Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2007
року

Малиновський
районний суд м.  Одеси в складі:

судді                                           Джабурія
О. В.

при
секретарі                             Філімович
І.М.

розглянувши
матеріали цивільної справи за позовом заступника прокурора Малиновського району
м.  Одеси в інтересах ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  за участю третьої особи П'ятої
Одеської державної нотаріальної контори,
про визнання недійсними,
заповіту,  договору
дарування,  визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Під час судового
засідання прокурор уточнив свої позовні вимоги та просив суд постановити
рішення,  яким визнати недійсними:
Заповіт ОСОБА_3,  завірений П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою
27.04.1995г. за №2-3668,  а також
Свідоцтво про право на спадщину,  видане
30.06.2000 року ОСОБА_2; договір дарування на квартиру АДРЕСА_1,  укладений 21.02.2001р. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1; стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки в сумі 4050 грн.

Прокурор
посилається в позові на те,  що
відповідачка отримала квартиру у власність по частках від ОСОБА_3 та ОСОБА_1
внаслідок отримання спадщини за заповітом та укладання угоди дарування,  але як встановлено під час розгляду справи зазначені
особи під час укладання заповіту та договору не могли контролювати свої дії
внаслідок психічних захворювань,  а тому
зазначені угоди слід визнати недійсними. На думку прокурора за ОСОБА_1 слід
визнати право власності на всю квартиру,
та стягнути із відповідачки на її користь збитки в сумі 4050 грн.

Сторона
відповідачів в судовому засіданні позов не визнала,  та зазначила,
що всі угоди були укладені без порушення вимог Закону,  відповідачка у встановленому законом
порядку,  після смерті ОСОБА_3 вступила у
спадщину на 14 частку спірної квартири,
отримала іншу /4 частку від ОСОБА_1 в дар,  а тому є належним власником квартири. Крім
того сторона відповідачів зазначила,  що
будь яких збитків позивачці не завдано.

Суд,  заслухавши пояснення учасників процесу,  перевіривши матеріали справи,  вважає,
що позов підлягає задоволенню частково за наступними підставами.

Судом
установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно
до  ст.
ст.  10,  60 ЦПК України,  цивільне судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,  мають
рівні права щодо подання доказів,  їх
дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають
обставини,  які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі,  виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи встановлено,  що
квартира №10 по вул. Б.Хмельницького.36 в м.
Одесі належала на праві приватної власності ОСОБА_3 та його дочці
ОСОБА_1 в рівних частках,  на підставі
Свідоцтва про право власності на житло,
виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеського
міськвиконкому 24.02.1995 року. №6-3749.

27.04.1995г.
90-річний ОСОБА_3 ,  заповів свою частину,  а саме 1/2 квартири АДРЕСА_1,  відповідачці ОСОБА_2 після чого помер.
ІНФОРМАЦІЯ_1 П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою було видано
ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину по заповіту,  зареєстроване за №3-2550. на спадкове майно
померлого 31.12.1999 р.
ОСОБА_3  Спадкове майно
склало 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Судом
також встановлено,  що ОСОБА_1,  заповіла все своє майно ОСОБА_2 Окрім
цього,  09.02.2001 р. ОСОБА_1 уклала з
відповідачкою ОСОБА_2 договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1,  яка належала їй на праві власності.

З
обліком того,  що спірні правовідносини
між сторонами виникли до 01.01.2004 p.,  судом
застосовуються норми ЦК Украйни
1963 року. Відповідно до вимог:  ст.  52 ЦК
України (1963) недійсною є угода,
укладена громадянином,  визнаним
недієздатним через душевну хворобу або недоумство. До такої угоди
застосовуються наслідки,  передбачені статтею
51 Кодексу;  ст.  55 ЦК
України (1963) угода,  укладена
громадянином,  хоч і дієздатним,  але який в момент її укладення перебував у
такому стані,  коли він не міг розуміти
значення своїх дій або керувати ними,
може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина. Якщо
така угода визнана недійсною,  то кожна з
сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою,  а при неможливості повернення одержаного в
натурі - відшкодувати його вартість. Стороні,
яка в момент укладення угоди не могла розуміти значення своїх дій або
керувати ними,  відшкодовуються другою
стороною понесені витрати,  втрата або
пошкодження її майна,  якщо вона знала
або повинна була знати про такий стан особи,
що уклала з нею угоду.

