РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

№ 2- 349/2007 р. від 16.07.2007 року

27
серпня 2007 року                                                Шумський
районний суд Тернопільської

області

в складі
головуючої судді                                        Олійник
Т.М.

при
секретарі                                                            Щепановській
І.Б.

з участю
представника позивача                           ОСОБА_4

позивачки                                                                 ОСОБА_2

відповідача                                                               ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Шумськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2до ОСОБА_3про відшкодування
моральної/немайнової/ шкоди.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1.
звернувся до суду із позовом ,  в якому
просить стягнути із відповідача ОСОБА_3 моральну /немайнову/ шкоду в сумі 25
000 гривень.

Позивачка
ОСОБА_2  звернулася до суду із
позовом,  в якому просить стягнути із
відповідача ОСОБА_3 моральну /немайнову/ шкоду в сумі 5 000 гривень.

В судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1.-ОСОБА_5 частково підтримала позовні вимоги і
просить стягнути із відповідача ОСОБА_3 моральну/немайнову / шкоду в сумі 15
000 гривень. При цьому представник пояснила,
що 14 вересня 2006 року в с. Новостав відповідачем було вчинено
дорожньо-транспортну пригоду,  внаслідок
чого позивачу ОСОБА_1. було нанесено моральну/немайнову/ шкоду,  яка полягає в тому,  що він тривалий час знаходився на
стаціонарному лікуванні в Тернопільській обласній комунальній лікарні,  переніс сильну фізичну біль,  психічне страждання,  через отриманні травми в нього змінився стан
здоров'я,  нормальні життєві зв'язки,  він не зміг продовжувати встановлений
протягом років спосіб життя,  фізично
працювати,  утримувати свою сім'ю.

Позивачка
ОСОБА_2  в судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримала повністю ,
просить відшкодувати нанесену їй відповідачем моральну /немайнову/
шкоду,  яку вона оцінює в сумі 5 000
гривень і,  яка полягає в тому,  що 14 вересня 2006 року відповідачем було
вчинено наїзд на її батька ОСОБА_1 на вулиці с Новостав,  який при цьому був із її малолітнім сином
ОСОБА_6.  Почувши про дорожньо -
транспортну пригоду вона пережила сильний психічний стрес,  сильні душевні переживання ,  не знаючи,
що сталося із її дитиною. Малолітню дитину врятувало від тяжких
наслідків лише те,  що батько
ОСОБА_1.,  побачивши небезпеку,  яка загрожувала йому та її дитині,  зміг вчасно зорієнтуватися та відкинути
коляску з дитиною в сторону. При цьому коляска перекинулася і дитина з неї
випала,  але не на дорогу,  де на батька було вчинено наїзд,  а в сторону. При цьому дитина

сильно
плакала,  кричала. Після ДТП,
вона переживала
за дитину,  щоб це не відобразилося на
його здоров'ї,  перебувала із дитиною на
обстеження в обласній дитячій лікарні і все це потребувало в неї сильних
душевних страждань і переживань.

Відповідач
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ,
як ОСОБА_1.,  так і ОСОБА_2  визнав частково,    не заперечує проти того,  що своїми діями наніс позивачам
моральну/немайнову/ шкоду,  однак просить
суд врахувати те,  що з перших днів після
вчинення ним ДТП він
намагався полегшити страждання позивачів,
надавав матеріальну допомогу під час лікування ОСОБА_1.,  кожен день його родичі,  які проживають в м.  Тернопіль,
по його проханню відвідували позивача ОСОБА_1 в лікарні,  приносили йому необхідні продукти
харчування,  нащо він давав кошти . Що
стосується малолітньої дитини,  то від
його дій вона не отримала будь- яких тілесних ушкоджень,  однак згідний з тим,  що позивачка,
як мати,  перенесла душевні
страждання,  переживаючи за здоров'я
дитини,  яка дійсно під час ДТП була
поряд із своїм дідом - ОСОБА_1

Суд,  перевіривши матеріали справи,  вислухавши пояснення сторін,  оцінивши докази,  вважає,
що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

У відповідності
до  ст.
23, 1167 ЦК України
та п. 9 постанови ПВСУ „ Про судову практику в справах про відшкодування
моральної/немайнової/ шкоди „ №4 від 31.03.1995 року із змінами - особа має
право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода,  завдана фізичній особі неправомірними
діями,  відшкодовується особою,  яка їх завдала за наявності вини. Розмір
відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу
страждань /фізичних,  душевних,  психічних/,
яких зазнав позивач,  характеру
немайнових витрат та з врахуванням інших обставин. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вироком
Шумського районного суду Тернопільської області від 30 березня 2007 року
відповідач ОСОБА_3 визнаний винним в тому,
що 14 вересня 2006 року,  керуючи
автомобілем марки „ Ауді-80" ,
перебуваючи у нетверезому стані,
на вулиці с.  Новостав Шумського
району,  порушивши ПДР України,  вчинив дорожньо- транспортну пригоду,  внаслідок якої позивачу ОСОБА_1. було
спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому тіла правої
стегнової кістки у верхній третині із зміщенням відламків рани ,  по зовнішній поверхні стегна,  які за ознакою небезпеки для життя в момент
заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Цим же вироком відповідачу
ОСОБА_3. призначена міра покарання за ч. 2
ст.  286 КК України у вигляді 3
років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на
строк один рік та на підставі  ст.  75 КК України звільнено від відбуття
покарання з випробуванням з однорічним іспитовим строком.

