Справа №2-231/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

26
вересня 2007року.                                 Савранський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого
- судді                                   Прібилова
В.М. ,

при
секретарі                                              Ревенко
Г.А.,

з участю
адвоката

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.
Саврань справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
„Райагропостач" смт.  Саврань
Одеської області про стягнення середнього заробітку за час затримки при
розрахунку та моральної шкоди,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства
„Райагропостач" смт.  Саврань
Одеської області про стягнення середнього заробітку за час затримки при
розрахунку та моральної шкоди на загальну суму 32790 грн.

На
обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав,  що в період з 1 вересня 2005 року по 1 квітня
2006 року він працював трактористом у ВАТ „Райагропостач" смт.  Саврань Одеської області. За цей період
заробітна плата позивачеві виплачувалася не в повному обсязі,  у зв'язку з чим виникла заборгованість по виплаті
йому заробітної плати,  сума якої на день
звільнення склала 990 грн. Середньомісячна заробітна плата позивача на той
момент складала 330 грн. 19 квітня 2006 року Савранським районним судом
Одеської області було винесено рішення про стягнення з ВАТ „Райагропостач"
на користьОСОБА_1  в рахунок погашення
заборгованості по виплаті заробітної плати 990 грн.,  із них середньомісячна заробітна плата в сумі
330 грн. підлягала негайному виконанню. До даного часу відповідачем не сплачена
заборгованість по виплаті позивачеві заробітної плати,  у зв'язку з чим ОСОБА_1  змушений звернутися до суду з позовом про
стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку. Крім того,  у зв'язку з тим,  що відповідач не виплатив належним чином
позивачеві заробітну плату,  в
сім'їОСОБА_1  постійно виникали
сварки,  підґрунтям котрих було
неможливість забезпечити мінімальне утримання сім'ї. ОСОБА_1  тією обставиною відчував постійну
приниженість, хвилювання та нервовий стрес, що стали причиною загострення
захворювання його дружини. Постійні відмовлення з боку керівництва ВАТ
„Райагропостач" у виплаті йому заробітної плати,  необхідної для лікування його дружини,  стало причиною того,  що дружина позивача стала інвалідом третьої
групи.

ОСОБА_1  просить стягнути з ВАТ „Райагропостач"
смт.  Саврань Одеської області 5790
грн.,  в рахунок відшкодування
заборгованості по виплаті заробітної плати за час затримки при розрахунку та
27000 грн.,  в рахунок відшкодування
моральної шкоди за моральні страждання,
які були завданні йому та його сім'ї.

Крім
того,  у зв'язку із зверненням до суду
позивачем не сплачено державне мито по справі. Не сплачене державне мито він
просить відстрочити в порядку  ст. 82 ЦПК
України,  в зв'язку з тяжким майновим
станом,  до винесення судом рішення по
справі.

В
судовому засіданні позивач збільшив свої позовні вимоги просить стягнути з
відповідача на його користь в рахунок відшкодування заборгованості по виплаті
заробітної плати за час затримки при розрахунку на день винесення рішення на
2980 грн. Таким чином ОСОБА_1  просить
стягнути з відповідача 8770 грн.,  в
рахунок відшкодування заборгованості по виплаті заробітної плати за час
затримки при розрахунку та 27000 грн.,  в
рахунок відшкодування моральної шкоди за моральні страждання,  які були завданні йому та його сім'ї. При
винесенні рішення здійснити звернення стягнення на арештоване майно ВАТ
«Райагропостач»

Представник
позивача - ОСОБА_2,  який являється йому
сином,  в судовому засіданні повністю
підтримав позовні вимогиОСОБА_1 ,
підтвердив грубі порушення прав позивача,  який постійно виконував свої трудові
обов'язки,  вважає,  що сума моральної шкоди є обґрунтованою,  оскільки мати отримала третю групу
інвалідності,  у неї гіпертонічна
хвороба,  постійний емоційний стрес та
неналежне харчування,  у сім'ї відсутні
кошти на її лікування.

2

Відповідно
до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 „Про
затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" підприємства,  установи та організації усіх форм власності і
господарювання,  які своєчасно не
виплатили своїм робітникам заробітну плату за 1998-2000 pp.,  зобов'язані під час виплати цієї заборгованої
заробітної плати нараховувати і виплачувати працівникам компенсацію втрати
частини заробітної плати через порушення термінів її виплати,  в порядку встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.97 року № 1427 (із змінами,  внесеними постановою Кабінету Міністрів
України від 23.04.99 року № 692).

Представник
відповідача - голова управління ВАТ „Райагропостач" ОСОБА_3,  позов визнав і пояснив,  що в серпні 2005 року, їх підприємство було
викуплене,  спочатку підприємство
фінансували,  потім тільки обіцяли
виплатити заробітну плату,  всі були
згодні. Також ОСОБА_3 пояснив,  що він
лише виконував обов'язки керівника,  всі
фінансові документи зберігаються у власника контрольного пакету акцій. ОСОБА_3
також належним чином не виплачена заробітна плата,  він неодноразово звертався до теперішнього
власника підприємства,  офіс якого
знаходиться в м.  Одеса,  щоб виплатили людям заробітну плату але
безрезультатно. Все майно,  яке було в
товаристві забрала податкова інспекція,
залишилося тільки три одиниці техніки,
печатки немає,  працівника ВАТ „Райагропостач"
звертаються з заявами про виплату заборгованості по заробітній платі,  але розрахуватися з ними не має
можливості,  у зв'язку з відсутністю
майна. Представник відповідача позов в частині виплати заробітної плати за час
затримки при розрахунку визнав повністю,
в частині моральної шкоди та звернення стягнення на арештоване майно ВАТ
«Райагропостач» - на розсуд суду,  разом
із тим пояснив,  що товариство не має
можливості добровільно виплатити позивачеві належний йому борг із виплати
заробітної плати,  у зв'язку з
відсутністю коштів.

