Справа № 2-П-206/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
серпня 2007 року                                                                   смт.
Березнегувате

Березнегуватський
районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Міщенка
Г.В.,  при секретарі Михалюк С. І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Державного казначейства України про відшкодування індексації на невиплачену
заробітну плату,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеним позовом до Державного казначейства
України,  в якому вказала,  що 03 липня 2003 року вона була відсторонена
від займаної посади прокуратурою району у зв'язку з пред'явленням їй
обвинувачення в скоєні злочину. 27 квітня 2004 року вироком Снігурівського
районного суду її було виправдано. 01 липня 2004 року рішенням Березнегуватського
районного суду вона була поновлена на посаді.

Рішенням
Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2005
року,  зміненого рішенням апеліційного
суду Миколаївської області від 13 вересня 2005 року,  з єдиного казначейського рахунку Державного
бюджету України на користь ОСОБА_1 стягнуто 10470 грн. 37 коп. втраченого
заробітку та 842 грн. 87 коп. компенсації за невикористану відпустку (11313
грн. 24 коп.),  моральну шкоду.

Ухвалою
Верховного Суду України від 26 жовтня 2005 року виконання рішення апеляційного
суду зупинено у зв'язку з поданням касаційної скарги Державним казначейством
України. Ухвалою Верховного Суду України від 22 серпня 2006 року касаційна
скарга відхилена,  а рішення апеляційного
суду Миколаївської області залишено без змін.

Позивачка
вказує,  що з липня 2004 року по грудень
2006 року рішення суду не було виконано і розмір присудженого їй втраченого
заробітку не був виплачений Державним казначейством України,  хоча в цій частині рішення суду не оскаржувалось,  касаційна скарга подавалась лише щодо
зменшення розміру стягнення моральної шкоди. У зв'язку з цим їй завдано
шкоди,  яка виразилась у знеціненні
заробітної плати,  яка повинна бути
проіндексована згідно з індексом інфляції відповідно до Закону України „Про
компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх
виплати".

Просить стягнути
з відповідача на її користь 2556 грн. 77 коп. індексації втраченого
заробітку,  55 грн. витрат на юридичну
допомогу,  10 грн. 20 коп. витрат,  пов'язаних з розглядом справи. Крім
того,  просила стягнути з відповідача у
якості сплати податків із втраченого заробітку до Пенсійного Фонду 230 грн. 88
коп.,  до Фонду страхування безробіття 56
грн. 85 коп.,  до Фонду соціального
страхування 114 грн. 28 коп.,  на доходи
фізичних осіб 1690 грн. 48 коп..

Ухвалою суду від
27 червня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача
сум податків на користь державних установ в загальному розмірі 2092 грн. 49
коп.3алишено без розгляду,  у зв'язку з
поданням заяви про це позивачкою.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 просила стягнути з Державного казначейства України на її
користь 2556 грн. 77 коп. індексації втраченого заробітку,  55 грн. витрат на юридичну допомогу,  10 грн. 20 коп. витрат,  пов'язаних з розглядом справи. Вважає,  що відповідно до  ст. 35 Закону України „Про державний бюджет
України на 2006 рік" відповідач зобов'язаний був виплатити їй встановлену до
відшкодування суму у безспірному порядку.

Представник
Державного казначейства України - Грищенко В.В.,  діюча на підставі довіреності,  надіслала до суду письмові заперечення проти
позову,  в яких посилається на те,

що відповідач не допустив жодних порушень прав та
інтересів позивачки,  а тому просить
справу розглянути за відсутності відповідача і в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити (а.с.  53-54).

Прокурор
Березнегуватського району Миколаївської області - старший помічник прокурора
Максімова О.М. ,  діюча на стороні
відповідача з метою захисту інтересів держави,
вважає,  що в задоволенні позову
слід відмовити із-за відсутності вини Державного казначейства України.

Суд,  вислухавши пояснення позивачки,  прокурора,
перевіривши матеріали справи та надані докази,  приходить до слідуючого.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням
апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2005 року з єдиного
казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 стягнуто
10470 грн. 37 коп. втраченого заробітку,
842 грн. 87 коп. компенсації за невикористану відпустку,  4044 грн. витрат на оплату допомоги адвокату
та 25000 грн. моральної шкоди (а.с.
13-14, 15-16). Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту
його проголошення і 03 жовтня 2005 року за заявою позивачки видано виконавчий
лист №2-66,  на підставі якого відкрито
виконавче провадження.

Ухвалою
Верховного Суду України від 26 жовтня 2005 року виконання рішення апеляційного
суду зупинено у зв'язку з поданням 07 жовтня 2005 року касаційної скарги
Державним казначейством України (а.с.
17-18, 19-20).

Ухвалою
Верховного Суду України від 14 серпня 2006 року касаційна скарга Державного
казначейства України відхилена,  а
рішення апеляційного суду Миколаївської області залишено без змін (а.с.  21-22). 23 жовтня 2006 року відділом
примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби виконавче
провадження поновлено і копію постанови направлено сторонам у справі (а.с.  23 ).

Після оформлення
платіжної вимоги №70/2 від 13 грудня 2006 року,
Державним казначейством України 26 грудня 2006 року на рахунок
Департаменту Державної виконавчої служби для подальшої виплати ОСОБА_1 були
перераховані грошові кошти в розмірі 40357 грн. 24 коп..

Згідно  ст.  1
Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати" підприємства,  установи і організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених строків їх виплати,  у тому числі з вини власника або
уповноваженого ним органу (особи).

Таким
чином,  оцінюючи докази в їх
сукупності,  суд приходить до
висновку,  що вина Державного
казначейства України в порушенні строків виплати встановлених рішенням суду до
відшкодування сум - відсутня,  а відтак в
задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі
викладеного вище,  керуючись  ст.
ст. 10,  11, 209, 212,  214-215 ЦПК України,  суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позовної вимоги ОСОБА_1 до Державного казначейства України про відшкодування
індексації на невиплачену заробітну плату - відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  або
в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.