справа № 2ц-2430/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20
вересня 2007 року Антрацитівський міскрайонньш суд Луганської області в складі:

головуючого
судді                                                                     Філіпенко
Л.П.

при
секретарі
Щербак А.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до
державного підприємства "Антрацит" про виплату одноразової допомоги
при звільнені в звя'зку з виходом на пенсію,
третя особа на сторони відповідача - Антрацитівський теркомом профсоюзу вугільної
промисловості.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
працював на шахте «Комсомольська»»
державного підприємства «Антрацит» (далі ДП «Антрацит») гірничим робітником
очисного забою. За результатами атестації робочого місця по умовам праці було
підтверджене моє право на пенсію на пільгових умовах (наказ від 5 серпня 1997
року № 195). 5 липня 2004 року ОСОБА_1. був звільнений з посади на підставі 38
КЗпП України за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію (наказ від 5
липня 2004 року № 232). Відповідно до п. 12.15. Галузевої угоди між
Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками
вугільної промисловості України,  з
доповненнями та змінами від 3 липня 2001 року,
від 15 лютого 2002 року,  від 20
вересня 2002 року,  від 10 грудня 2002
року,  від 1 липня 2003 року,  та від 29 грудня 2003 року «Працівнику,  що має право на пенсію за віком,  при першому його звільненні з Підприємства
(незалежно від причин звільнення крім звільнення за порушення законодавства,  трудової дисципліни та правил техніки
безпеки) сплачується одноразова допомога,
розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього
заробітку,  але не менше: при стажі
роботи в галузі понад 10 років - одного середньомісячного заробітку; 15 - двох
середньомісячних заробітків; 20 - трьох середньомісячних заробітків. Ця допомога
сплачується незалежно і без урахування вихідної допомоги,  або інших компенсаційних виплат на які має
право працівник згідно з чинним законодавством.
Про сплату цієї допомоги робиться відповідний запис до трудової
книжки.». Але при звільненні ОСОБА_1. така одноразова допомога виплачена не
була і відповідно не був зроблений запис до трудової книжки. Цей факт
підтверджується і довідкою про заробітну плату за 2004 рік,  наданою відповідачем.  На неодноразові усні звернення ОСОБА_1. щодо
виплати цієї допомоги посадові особи відповідача не реагували. 16 лютого 2007
року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про виплату одноразової
допомоги,  але йому в цьому було
відмовлено з причини пропуску строку позовної давності. Враховуючи те,  що відповідно до  ст. 228,
233,  234 КЗпП України у разі
пред'явлення позову про стягнення належної працівникові заробітної плати строки
давності не застосовуються,  ОСОБА_1.
звернувся до суду за захистом своїх прав - з заявою про виплату одноразової
допомоги при звільненні в зв'язку з виходом на пенсію.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2., яка діє за дорученням (а.с.
14),  підтримала заявлені позовні вимоги
у повному обсязі,  просить зобов'язати
відповідача виплатити ОСОБА_1. одноразову допомогу у суми 2765 грн.88 коп. та

2

надала
пояснення, які повністю співпадають з доводами,
викладеними в позовній заяві. Представник відповідача Архітова Н.В. -
яка діє за дорученням (а.с. 14) пояснила,
що свою вимогу щодо виплати одноразової допомоги при звільненні в
зв'язку з виходом на пенсію позивач ґрунтує на підставі п. 12.15 Галузевої
угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості України,
зі змінами та доповненнями,  хоча
оскільки він був робітником підприємства,
то повинний керуватися колективним договором,  оскільки
ст.10 КЗпП України наголошує, що колективний договір укладається на
основі чинного законодавства,  прийнятих
сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних
відносин і узгодження інтересів трудящих,
власників та уповноважених ними органів. Так,  колективним договором на підприємстві станом
на 24 грудня 2003 року,  а саме: п. 8.1.
розділу „Соціальні пільги та гарантії..." передбачено одноразове
заохочення робітника в зв'язку з виходом на пенсію,  в тому числі на пільгових умовах (залежно від
непреривного стажу роботи на підприємстві та його середнього заробітку): від 5
до 10 років - місячний середній заробіток,
від 10 до 15 років - 2-х місячний середній заробіток,  вище 15 років - 3-х місячний середній
заробіток. Та пунктом 10.4 цього договору закріплено,  що він може бути виконанний в повному обсязі
при умові виконання трудовим колективом встановлених норм та обсягів продукції.
З позовної заяви ОСОБА_1. та доданих до неї документів вбачається,  що його непреривний стаж роботи на шахті по
дату звільнення в зв'язку з виходом на пенсію становить з 08.04.2002 р. по
05.07.2004 р. - 2 роки 3 міс,  таким
чином,  ОСОБА_1. не має право на виплату
йому одноразової допомоги при звільненні в зв'язку з виходом на пенсію. Крым того  ст. 233. КЗпП України передбачає строки
звернення до міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів працівників.
Тобто він може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо
до міськрайонного суду в тримісячний строк з дня,  коли він дізнався або повинен був дізнатися
про порушення свого права. Позивач звертався на шахту щодо свого порушеного
права на виплату одноразової допомоги при звільненні в зв'язку з виходом на
пенсію усно та 16 лютого 2007 року звернувся з письмовою заявою. Але до
Антрацитівського міськрайонного суду ОСОБА_1. з заявою про захист свого
порушеного права звернувся 30 липня 2007 року. Тому вважає,  що він пропустив строк звернення до
суду,  тому позов не може бути
задоволений, просить в задоволенні позовних вимого ОСОБА_1. відмовити повністю.
Представник третьої особи на сторони відповідача - Антрацитівського теркомому профсоюзу вугільної
промисловості у судове засыдання
не з'явився,  .

