Справа №2-157/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5 липня 2007 р.
Великобурлуцький районний суд Харківської
області в складі головуючого - судді Нестайка Ю.В. з участю: секретаря судового
засідання - Логвінової М.В.

позивача -
ОСОБА_1

відповідача -
ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т.
Великий Бурлук справу за    позовом    ОСОБА_1до
ОСОБА_2про виплату компенсації витрат,
понесених на будівництво будинку та його облаштування,

встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації витрат в
розмірі 5455 грн.,  понесених нею на
будівництво та облаштування будинку,
розташованого по АДРЕСА_1. У ході судового розгляду справи позивач
збільшила розмір позовних вимог до 8828 грн. 50 коп. з урахуванням індексу
інфляції. На обгрунтування позову ОСОБА_1 вказала,  що проживала з відповідачем у фактичних
шлюбних відносинах з 1997 року,  14
квітня 2000 року вони зареєстрували шлюб,
а у липні 2006 року розлучилися. За час спільного проживання з відповідачем
у період з 1997 по 2003 роки ними за спільні кошти був побудований житловий
будинок,  на будівництво якого вона
витратила 5455 грн. особистих коштів,  з
яких 2355 грн. - на купівлю будівельних матеріалів,  3100 грн. - на оплату оздоблювальних робіт.

Відповідач
позов не визнав,  пояснивши,  що будинок був побудований ним за власні
кошти. Будівництво було розпочато у 1993 році,
а у 1999 році будинок був введений в експлуатацію,  до реєстрації шлюбу з позивачкою у 2000 році.
Рішенням Вовчанського районного суду від 2 листопада 2006 року з цих підстав
позивачці було відмовлено у позові в частині вимоги про визнання будинку
спільною сумісною власністю подружжя.

Судом
встановлені такі факти і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з
копією свідоцтва про одруження сторони спору зареєстрували шлюб 14 квітня 2000
року (а.с. 15).

Відповідно
до акту прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом жилого будинку по
АДРЕСА_1 він був введений в експлуатацію 14 червня 1999 року (а.с. 109).

Рішенням
Вовчанського районного суду Харківської області від 2 листопада 2006 року
ОСОБА_1 відмовлено в позові до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю
подружжя жилого будинку,  розташованого
по АДРЕСА_1. При цьому серед інших обставин судом було встановлено,  що ОСОБА_2 будинок побудував сам за власні
кошти (а.с. 18-19).

Позивач
обґрунтовувала свої вимоги з посиланням на ст.ст. 62,  74 Сімейного кодексу України,  який
набрав чинності з 01.01.2004 р.

На час
виникнення правовідносин,  які є
підставою судового позову,  діяв Кодекс
про шлюб та сім'ю України 1969 року.

2

Відповідно
до ст. 22 КпШС
України майно,  нажите подружжям у
шлюбі,  є їх спільною сумісною власністю.

Стягнення
з одного з подружжя на користь іншого грошової компенсації його частки у спільному
майні згідно з ч. 1 ст. 29 КпШС України можливе за умови наявності спільного
майна.

Аналогічні
підстави для присудження грошової компенсації замість частки у праві спільної
сумісної власності на майно передбачені і ст.ст. 62,  71,  74
СК України.

Питання
щодо права власності на будинок особисто відповідача і про недоведеність факту
участі позивачки у будівництві будинку вирішено вказаним вище судовим рішенням
від 02.11.2006 р.

Згідно з
ч.З с 61 ЦПК
України обставини,  встановлені судовим
рішенням у цивільній справі,  що набрало
законної сили,  не доказуються при
розгляді інших справ,  у яких беруть
участь ті самі особи,  або особа,  щодо якої встановлені ці обставини.

За таких
обставин ніяких підстав для задоволення позовних вимог не встановлено і суд дійшов
висновку про необхідність у позові відмовити.

Керуючись
ст.ст. 22,  29 КпШС України,  ст.ст. 62,
71,  74 СК України,  ст.ст. 10,
11,  60,  61, 209, 212-215 ЦПК України,  суд

вирішив:

ОСОБА_1у позові
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання
через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження та подання апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку,  передбаченому ч.4 ст. 295 ЦПК України.