В решті позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

У задоволенні позову ТОВ «Інтер - Сервіс» до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 12 квітня 2005 року
рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня
2004 року змінено,  вказавши у
резолютивній частині рішення замість слів «...або еквівалентну суму в гривнях
по курсу НБУ на день виконання рішення»,
слова «...або еквівалентну суму в гривнях по курсу НБУ на час
постановления рішення в розмірі 2918 /дві тисячі дев'ятсот вісімнадцять/
гривень 63 коп. В решті рішення залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ «Інтер - Сервіс» просить судові рішення
скасувати,  оскільки вони постановлені з
порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку,  що
підстави для перегляду рішень суду відсутні,
виходячи з наступного.

Суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1 виходив з того,  що за договором купівлі - продажу автобусів
№3 від 22.07.2003 року ТОВ «Інтер - Сервіс» придбано у Житомирській філії ТОВ
«Український автомобільний холдинг» автомобіль ВАЗ - 21070 вартістю 27200 грн.

30 липня 2003 року між «Приватбанком» та ТОВ «Інтер -
Сервіс» укладено кредитний договір № 71-03 Б на суму 4095 доларів США до 27
липня 2007 року за технологією «Авто кредит за 30 хвилин». Кредит був наданий
під заставу транспортного засобу.

30 липня 2003 року між «Приватбанком» та ОСОБА_1 укладено
договір поруки № 71-03 Б за виконання умов кредитного договору ТОВ «Інтер -
Сервіс».

З матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_1 є засновником ТОВ «Інтер - Сервіс»
та до вересня 2003 року працював його директором і підписав вищезазначені
договори від імені ТОВ.

У липні 2003 року був оформлений страховий поліс на автомобіль і сплачено
ТОВ «Інтер - Сервіс»,  1125 грн.
страхових внесків. Вказану суму ОСОБА_1 передав товариству через ОСОБА_2 про що
свідчить відповідна розписка.

У суді першої
інстанції факт сплати ОСОБА_1 первинного внеску за автомобіль та пенсійних
внесків недоведений,  оскільки платіжні доручення оформленні на ТОВ «Інтер -
Сервіс».

За наведених обставин суд прийшов до правильного
висновку,  стягнувши з ТОВ «Інтер -
Сервіс» 1125 грн. та 550 доларів США або еквівалентну суму в гривнях по курсу
НБУ.

Щодо зустрічного позову,  суд першої
інстанції вірно відмовив у його задоволенні.

Так як,  з матеріалів справи
видно,  що ОСОБА_1 у вересні 2003 року
звільнився з посади директора ТОВ «Інтер - Сервіс»,  однак,
автомобіль знаходився у нього. 31 грудня 2003 року між ним та ТОВ «Інтер
- Сервіс» був укладений договір оренди,
яким орендна плата не передбачена.

Апеляційний суд обґрунтовано погодився з рішенням суду
першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи,  що рішення суду постановлені з додержанням
норм матеріального та процесуального права,
а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування рішення суду.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст.
332,  336 ЦПК України ,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер - Сервіс»
відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської
області від 21 жовтня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської
області від 12 квітня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.