Відповідно
до вимог ч.1  ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи на підставі доказів,
наданих сторонами та іншими особами,
які приймають участь у справі. Судом досліджені всі докази,  надані сторонами. Клопотання про витребування
інших доказів та дослідження їх в судовому засіданні від сторін не надійшло.
Судом постановлено рішення на підставі доказів,
наданих сторонами і досліджених під час судового засідання.

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши письмові
докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до
наступних висновків:

В
судовому засіданні встановлено, що дійсно ОСОБА_1. працював на шахте «Комсомольська»»
ДП «Антрацит» гірничим робітником очисного забою. За результатами атестації
робочого місця по умовам праці було підтверджене моє право на пенсію на
пільгових умовах,  наказ від 5 серпня
1997 року № 195. 5 липня 2004 року ОСОБА_1. був звільнений з посади на підставі
38 КЗпП України за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію,  наказ від 5 липня 2004 року № 232 (а.с.
6-12). Відповідно до п. 12.15. Галузевої угоди між Міністерством палива та
енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної

3

промисловості
України,  з доповненнями та змінами від 3
липня 2001 року,  від 15 лютого 2002
року,  від 20 вересня 2002 року,  від 10 грудня 2002 року,  від 1 липня 2003 року,  та від 29 грудня 2003 року «Працівнику,  що має право на пенсію за віком,  при першому його звільненні з Підприємства
(незалежно від причин звільнення крім звільнення за порушення законодавства,  трудової дисципліни та правил техніки
безпеки) сплачується одноразова допомога,
розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку,  але не менше: при стажі роботи в галузі понад
10 років - одного середньомісячного заробітку; 15- двох середньомісячних
заробітків; 20- трьох середньомісячних заробітків. Ця допомога сплачується
незалежно і без урахування вихідної допомоги,
або інших компенсаційних виплат на які має право працівник згідно з
чинним законодавством.  Про сплату цієї
допомоги робиться відповідний запис до трудової книжки.». Колективним договором
на підприємстві станом на 24 грудня 2003 року,
а саме: п. 8.1. розділу
„Соціальні пільги та гарантії..." передбачено одноразове заохочення
робітника в зв'язку з виходом на пенсію,
в тому числі на пільгових умовах (залежно від непреривного стажу роботи
на підприємстві та його середнього заробітку): від 5 до 10 років - місячний
середній заробіток,  від 10 до 15 років -
2-х місячний середній заробіток,  вище 15
років - 3-х місячний середній заробіток. Пунктом 10.4 цього договору
закріплено,  що він може бути виконанний
в повному обсязі при умові виконання трудовим колективом встановлених норм та
обсягів продукції. З позовної заяви ОСОБА_1. та доданих до неї документів
вбачається,  що його непреривний стаж
роботи на шахті по дату звільнення в зв'язку з виходом на пенсію становить з 08
квітня 2002 року по 5 липня 2004 року - 2 роки 3 місяца. Вказані факти
сторонами не оскаржуються.

Але
згідно до ч. 2 статті 43 Гірнічного Закону України «Форми та системи оплати
праці,  норми праці,  розцінки,
тарифні сітки,  схеми посадових
окладів,  умови запровадження та розміри
надбавок,  доплат,  премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат працівникам гірничих підприємств
установлюються в колективному договорі з дотриманням умов,  розмірів і норм,  передбачених законодавством,  генеральною та галузевою угодами.» Тобто
положення п.п. 8.1, 10.4 розділу „Соціальні пільги та гарантії..."
колективного договору на підприємстві станом на 24 грудня 2003 року зокрема не
відповідают вимогам ч. 2 статті 43 Гірнічного Закону України,  а тому підлягають визнанню недійсними.

На
підставі викладеного суд приходить до висновку,
що під час звільнення позивача були грубо порушені положення Галузевої
угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості України,
з доповненнями та змінами від 3 липня 2001 року,  від 15 лютого 2002 року,  від 20 вересня 2002 року,  від 10 грудня 2002 року,  від 1 липня 2003 року,  та від 29 грудня 2003 року і вимоги позивача
про виплату одноразової допомоги при звільнені в звя'зку з виходом на пенсію
підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки
ч. 2  ст. 233 КЗпП передбачає,  що у разі порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної
йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком,  те посилання представника відповідача не
пропуск строку позовної давності необґрунтовані.

З
відповідача згідно до ч.3  ст.88 ЦПК
України також підлягає стягненню судові витрати - судовий збір в сумі 51 грн.
та сплату за інформаційно-технічне забезпечення 30 грн.

4

Керуючись  ст. ст.10, 11,  209,
212, 214-215,  218,  п.п.2, 4
ст.367 ЦПК України,   ст.  ст. 3,
48,  117, 233 КЗпП України,
Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і
всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України,  з доповненнями та змінами від 3 липня 2001
року,  від 15 лютого 2002 року,  від 20 вересня 2002 року,  від 10 грудня 2002 року,  від 1 липня 2003 року,  та від 29 грудня 2003 року,  суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути
з державного підприємства «Антрацит» на користь ОСОБА_1одноразову допомогу при
звільненні в зв'язку з виходом на пенсію у суми 2765 грн.88 коп.,  та судові витрати - судовий збір 51 грн. та
сплату інформаційно-технічне забезпечення 30 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської
області через Антрацитівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження,  і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України