Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

21
вересня 2007 року                                                              місто
Лозова

Лозівський
міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судовим
засіданням-судді Жмуд Н.М. ,  за участю
секретаря судових засідань - Клименко
О.В.,  розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського
міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області
цивільну справу за позо­вом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про розірвання шлюбу"
-,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня
2007 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про розі­рвання
шлюбу,  посилаючись на те,  з відповідачем вона знаходиться в шлюбі з 11
лютого 2006 року,  який був
зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Ло­зівського
міськрайонного управління юстиції Харківської області,  актовий записНОМЕР_1Від цього шлюбу у них є
малолітня дочка - ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  яка проживає з відповідачкою і після
розірвання шлюбу буде проживати з нею. Підставою для розірвання шлюбу,  позивач вказала,  відсутність взаємопорозуміння. Спо­ру про
розподіл спільного майна між ними не має. Шлюб у позивача перший. На підставі
викладеного позивач прохає суд розірвати шлюб з ОСОБА_2,  при реєстрації розірвання шлюбу в органах
РАГС сплату державного мита по­класти на відповідача.

В
попередньому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги,  просила розірвати шлюб з відповідачем по
справі,  пояснила,  що збереження сім'ї вже неможливе і буде
супере­чити інтересам кожного з них,  строк
для примирення їм не потрібен,  спору про
розподіл сумі­сно нажитого майна та місця проживання дитини,  між нею та відповідачем,  не має. Також позивач вказала,  що шлюб у неї перший,  дошлюбне прізвище - Воденіктова. Крім
того,  пози­вач у позові прохала
суд,  витрати в органах РАЦС при
реєстрації розірвання шлюбу,  покласти на
відповідача. Відносно понесених нею при зверненні до суду судових витрат,  позивач пода­ла до суду письмову заяву,  якою прохала не стягувати з відповідача дані
витрати.

Відповідач
проти позову не заперечував,  і
пояснив,  що збереження сім'ї вже не
можливо і бу­де суперечити інтересам кожного з них,  строку для примирення їм не потрібен,  оскільки сім»я фактично розпалася ще в
вересні 2006 року,  і вони однією сім»єю
не проживають,  спільного господарства не
ведуть,  спору про розподіл сумісно
нажитого майна та місця проживання ди­тини,
між ними не має. Збереження даного шлюбу буде суперечити інтересам
кожного з них оскільки. Відповідач вказав,
що вони з позивачем не знаходять взаємо порозуміння,  бо мають різні погляди на життя та життєві
цінності і зовсім різні за характерами люди. В підтвер­дження викладеного,  відповідач подав до суду свою письмову заяву.

Оскільки
сторонами у досудовому порядку спір за даною цивільною справою
врегульований,  відповідач позов визнала
в повному обсязі. Відповідно до ч. 4
ст.  130 ЦПК України,  в порядку встановленому  ст.
174 цього ж Кодексу,  та виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання за наявності для того законних
підстав для задоволення позову.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В
судовому засіданні встановленого,  що
сторони з 11 лютого 2006 року знаходяться в зареєс­трованому шлюбі,  про що відділом реєстрації актів цивільного
стану по місту Лозова Лозів-ського міськрайонного управління юстиції
Харківської області зроблено актовий записНОМЕР_1(а.с.  №4).

З огляду
на матеріалами справи,  дійсно
вбачається,  що у позивача,  даний шлюб з відповіда­чем перший і її
дошлюбне прізвище Воденіктова,  що
підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження (а.с. №5) та свідоцтвом
про одруження (а.с. №4).

Відповідно
до пояснень,  які надано позивачем та
відовідачем у судовому засіданні 21 вересня 2007 року,  судом було достовірно встановлено,  що сторони створити міцної сім'ї за час спі­льного
проживання не змогли,  внаслідок чого
шлюб фактично розпався з вересня місяця 2006 року,  подружні стосунки припинились,  спільне господарство не ведеться і подальше
життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Відповідно
до ч. 2  ст.  112 Сімейного Кодексу України шлюб
припиняється в наслідок його розірвання.

Відповідно
до ч. 2  ст.  112 Сімейного Кодексу України суд постановляє
рішення про розірван­ня шлюбу,  якщо буде
встановлено,  що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлю­бу суперечило б інтересам одного з них,  що має істотне значення.

Судом
було з»ясовано,  що між сторонами не має
спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини,  якщо шлюб буде розірвано.

Таким
чином,  оцінивши зібрані по справі докази
в їх сукупності суд вважає,  що шлюб між
сторонами слід розірвати,  оскільки
зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо,
а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити
їхнім інтересам.

Витрати
по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд
вважає можливим покласти на відповідача згідно письмової заяви позивача
(а.с.  № 24),  а по­зивача від вказаних витрат - звільнити.

Згідно
до п. 6 ч.1  ст.  214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд
вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею 79 ЦПК
України встановлено,  що судові витрати
складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Частиною
5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Ко­дексу
України встановлено,  що до набрання
чинності законом,  який регулює прядок
сплати і розміри судового збору,  судовий
збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах,  встановлених законодавством для державного
мита.

З огляду
на матеріалами справи,  судом
встановлено,  що позивачем при зверненні
до суду бу­ло сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи на

суму в 07 грн.
50 коп. (а.с. №2) та судовий збір (державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп.
(а.с. №1).

У
судовому засіданні позивач подала до суду письмову заяву,  якою прохає суд,  дані витрати з відповідача не стягувати (а.с.
№24).

Положенням
ч. 1  ст.
11 ЦПК України встановлено,  що
суд розглядає цивільні справи не інак­ше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб,  поданим відповідно до цього
Кодексу,  в межах заявлених ними позовних
вимог,  і на підставі доказів сторін та
інших осіб,  які беруть участь у справі.

Керуючись  ст.
ст. 10,  11,  57,
60,   ст. 88, ч. 4  ст.
130,  174,  213-215,
218 ЦПК України,   ст.  ст.
110,  112 Сімейного Кодексу України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про ро­зірвання шлюбу" - задовольнити.

Розірвати
шлюб між ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_2,  уродженки м.
Лозова Харківської області і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,  уродженця м.
Лозова Харківської області,
зареєстрований 11 лютого 2006 року,
відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського
міськрайонного управління юстиції Харківської області,  актовий запис НОМЕР_1

При
реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави державне мито у розмірі 17 гривень 00 копійок,  а ОСОБА_1 від сплати державного мита - звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним спра­вам
Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.
4  ст.
295 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений  ст.
294 цього Кодексу,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.