Судом
встановлено,  що згідно довідки МКЛ-1 від
21.07.2005 р. ОСОБА_3 ,  1906 р.н. з 1990р. страждав склерозом сосудів
головного мозку,  ішемічною хворобою
серця,  атеросклеротичним
кардіосклерозом,  хроничною коронарною
недостатністю. Допитані в суді свідки підтвердили,  що на протязі 90-х років він повадився
неадекватно. Відповідно до акту №1241 посмертної судової психіатричної
експертизи від 16.12.2005 року ОСОБА_3 1906 року народження 27.04.1995 року не
міг розуміти значення своїх дії та керувати ними. Тому суд вважає,  що заповіт ОСОБА_3,  завірений
П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою 27.04.1995 року за №2-3668 та
свідоцтво про право на спадщину видане П'ятою Одеською державною нотаріальною
конторою 30.06.2000 року на ім'я ОСОБА_2 на підставі зазначеного заповіту слід
визнати недійсними.

В 2002г.
ОСОБА_1 була
визнана судом недієздатною,  на підставі
висновку судово-психіатричної експертизи та висновку ради опіки та піклування
Іллічівської райадміністрації Одеського міськвиконкому. 15.03.2005р. згідно
висновку судово-психіатричної експертизи №165,
ОСОБА_1 було визнано,  що вона на
момент укладання договору дарування не розуміла значення своїх дій та не
керувала ними,  а тому договір дарування
на !4 квартири АДРЕСА_1,  укладений
21.02.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід визнати недійсним.

Розглядаючи
питання про визнання права власності на всю спірну квартиру за позивачкою суд
вважає,  що у задоволенні таких вимог
слід відмовити,  так як ОСОБА_1 або її
піклувальники своєчасно не подали до нотаріальних контор заяви про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3 ,  не має також в матеріалах справи вимог про
визнання права

власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 ,  а тому
суд відмовляє у цих вимогах.

Згідно
довідки Одеської міської системи прийому та обліку комунальних платежів,  щодо боргів та нарахувань за комунальні
послуги станом на квітень 2006р. в АДРЕСА_1,
борг за комунальні послуги склав 4050грн. Суд відмовляє у задоволенні
вимог щодо стягнення із відповідачки вказаної заборгованості,  тому що позивач не доказала суду,  чи була в неї можливість оформити
субсидію,  чи був в неї такий намір,  а за відсутності зазначених відомостей
рішення про стягнення зазначених сум для погашення боргу за споживання
комунальних послуг буде ґрунтуватися на припущеннях,  що неможливо в силу вимог ЦПК України.

На
підставі викладеного суд задовольняє позов частково,  визнає недійсними: заповіт ОСОБА_3,  завірений П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою
27.04.1995 року за №2-3668; свідоцтво про право на спадщину видане П'ятою
Одеською державною нотаріальною конторою 30.06.2000 року на ім'я ОСОБА_2;
договір дарування на 1/2 квартири АДРЕСА_1,
укладений 21.02.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відмовляє в іншій
частині позову.

Керуючись  ст.
ст.  10,  15,
57,  60,  208,
210,  212,  215,
218 ЦПК України,   ст.  55 ЦК
України (в редакції 1963 року),  суд

ВИРІШИВ:

Позов
заступника прокурора Малиновського району м.
Одеси в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
за участю третьої особи П'ятої Одеської державної нотаріальної
контори,  про визнання недійсними,  заповіту,
договору дарування,  визнання
права власності задовольнити частково.

Визнати
недійсними: заповіт ОСОБА_3,  завірений П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою
27.04.1995 року за №2-3668; свідоцтво про право на спадщину видане П'ятою
Одеською державною нотаріальною конторою 30.06.2000 року на ім'я ОСОБА_2;
договір дарування на 1/2 квартири АДРЕСА_1,
укладений 21.02.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В іншій частині
позову відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги,
з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.