Справа №2-646/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 липня 2007
року Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого
-                                         судді
Губської Л.В.

при
секретарі                                             Кобяковій
О.М.

за
участю:

прокурора                                                      Пікаря
А.О.

позивачки                                                       ОСОБА_1

відповідача                                                     ОСОБА_2

представника
відповідача                             ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ясинуватій справу за
позовами Ясинуватського міжрайонного прокурора в інтересах Донецької обласної
травматологічної кліничної лікарні та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди та витрат на стаціонарне
лікування потерпілого від злочину,

встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
спрчиненої їй в результаті дорожньо-транспортної пригоди,  що сталася з вини відповідача ОСОБА_2

В
обгрунтування своїх позовних вимог вона зазначила,  що 5 листопада 2005 року в с. Тоненьке
Ясинуватського району її було травмовано легковим автомобілем ЗАЗ-110307
державний номерний знак НОМЕР_1,  що
належить ОСОБА_4,  та яким керував
ОСОБА_2. У зв»язку з ДТП їй було спричинено тілесні ушкодження середньої
тяжкості,  вона перебувала на лікування в
лікарні,  тривалий час лікувалась
амбулаторно. Відповідачі частково їй відшкодували завдану шкоду,  однак в подальшому відмовились в наданні
будь-якої допомги. Просила стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в сумі
1946, 62 грн. та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ясинуватський
міжрайонний прокурор звнернувся до суду в інтересах Донецької обласної
травматологічної кліничної лікарні з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього
на користь лікувального закладу 3256, 80 грн. за стаціонарне лікування
потерпілої ОСОБА_1,  зазначивши,  що остання знаходилась на лікуванні з
08.11.2005р. по 16.01.2006р.,  загальною
кількістю 69 койко-днів,  з розрахунку
вартості одного койко-дня 47, 20 грн.

В
судовому засіданні прокурор свої позовні вимоги підтримав в повному
обсязі,  зазначивши,  що відповідно до  ст. 93-1 КПК України особа,  засуджена за скоєння злочину,  повинна відшкодувати лікувальному закладу
витрати за стаціонарне лікування потерпілої особи.

Позивачка
ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги в частині відшкодування
матеріальної шкоди підтримала в повному обсязі,
зазначивши,  що вона заплатила
3000 грн. лікарю за проведення операції в обласній травматологічній
лікарні,  а ,  крім цього,
витратила на ліки майже три з половиною тисячі гривень. Відповідачами їй
відшкодовано суму,  сплачену за операцію
в сумі 3000 грн.,  а також частково
відшкодовані

витрати
на ліки в сумі 1500 грн. Просила стягнути з відповідачів решту,  а саме 1946 грн.62 коп. В частині
відшкодування моральної шкоди свої позовні вимоги зменьшила до 2500 грн.,  зазначивши,  що в результаті ДТП їй завдано моральних страждань у вигляді пошкодження її
здоров»я,  вона тривалий час перебувала в
лікарнях,  перенесла кілька
операцій,  отримала третю групу
інвалідності,  була позбавлена можливості
працювати на городі,  вирощувати овочі та
фрукти для особистого вживання,  а також
для продажу.

Відповідач
ОСОБА_2. позовні вимоги не визнав,
пояснивши,  що
дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини. ОСОБА_1 потрапила до нього
під колеса,  несподівано виникнувши з-за
кущів перед машиною,  коли він рухався зі
швидкістю всього 25 км.  При цьому потерпіла знаходилась у
нетверезому стані. Не зважаючи на те,  що
фактично ОСОБА_1 сама винна в тому,  що
сталося,  вони з дружиною надавали їй
допомогу,  дружина відвідувала в
лікарні,  носила передачі,  вважав,
що вони повністю оплатили її лікування,
передавши 4500 грн. Крім того пояснив,
що він є пенсіонером і не має матеріальної можливості сплачувати такі
кошти.