З приводу
отриманих тілесних ушкоджень позивач ОСОБА_1. перебував на стаціонарному
лікування в ортопедичному відділенні ТОККЛ з 15.09.2006 року по 25.10.2006 року
,  що стверджується довідкою № 2545 від
21.12.2006 року,  виданою Тернопільською
обласною комунальною клінічною лікарнею.

Суд вважає,  що своїми діями відповідач ОСОБА_3 наніс
позивачу моральну/немайнову /шкоду/,
оскільки позивач ,  як в момент
отримання тілесних ушкоджень так і протягом тривалого часу після того зазнавав
сильного фізичного болю,  тривалий час
знаходилася в гіпсі в ортопедичному відділенні,
що позбавило можливості позивача продовжувати свою нормальну життєву
діяльність,  встановлену роками,  не зміг працювати,   через що страждав ,  переживав ,
переносив душевні страждання .

Разом із тим ,  суд рахує
за доцільне при визначенні розміру нанесеної моральної шкоди,  врахувати те,
що відповідач не відмовив позивачу в наданні матеріальної допомоги
,  допомагав грошима,  родичі відповідача відвідували позивача в
лікарні,  приносили продукти харчування,  відповідач забезпечив позивачу донорів.

Враховуючи
вимоги розумності і справедливості,  суд
вважає,  що розмір моральної/ немайнової/
шкоди,  нанесеної відповідачем
ОСОБА_3позивачу ОСОБА_1. слід визначити в сумі 6 000 гривень.

Крім того,  14 вересня 2006 року під час дорожньо-
транспортної пригоди,  внаслідок якої
потерпів позивач ОСОБА_1.,  він рухався
по вулиці с.  Новостав Шумського району
разом із своїм неповнолітнім внуком ОСОБА_6,
2004 року народження,  матір'ю
якого є позивачка ОСОБА_2  Тільки завдяки
діям позивача ОСОБА_1.,  який ,  побачивши небезпеку,  яка виходила від автомобіля ,  яким керував відповідач,  вчасно зреагував і зумів відкинути коляску з
дитиною в сторону,  що відвернуло від
дитини більш велику небезпеку,  яка могла
мати місце,  враховуючи наслідки ,  які наступили для позивача ОСОБА_1.,  що стверджується вироком Шумського районного
суду від 30.03.2007 року. При цьому суд вважає,
що дійсно позивачка,  як мати
малолітньої дитини,  почувши про
дорожньо-транспортну пригоду,  яка
сталася з її батьком,  знаючи,  що з ним знаходився її син,  пережила сильне нервове потрясіння,  психічний стрес.  Психічне страждання вона й переносила після
цієї трагедії,  боячись за здоров'я
дитини. У зв'язку з чим зверталася в Тернопільську обласну комунальну дитячу
клінічну лікарню для обстеження,  де
перебувала із 12 по 25 жовтня 2006 року. Вказане стверджується вироком
Шумського районного суду від 30.03.2007 року

Разом з тим
,  суд вважає,  що необхідно врахувати те,  що згідно висновку № 118 судовоо- медичної
експертизи ,  немає судово - медичних
даних і підстав для встановлення причинно- наслідкового зв'язку між вказаними
подіями дорожньо - транспортної пригоди 14 вересня 2006 року та відміченими у
ОСОБА_6 хвороботворними явищами,  з
приводу яких він перебував на лікуванні в Тернопільській обласній дитячій
клінічній лікарні.

З врахуванням
вказаного,  суд,  враховуючи вимоги розумності і
справедливості,  вважає,  що розмір моральної/ немайнової/ шкоди,  нанесеної відповідачем ОСОБА_3позивачці
ОСОБА_2 слід визначити в сумі 1 000 гривень.

На підставі
наведеного,  керуючись  ст.
ст.  23, 1167 ЦК України,   ст.
ст.  212-214 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позови
задовольнити частково.

Стягнути із
ОСОБА_3в користь ОСОБА_1 шість тисяч гривень моральної/немайнової/ шкоди.

Стягнути із
ОСОБА_3в користь ОСОБА_2одну тисячу моральної /немайнової/ шкоди.

Стягнути із
ОСОБА_3в доход держави державне мито в сумі 317 гривень та витрати на
інформаційно - технічне забезпечення в сумі 7 гривень 50 коп.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження подається апеляційному суду Тернопільської області через
Шумський районний суд на протязі 10 днів з дня проголошення рішення ,  а апеляційна скарга - на протязі 20 днів
після подання апеляційної заяви або без попереднього подання апеляційної заяви
в строк визначений для їх подання.