Справа
№ 2-3969/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27 вересня 2007
року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Поймай Ю.С.

при секретарі - Матюшиній Ю.О. розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в М.Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2007 року ОСОБА_1 звернулась в суд з
вищеназваним позовом.

В своїй позовній
заяві вказувала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.01.1990
року, даний шлюб для сторін є першим. Від шлюбу мають неповнолітнього сина -
ОСОБА_3.

Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені в травні
2005 року по причині подружньої зради чоловіка,
внаслідок чого в сім'ї часто виникали сварки, які призвели до втрати
почуття любові та взаємної поваги, примирення вважає неможливим. А тому позивач
• просила суд  шлюб розірвати.  Витрати,
пов'язані  з  розірванням шлюбу покласти  на відповідача.

Позивач в
судовому засіданні позов підтримала, уточнила позовні вимоги щодо визначення
місця проживання сина Станіслава, просила суд визначити місце проживання сина з
батьком, позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов
визнав з врахуванням змін, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення сторін, давши аналіз і оцінку наданим доказам,
знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ч. 2
ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Судом
встановлено, що сторони 19 січня 1990 року зареєстрували шлюб, котрий для
сторін є першим. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3.

Шлюбно-сімейні
стосунки між сторонами були припинені в травні 2005 року, і з цього часу вони
ніяких сімейних стосунків не підтримують. Небажання підтримувати сімейні стосунки, викликане не випадковими
причинами і підтверджено в судовому засіданні серйозними доводами.

На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню,
оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх
шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі.

Суд вважає
необхідним місце проживання неповнолітнього сина сторін - ОСОБА_3 за згодою
сторін визначити разом з відповідачем - ОСОБА_2.

Витрати по
розірванню шлюбу за його згодою необхідно покласти на відповідача, у вигляді
необхідності сплати мита на користь держави у розмірі 17 грн. 00 коп. за
одержання свідоцтва про розірвання шлюбу. Позивача у зв'язку з цим необхідно
звільнити від сплати мита на користь держави.

Керуючись ст.ст.
14,57-59,130,208,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 104,105,110,112 Сімейного
Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований 19 січня 1990
року в Кременчуцькому Палаці шлюбів, між ОСОБА_2, та ОСОБА_1, актовий запис за № НОМЕР_1   -розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 держмито
на користь держави в сумі 17 грн.00 коп.

ОСОБА_1  від даного виду платежу звільнити.

Місце проживання неповнолітнього сина сторін - ОСОБА_3 визначити з батьком - ОСОБА_2.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський
районний  суд м.  Кременчука шляхом подання заяви  про
апеляційне оскарження рішення протягом десяти
днів з дня проголошення та апеляційної скарги на -рішення суду протягом двадцяти днів
з дня подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження, апеляційної скарги у випадку їх
спільного чи окремого неподання або розгляду справи Апеляційним
судом, якщо рішення не скасовано.