Справа №
Рішення

Іменем України

19 вересня 2007 року                                                                                м.  Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої
судді        Томин О.О.

з участю
секретарів     Турок О.І.,

сторін та
представників сторін:

позивачки
ОСОБА_1,

представника
позивачки ОСОБА_2;

представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування
АДРЕСА_1 від 10.01.2004 року,  -

встановив:

Позивачка
пред'явила позов до відповідача про визнання недійсним договору дарування
АДРЕСА_1 від 10.01.2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського округу
ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 37 (серія ВВА № 739771). Свою позицію
мотивує тим, що в спірній квартирі вона проживала одна. В кінці грудня 2003
року,  після похорону єдиного онука
ОСОБА_6,  їй потрібний був постійний
догляд,  оскільки з дочкою та зятем
виникли непорозуміння,  внаслідок чого
вона домовилася з відповідачем та подарувала йому квартиру.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги
підтримали по мотивах,  викладених в
позовній заяві та уточненнях до позовної заяви від 23.04.2007 року,  просили позов задоволити.

Представник
відповідача позову не визнав, суду пояснив, що ОСОБА_4 являється племінником
ОСОБА_1 Договір дарування квартири оформлено приватним нотаріусом ОСОБА_5  правомірно з дотриманням вимог чинного
законодавства. Позивачка виявила сама бажання вчинити таку угоду,  мотивуючи свою позицію тим,  що дочка і зять постійно п'ють. Договір
підписувала особисто. Ніяких домовленостей,
що ОСОБА_4 буде утримувати до смерті ОСОБА_1 не було,  як і не було домовленостей про укладення
договору довічного утримання,  оскільки
відповідач постійно працює на сезонних роботах в Росії.   Просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши
пояснення сторін, свідків,  дослідивши
письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи із
наступного.

Судом
встановлено,  що 10.01.2004 року
приватним нотаріусом Івано-Франківського міського округу ОСОБА_5  посвідчено договір дарування квартири,  зареєстрований в реєстрі № 37 (серія ВВА №
739771),  згідно якого ОСОБА_1 подарувала,  а ОСОБА_4 прийняв в дар АДРЕСА_1 (а.с- 4).

Оспорюючи
договір дарування квартири,  представник
позивача посилається як на підставу визнання його недійсним на те,  що ОСОБА_1 не усвідомлювала значення своїх
дій на момент підписання договору дарування,
перебувала в безпорадному стані,
вважала,  що укладений договір
насправді має інший змі ст.

2

Однак,  як вказала у своїх поясненнях сама ОСОБА_1
вона добровільно запропонувала своєму родичу ОСОБА_4 подарувати квартиру,  оскільки у грудні 2003 року помер її єдиний
онук ОСОБА_6,  який мав успадкувати спірну квартиру згідно
заповіту,  а з дочкою на той час вона не
спілкувалася.

В
судовому засіданні допитано значну кількість свідків,  однак ніхто із них,  не зазначав про будь які психічні відхилення
у поведінці ОСОБА_1 та перебування її в момент підписання договору у
безпорадному стані. Крім того, позивачкою та її представником не вказано
будь-яких порушень допущених нотаріусом при оформленні правочину відносно
дарування квартири. Посилання позивачки,
що відповідач підмінив зміст договору довічного утримання на договір
дарування,  є голослівними та не
підтверджені жодними доказами.

Відповідно
до змісту ч.1  ст. 717 Цивільного Кодексу
України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується
передати у майбутньому другій стороні (обдарованому) безплатно майно (дарунок)
у власність.

ст. 719 Цивільного Кодексу України
передбачає,  що договір дарування
нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню.

Згідно  ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими
учасниками процесу доказів.

Згідно  ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким
чином,  оспорювана ОСОБА_1 угода
дарування квартири укладена у встановленому законом порядку,  відповідає вимогам чинного законодавства.
Підстав для визнання недійсним договору дарування АДРЕСА_1 від 10.01.2004
року,  посвідченого приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського округу ОСОБА_5
немає.

Відповідно
до  ст.
ст. 203,  215,  717-722 Цивільного Кодексу України,  керуючись
ст. ст. 11, 60, 209, 213-218 ЦПК України,  суд,  -

вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування
АДРЕСА_1 від 10.01.2004 року посвідченого приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського округу ОСОБА_5
- відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. В разі подачі заяви про апеляційне оскарження
рішення суду,  але апеляційна скарга не
була подана в строк,  рішення набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду області може бути
подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подасться через
Івано-Франківській міський суд до Апеляційного суду Івано-Франківської області.