Справа
№ 22ц-944/2007г.
інстанції Лядова Т.P.
Доповідач у апеляційній
інстанції Сундуков В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15 листопада 2007 року колегія
судової палати у цивільних справах апеляційного суду міста Севастополя в
складі: головуючого  - Куцеконя І.П.,
суддів      -
Сундукова В.М.,  Клочка В.П.,  при секретарі- Благовідові А.В.

за
участю позивача ОСОБА_1,  його представника ОСОБА_2,  представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі апеляційні скарги представників Громадської організації
"Всеармійське військово-мисливське товариство" - ОСОБА_3та ОСОБА_4 на рішення
Ленінського районного суду м. Севастополя від 16 травня 2007р. по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації "Всеармійське
військово-мисливське товариство" про визнання законним рішення пленуму
Ради громадської організації та про визнання незаконними і скасування рішень
конференцій громадської організації,  -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2005р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Громадської
організації "Всеармійське військово-мисливське товариство" (далі - ГО "ВВМТ",  Товариство),  та
змінивши,  відповідно до ст.31 ЦПК
України,  свої позовні вимоги просив:

прийняти до провадження його нову заяву та поновити строк позовної
давності;

визнати законним рішення Пленуму Ради товариства від 16.12.2002 року про
обрання його головою Ради громадської організації „Всеарміське
військово-мисливське товариство";

визнати незаконними і скасувати рішення конференції ГО "ВВМТ" від
17.07.2001 року;

визнати незаконними і скасувати рішення конференції ГО „ВВМТ" від
12.03.2002р. про обрання Ради ГО „ВВМТ",
про обрання Головою Ради ГО „ВВМТ" ОСОБА_3 (арк.с
355-357) .

Рішенням місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 16 травня
2007р. позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено визнати незаконними та
скасувати рішення конференцій ГО "ВВМТ" від 17.07.2001р. та від
12.03.2002р.

Позивачем
рішення суду не оскаржується.

В апеляційних скаргах представники ГО "ВВМТ" просять скасувати
рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмовити в
задоволенні його позову у повному обсязі,
мотивуючи свої вимоги тим,  що
судом порушені норми матеріального і процесуального права,  та неповно з'ясовані обставини,  що мають значення для справи.

В запереченнях на апеляційні скарги позивач вказав,  що рішення суду являється законним,  обґрунтованим,  ухваленим відповідно до вимог ст.ст.14, 213,
223 ЦПК України,  а тому апеляційні
скарги підлягають відхиленню,  як
необґрунтовані.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб,  які з'явилися в
судове засідання,  дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційних скарг,
вважає,  що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про визнання незаконними та скасування рішень конференцій
суд виходив з того,  що справа підлягає
розгляду в порядку цивільного судочинства,
та з того,  що конференції
Товариства від 17.07.2001 року і від 12.03.2002 року були організовані і
проведені нелегітимними органами управління Товариства,  оскільки рішенням Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 07.08.2001 p.,  яке набрало чинності,
визнано незаконним та скасовано рішення попередньої конференції ГО „ВВМТ" від 19.08.2000 р.,
на якій був обраний склад Ради громадської організації,  в тому числі і обраний Головою Ради ОСОБА_3,  а позивач зазначеним рішенням був поновлений в членах ГО
„ВВМТ",  але вказане рішення суду не
виконано.

Проте з такими висновками погодитись неможливо,  оскільки суд дійшов їх з порушенням норм
процесуального права,  що призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,  яким
суд,  виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,  вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин,  на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,  підтверджених
тими доказами,  які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення
повинні бути зазначені встановлені судом обставини і визначені відповідно до
них правовідносини.

У порушення зазначених вимог закону суд не встановив та
не зазначив в мотивувальній частині характер спірних правовідносин.

Між тим вирішення питання які правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин,  яке суду слід
було вирішити під час ухвалення рішення (ст.214 ЦПК України),  має важливе значення,  як для правильного застосування норм
матеріального права,  так і для вирішення
питання в порядку якого судочинства справа підлягає розгляду.

Вирішуючи ці питання судова колегія виходила із вимог позивача,  норм закону на які він посилався,  встановлених судом обставин,  норм закону на підставі яких вирішено
справу,  структури правовідносин.

В позовній заяві позивача (арк..с.355-357),
її прохальній частині ставиться питання про визнання законним рішення
Пленуму Ради громадської організації та визнання незаконними і скасування
рішень конференцій громадської організації.

Причому позивач просить скасувати рішення конференцій,  які особисто його не стосуються.

Так,  з протоколу № 1 конференції ГО
„ВВМТ" від 17.07.2001 року (арк.с.21-25) видно,  що конференція вирішувала такі питання:

1.      Про надання повноважень Раді Товариства по
здійсненню права

колективної
власності Товариства при вирішенні питань реалізації

колективного
майна Товариства.