Вислухавши
пояснення позивача,  представника
позивача,  представника відповідача,  вивчивши матеріали справи,  суд вважає,
що позовні вимоги є обґрунтованими в частині стягнення середнього
заробітку за час затримки при розрахунку.

Встановлено,  що 1 вересня 2005 року по 1 квітня 2006 року
позивач працював трактористом у ВАТ „Райагропостач" смт.  Саврань Одеської області. За цей період
заробітна плата йому виплачувалася не в повному обсязі,  у зв'язку з чим виникла заборгованість по
виплаті заробітної плати,  сума якої на
день звільнення склала 990 грн. Середньомісячна заробітна плата позивача на той
момент складала 330 грн. 19 квітня 2006 року Савранським районним судом
Одеської області було винесено рішення про стягнення з ВАТ „Райагропостач"
на користьОСОБА_1  в рахунок погашення
заборгованості по виплаті заробітної плати 990 грн.,  із них середньомісячна заробітна плата в сумі
330 грн. підлягала негайному виконанню. До даного часу відповідачем не сплачена
заборгованість по виплаті позивачеві заробітної плати,  у зв'язку з чим позивач змушений звернутися
до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки при
розрахунку,  який на момент прийняття
рішення по справі в суді складає 8730 гривень.

Вказане підтверджується:
копією паспорта позивача (а.с.9),  копією
рішення Савранського районного суду від 19 квітня 2006 року (а.с.11),  копією виконавчого листа (а.с.12),  копією пенсійного посвідчення (а.с.14),  копією медичної картки стаціонарного хворого
(а. с.  15-16),  довідкою Савранської райдержадміністрації (а.
с.  22),
копією постанови державної виконавчої служби у Савранському районні про
закінчення виконавчого провадження (а.с.24),
довідкою Савранського районного центра зайнятості про доходиОСОБА_1  (а.с.36),
копією трудової книжки позивача (а. с.
39).

Також
позовні вимоги позивача узгоджуються із встановленими  ст. 116 КЗпП України вимогами,  згідно з якими при звільненні працівника
виплата всіх сум,  що належать йому від
підприємства,  установи,  організації,
провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не
працював,  то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником
вимоги про розрахунок.

Відповідно
до ч. 1  ст. 117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум у строки,  зазначені
в  ст. 116 КЗпП України,  при відсутності спору про їх розмір
підприємство,  установа,  організація повинні виплатити працівникові
його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

3

Крім
того,  відповідно до  ст. 34 Закону України від 24.03.1995
року,  № 108/95-ВР „Про оплату
праці" вимогами,  згідно з якими
виплата компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін
на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку,  встановленому чинним законодавством.

Відповідно
до  ст. 79,  88 ЦПК України із ВАТ „Райагропостач"
смт.  Саврань Одеської області підлягають
стягненню витрати по сплаті держмита,
ІТЗ судового розгляду,  які
позивач повинен був сплатити.

В
частині відшкодування моральних збитків суд задовольняє позов частково,  оскільки не може погодиться з доказами,  наданими позивачем,  згідно яких не вбачається,  що дружина позивача - Бондар Людмила
Володимирівна,  стала інвалідом третьої
групи внаслідок несвоєчасної виплати позивачеві середньої заробітної плати.
Зазначених доказів недостатньо для аргументації зазначеного висновку позивача і
ні чим більше не підтверджується.

Суд
вважає,  при винесені рішення не може
задовольнити позов в частині звернення стягнення суми заборгованості на
арештоване майно,  оскільки виконання
судового рішення відноситься до компетенції державної виконавчої служби,  а не до компетенції суду.

На
підставі викладеного,  керуючись статтею
34 Закону Верховної Ради України від 24.03.1995 року,  № 108/95-ВР „Про оплату праці",  Закону України „Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів,  у зв'язку з
порушенням строків їх виплати",
статтями 116-117 КЗпП України,
статтями 10,  45,  60,
112,  213,  215,
218 ЦПК України,  статтями
23,  280,
1167 ЦК України,  Савранський районний суд Одеської
області,  -

вирішив:

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути
з відкритого акціонерного товариства „Райагропостач" смт.  Саврань Одеської області на користь
ОСОБА_1,  в рахунок заборгованості по
виплаті середнього заробітку за час затримки при розрахунку в загальній сумі
8730 гривень.

Стягнути
з відкритого акціонерного товариства „Райагропостач" смт.  Саврань Одеської області на користь
ОСОБА_1,  в рахунок відшкодування
моральних збитків,  завданих внаслідок
несвоєчасного розрахунку при звільненні в сумі 1000 гривень.

Всього
стягнути з відкритого акціонерного товариства „Райагропостач" смт.  Саврань Одеської області на користь ОСОБА_1
9730 гривень.

В частині вимоги
щодо звернення стягнення на арештоване майно відмовити.

Стягнути
з відкритого акціонерного товариства „Райагропостач" смт.  Саврань Одеської області державне мито в
розмірі 97 гривень 30 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в суді в сумі 30 гривень.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подане
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через суд,  що
постановив рішення.