Справа № 2-326
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

1 серпня 2007 року                                            Маневицький районний суд Волинської області

в складі:        головуючого - судді                                            Невара О.В.

при секретарі                                               Боймиструк О.Ф.

з участю        позивачів                                                   ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача -

Маневицької селищної ради                          Турика П.О.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні у смт. Маневичі справу № 2-326 за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3до Маневицької селищної ради Волинської області про
визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

5 липня 2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Маневицької селищної ради Волинської області про
визнання права власності. Свої вимоги обґрунтували тим, що у 2004 році ними та
ОСОБА_4 було приватизовано трьохкімнатну квартиру, що знаходиться по
АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним
свідоцтвом про право власності на житло від 1.06.2004 року. У вказаній квартирі вони зареєстровані та постійно
проживають по даний час. ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_4помер.
Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину вказаної квартири. До нотаріальної контори із заявою про прийняття
спадщини позивачі не зверталися, але фактично прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини. Заяви у
нотаріальну контору за місцем проживання про відмову від спадщини вони не подавали. Однак, на даний час оформити спадкове
майно на себе позивачі не мають можливості, так як не виділені частки у спільній сумісній власності на квартиру.
Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили
встановити, що їх частки, а також частка покійного ОСОБА_4 у праві спільної
сумісної власності на АДРЕСА_1є
рівними та становлять по 1/4 частці кожному.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали
у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили встановити, що
їх частки, а також частка покійного ОСОБА_4 у праві
спільної сумісної власності на АДРЕСА_1є рівними та
становлять по 1/4 частці кожному.

Представник відповідача - Маневицької селищної ради Турик П.О., визнавши
позов, пояснив, що Маневицька селищна рада
Волинської області не заперечує проти задоволення позову та ухвалення рішення, яким буде встановлено, що частки ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та частка покійного ОСОБА_4
у праві спільної сумісної власності на АДРЕСА_1є рівними та становлять по 1/4
частці кожному. Дійсно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 фактично прийняли спадщину, оскільки постійно проживали у вказаній
квартирі на час відкриття спадщини, фактично вступили у
володіння та управління спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини вони
не подавали. Квартира була позивачами та ОСОБА_4 приватизована у червні
2004 року і перебуває у їх приватній спільній сумісній власності.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази по справі, суд
вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

2

Згідно ст. 12 ч. 2 Закону України „Про
власність" від 7.02.1991 року громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві,
індивідуальної праці, підприємницької діяльності,
вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або
укладення інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ
у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № НОМЕР_1
від 8.05.2007 року, виданого відділом РАЦСу
Маневицького районного управління юстиції, встановлено, що ОСОБА_4помер
ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № НОМЕР_2 від
19.11.1977 року, свідоцтв про народження серії І-ЕГ
№ НОМЕР_3 від 29.07.1978 року, серії ІІ-ЕГ № НОМЕР_4 від 16.03.1982 року, які були досліджені в судовому засіданні, 19.11.1977 року
було зареєстровано шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_1;
ОСОБА_4являється батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3

З оглянутого судом свідоцтва про право власності на житло серії САА №
636570 від 1.06.2004 року встановлено, що АДРЕСА_1
належить на праві приватної спільної сумісної
власності ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
Зазначене підтверджується дослідженими в судовому засіданні технічним паспортом на вказану квартиру, витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно серії СВА № 097274 від 8.06.2004 року.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 не можуть оформити на себе право
власності на спадкове майно, оскільки формально не визначені
частки співвласників у приватизованій квартирі.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд вважає, що кожному із співвласників
належить по 1/4 частині АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212 ЦПК України, ст.ст. 328, 370 Цивільного
кодексу України, Законом України „Про власність" від
7.02.1991 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Встановити, що частки ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3та ОСОБА_4у праві спільної
сумісної власності на АДРЕСА_1Волинської області є рівними
та становлять по 1/4 частці кожному.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст.
295 ЦПК України.