2.
Про внесення змін в Статут Товариства.

3.
Про постанову слідчого СУ УМВС України в м.  Севастополі від 20.10.2000 року.

4.
Про договори оренди майна Товариства.

5.
Різне.

З протоколу № 1 конференції Товариства від 12.03.2002 року (арк.с 28-32)
видно,  що конференція вирішувала питання:

1.
Звіт - інформація про виконану Радою Товариства роботу за
період з 19.09.2000 року по 12.03.2002 року.

2.
Вибори Ради Товариства і голови Ради Товариства.

3.
Вибори делегатів на конференцію ОВОР ЗС України.

4.
Про власність Товариства.

5.
Різне.

Таким чином,  із
протоколів конференцій видно,  що рішення
відносно позивача вказаними конференціями не приймались.

Із справи видно,  що позивач в
позовній заяві,  а також суд,  ухвалюючи рішення,  посилались на Закон України „Про об'єднання
громадян" та норми Статуту ГО
„ВВМТ".

Суд,  в порушення вимог ст.215 ч.1
п.3 ЦПК України,  в мотивувальній частині
рішення не зазначив чи були порушені і ким не визнані або оспорені права
позивача.

Це свідчить про те,  що поставлені
позивачем питання належать до внутріорганізаційної діяльності і виключної
компетенції об'єднання громадян,  а судом
фактично вирішувались питання не про захист суб'єктивних прав,  що виникли з цивільних,  трудових,
сімейних та інших правовідносин шляхом їх встановлення і визнання,  а про поновлення прав,  які на думку позивача,  порушені громадською організацією.

Таким чином слід дійти висновку,  що
в даному випадку у справі де стороною з одного боку є громадянин України,  а з іншого - громадська організація,  фактично виник спір про легітимність
(законність) підготовки та проведення вказаних конференцій та застосування
корпоративних норм,  встановлених самим
об'єднанням громадян,  при внутрішній
діяльності керівних органів Товариства та прийнятті рішень конференцією.

Відповідно до ст.1 Статуту Всеармійське військово-мисливське товариство
являється неприбутковою громадською організацією мисливців і риболовів.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 92 Конституції України
виключно законами України визначаються,
зокрема,  засади утворення і
діяльності політичних партій,  інших
об'єднань громадян.

Частиною другою статті 8 Закону України „Про об' єднання громадян"
визначено,  що втручання державних
органів та службових осіб у діяльність об'єднань громадян не допускається,  крім випадків,  передбачених цим Законом.

В Законі України „Про об'єднання громадян" визначено які питання
діяльності об'єднання громадян можуть бути розглянуті в судовому порядку
(ст.ст.14, 16, 19, 27, 30, 31, 32).

Виходячи з положень цих статей,  а
також ст.13 Закону України „Про об'єднання громадян" судова колегія
вважає,  що вимоги позивача відносяться
до внутріорганізаційної діяльності та виключної компетенції об'єднання
громадян.

Відповідно до ст.13 цього Закону об'єднання громадян діє на основі
закону,  статуту,  положення.

Тобто внутрішня організація,  взаємовідносини членів цих об'єднань
регулюються корпоративними нормами,
встановленими самими об'єднаннями громадян,  які базуються на законі,  визначаються питання,  які належать до їх внутрішньої діяльності або
виключної компетенції і підлягають самостійному вирішенню. Отже втручання
органів державної влади,  органів
місцевого самоврядування,  їх посадових і
службових осіб у здійснювану в рамках закону діяльність об'єднань громадян не
допускається.

Суд зазначені вимоги закону не врахував та,
виходячи з положення загальної норми процесуального закону (ч.1 ст.3 ЦПК
України),  помилково дійшов
висновку,  що даний спір підлягає
розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає,  що розгляд
даної справи по суті в порядку цивільного судочинства є втручання в діяльність
громадської організації.

Виходячи з наведеного,
судова колегія вважає,  що дана
справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства,  а тому є підстави для закриття провадження у
справі,  відповідно до вимог ст.205 ч.1
п.1 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав визначених
ст.205 ЦПК України.

За таких обставин,
враховуючи положення ч.3 ст.303 ЦПК України,  ухвалене в даній справі рішення підлягає
скасуванню з підстав передбачених ч.1 ст.310 ЦПК України із закриттям
провадження у справі.

Керуючись ст.ст.307-315
ЦПК України,  судова колегія,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представників Громадської організації
"Всеармійське військово-мисливське товариство" ОСОБА_3та ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 16 травня 2007 року
скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації
"Всеармійське військово-мисливське товариство" про визнання законним
рішення Пленуму Ради товариства від 16 грудня 2002 року та визнання незаконними
та скасування рішень конференцій Громадської організації "Всеармійське військово-мисливське
товариство" від 17 липня 2001 року та від 12 березня 2002 року закрити.

Ухвала набирає законної чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців із дня набрання законної сили.