Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2007
року Комінтернівський районний суд м.
Харкова у складі: головуючого судді -Біленької A.M. при секретарі - Грицай Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.  Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про повернення суми боргу та стягнення моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач,  ОСОБА_1,
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в
розмірі 12261 гривня 76 копійок 3000 гривень моральної шкоди та 500
гривень,  а всього 15 761 гривню. В
обгрунтавання позову посилався на те,  що
в кінці листопада 2002 року,  надав у
борг знайомій ОСОБА_2 для її роботи борг у сумі 3000 доларів США. Письмовий
договір вони не складали,  розписку вона
не писала. Відповідно до угоди,
відповідач ОСОБА_2 повинна була повернути борг через 1 місяць.
Однак,  відповідач ОСОБА_2 протягом
наступного року повернула лише 700 доларів США. Іншу частину боргу не повернула дотепер. На сьогоднішній
день,  сума боргу складає 12261 гривні 76
копійок. Такими діями,  відповідач
ОСОБА_2 завдає йому моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали,  просили їх задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково,
в сумі 200 доларів США. Не заперечуючи тієї обставини,  що отримувала гроші від позивача в сумі 3000
доларів,  відповідач ОСОБА_2
пояснила,  що ці гроші передавались
відповідачем для спільної підприємницької діяльності. Із цієї суми вона
повернула позивачу 2800 доларів США.
На теперішній час її борг становить 200 доларів США.

Суд,  вислухавши пояснення учасників процесу,  свідків,
дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку,  що позовні
вимоги не підлягають задоволеню з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно  ст.
1046 ЦК України,  за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошти або інші речі,  визначені родовими
ознаками,  а позичальник зобовязується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду і такої ж якості.

Договір
позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей,  визначених родовими ознаками.

В
судовому засіданні не встановлено,  що
між позивачем та відповідачем був укладений договір займу. Позивач ОСОБА_1 не
надав судові докази на підтвердження
укладення   договору   займу
між   ним   та
відповідачем

ОСОБА_2 Навпаки,  матеріалами справи встановлено,  що позивачем ОСОБА_1в листопалі 2002
року,  були передані відповідачеві
ОСОБА_2 3000 доларів США
для зайняття спільною підприємницькою діяльністю. Дані обставини
підтверджуються матеріалами кримінальної справи,  порушеної за фактом шахрайства у відношенні
ОСОБА_1,  дослідженої у судовому
засіданні та поясненнями відповідача ОСОБА_2

За таких
обставин,  суд дійшов до висновку,  що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
209,  212,  214-215,
218 ЦПК України,   ст.  1046,
1047 ЦК України,

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовних вимог відмовити. Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги,
з подачею її копії до апеляційної інстанції,  або в порядку 4.4  ст.
295 ЦПК України.