АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№22ц-872 2007 року                         Головуючий по 1-й інстанції
Суддя-доповідач-
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року квітня
місяця „10" дня                                                  м.
Полтава

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в
складі:

Головуючого -
Чічіля В.А.

Суддів - Антонова В.М., Тимчук Л.А.

при секретарі -
Сулимка С. В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду М. Кременчука
Полтавської області від „27"
лютого 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору дарування.

Судова
колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Чічіля В.А., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Крюківського районного суду М. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2007 року в позові
ОСОБА_1 відмовлено.

У
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції
та ухвалити нове, яким розірвати договір дарування від 29 червня 2005 року, укладений
між ним та ОСОБА_2

Посилається
на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводі
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді

2

першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку,
що скаргу слід відхилити.

Відповідно
до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно
ст. ст. 316, 317, 319 ЦК
України, правом власності є право особи на річ /майно/, яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а саме,
власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном
на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які
не суперечать закону.

Відповідно
до ч.1 ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ч.2 ст.
717 ЦК України,
договір, що встановлює обов"язок обдарованого вчинити на користь
дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором
дарування.

Судом
першої інстанції вірно встановлено, що 29
червня 2005 року
позивачем був укладений договір дарування відповідачу 5/8 часток житлового
будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідович, №782773, реєстр №1798 від 29 червня 2005 року. Вказане
домоволодіння належало позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на
спадщину. При складанні договору дарування позивачу /дарувальнику/, згідно пояснень
третьої особи ОСОБА_3, були роз"яснені правові наслідки вчинення даної
дії. Від запропонованого нею укладання договору довічного утримання, спадкового
договору позивач також відмовився.

Встановивши
такі обставини по справі, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що
укладення оспорюваного договору дарування засвідчувало внутрішню волю
дарувальника і було вчинене без будь-якого впливу чи насильства або обману, а
тому в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання договору дарування відмовив.

Доводи,
викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції.

Рішення
суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись
ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308,
314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 27
лютого 2007 року
залишити без змін.

3

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її
проголошення.