Заслухавши
пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та матеріали кримінальної справи
№1-207/2006,  суд дійшов висновку,  що позовні вимоги прокурора підлягають
задоволенню,  а вимоги позивачки ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 93-1 УПК України,  кошти,
витрачені закладом охорони здоров»я на стаціонарне лікування особи,  потерпілої від злочину, ...,  стягуються судом ... за позовом закладу
охорони здоров»я, ... або прокурора.

Судом
установлено,  що вироком Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області від 17.08.2006р. засуджено ОСОБА_2 за
ч.1  ст. 286 КК України до штрафу,  при цьому його визнано винним в тому,  що 5 листопада 2005 року під час керування
транспортним засобом ЗАЗ-110307 держномер НОМЕР_1
він порушив Правила дорожнього руху,
в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода,  в якій постраждала ОСОБА_1,  отримавши тілесні ушкодження середньої
тяжкості (а.с. 4-5).

Згідно з
довідками Донецької обласної травматологічної лікарні ОСОБА_1 перебувала на
стаціонарному лікуванні 69 к/днів,  а
саме з 08.11.2005р. по 16.01.2006р. і загальна вартість її лікування склала
3256, 80 грн. з розрахунку 47, 20 грн. за один к/день (а.с. 110, 111 крим.  справи №1-207/2006).

Доводи
представника відповідача відносно того, що 3000 грн.,  які позивачка отримала від відповідачів,  необхідно вважати такими,  що сплачені в рахунок лікування в
лікарні,  неспроможні,  оскільки сторони визнали,  що ці кошти були передані позивачці,  а не внесені на рахунок лікувального закладу.

Позивачкою
ОСОБА_1 пред»явлено позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_4,  як власниці автомобілю.

Однак,  відповідно до ч.2  ст. 1187 ЦК України,
шкода,  завдана джерелом
підвищеної небезпеки,  відшкодовується
особою,  яка на відповідній правовій
підставі (право власності,  інше речове
право,  договір підряду,  оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Оскільки,  відповідач ОСОБА_2. керував автомобілем на
підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 83 крим. справи
№1-207/2006),  суд вважає,  що він самостійно повинен нести відповідальність
і відшкодувати спричинену шкоду.

Відповідно
до товарних чеків,  прикладених
позивачкою в підтвердження своїх позовних вимог (а.с. 123-152 крим. справи
№1-207/2006) встановлено,  що,  вона витратила на придбання ліків 3446 грн.62
коп.3і слів позивачки відомо,  що 1500
грн. їй відповідачами відшкодовано,
решта - 1946 грн.62 коп. має бути відшкодована відповідачем ОСОБА_2

Крім
того,  відповідно до  ст. 23 ЦК
України,  особа має право на
відшкодування моральної шкоди,  якої вона
зазнала у зв»язку з ушкодженням її здоров»я.

Разом з
тим,  суд вважає,  що позовні вимоги в частині відшкодування
моральної шкоди,  підлягають частковому
задовленню. Позивачка не заперечувала,
що певний час відповідачі відвідували її в лікарні,  приносили продукти,  деякі речі,
передали їй 3000 грн.,  які
необхідно було заплатити лікарю за проведення операції. Враховуючи
викладене,  а також вимоги розумності та
справедливості,  з урахуванням
матеріального стану відповідача ОСОБА_2,
який має похилий вік,  є
пенсіонером,  суд вважає за необхідне в
рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути 1000 грн.

На підставі
викладеного і керуючись  ст.  ст.  3,
10, 11, 57-60, 212-214 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги Ясинуватського міжрайонного прокурора в інтересах Донецької обласної
травматологічної кліничної лікарні задовольнити,  позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь Донецької обласної травматологічної кліничної лікарні (р/р
2483 в УДК Донецької
області,  ОКПО 20366499,  МФО
834016) 3256 (три тисячі двісті п»ятьдесят шість) грн. 80 коп.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1946
грн.62 коп та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди,  а всього стягнути 2946 (дві тисячі дев»ятьсот
сорок шість) грн. 62 коп.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Ясинуватський
міськрайонний суд Донецької області.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження,  або
протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження.