Справа №2-195/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007
року

Місцевий
Приморський районний суд м. Одеси в складі: головуючого - судді Загороднюка
В.І,   за участю секретаря Сребняк І. А.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,   ОСОБА_3 «Про усунення перешкод
в володінні та користуванні приватною власністю»,   про усунення перешкод в користуванні
власністю та зобов'язанні знести незаконні прибудови,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася з позовом до відповідачів та просить зобов'язати ОСОБА_2,   ОСОБА_3 не перешкоджати їй в
користуванні,   належною на праві
приватної власності земельною ділянкою,
площею 903 кв.м по АДРЕСА_1,
шляхом знесення за свій рахунок будівель гаражу площею 26.0 кв.м. ,   при цьому вона посилається на те,   що вона є власникомАДРЕСА_1,   на підставі договору купівлі - продажу від
24.02.2005 року,   посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левченко Н.А. Домоволодіня
складається з житлового будинку під літерою «А»,   загальною площею 33.5 кв.м,   житловою 21.1 кв.м та надвірних
господарських споруд - літньої кухні під літерою «Б»,   вбиральні під літерою «В»,   розташованих на земельній ділянці площею 903
кв.м.  Право власності на нерухоме майно
зареєстроване комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 01.03.2005 року,   реєстраційний номер 10038660 номер запису
40549,   в книзі - 272-108.

Рішенням
Одеської міської ради від 29.09.2005 року за № 4515- IV
їй,   ОСОБА_1,   передано у власність земельну ділянку площею
0.0903 га,   розташовану за адресою
АДРЕСА_1. Цільове призначення ( використання) земельної ділянки - для
будівництва і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В відповідності до
чинного законодавства,   вона отримала
Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 296551 від
10.02.2006 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів
на право власності на землю та право постійного користування землею,   договорів оренди землі за № 76.
Вона,   в відповідності до  ст.  91
Земельного Кодексу України,   своєчасно
сплачує земельний податок за всю належну їй земельну ділянку,   площею 903 кв.м.

Відповідно
до чинного законодавства,   вона має
намір побудувати новий житловий будинок і виконати роботи по благоустрою,   належної їй земельної ділянки,   але розташовані на земельній ділянці
гаражі,   користувачами яких є
відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3,   є перешкодою
для початку будівництва,   що порушує її
права,   як власника.

В судовому
засіданні представник позивачки ОСОБА_4 підтримала позов.

Відповідачі
ОСОБА_2,   ОСОБА_3 позов не визнали і
пояснили,   що вони є користувачами
гаражів,   які перейшли до них в якості
спадщини від батька - ОСОБА_5.
Батькові відповідача був наданий дозвіл на тимчасове користування
самовільно зведеним гаражем,   на
підставі рішення виконкому Приморської районної ради депутатів трудящих за №
650 від 03.10.1963 року. АДРЕСА_2,   в якому вони мешкають. Відповідачі є однією
сім'єю,   за спільні кошти регулярно
вносять оплату за користування гаражами,
на рахунки комунальних підприємств,
що обслуговують житловий будинок. 01.07.2003 року відповідачка ОСОБА_3
уклала договір за № 54 з начальником дільниці №9 КП «ДЕЗ «Фонтанський» і
щомісячно вносить оплату в сумі 6 грн.48 коп.,
за гараж,   площею 24 кв.м.

2

Вислухавши
пояснення сторін,   дослідивши матеріали
справи,   суд вважає,   що позовні вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено,   що позивачка ОСОБА_1 є власником
земельної ділянки і АДРЕСА_1 і має право вимагати від відповідачів усунути їй
перешкоди в користуванні власністю,
шляхом знесення самовільно зведених споруд.

Правова
природа договору,   укладеного
відповідачкою ОСОБА_3 за № 54 від 01.07.2003 року і «Підприємством»,   в особі начальника дільниці № 9,   по утриманню і оплаті за самовільно
встановлений гараж,   за адресою
АДРЕСА_2,   це правочин,   вчинений неналежною особою з боку дільниці №
9,   оскільки дільниця структурний
підрозділ КП «ДЄЗ» не є «Підприємством» і яка не мала необхідного обсягу
цивільної дієздатності,   та не
уповноважена на це установчими документами,
довіреністю,   договір не
підписаний належною посадовою особою,
не скріплений печаткою юридичної особи. На наданому суду договорі
неправильно вказане найменування комунального підприємства не КП «ДЄЗ
«Фонтанське» ,   а КП «ДЕЗ
«Фонтанський»,   стоїть підпис начальника
дільниці,   а не директора комунального
підприємства «ДЄЗ «Фонтанське» і трикутна печатка з позначкою «Для
довідок»,   а не кругла печатка
підприємства зареєстрованого зразку. Відповідно до  ст.
215 Цивільного кодексу України,
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину сторонами вимог,   які
встановлені ч.2  ст.  203 Цивільного Кодексу,   а саме «Особа,   яка вчиняє правочин повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності»,   тобто
договір № 54 укладений 01.07.2003 року є недійсний (нікчемний) правочин.
Договір за № 54 ,   як недійсний,   нікчемний правочин,   не породжує прав для користувачів гаражами і
не є підставою,   для визнання за ними
права власності та права користування земельною ділянкою. Як вбачається з
пояснень третьої особи - представника комунального підприємства «Дирекція
Єдиного Замовника «Фонтанське» Прутяна С. К дільниця № 9 - це структурний
підрозділ комунального підприємства,
дільниця не є юридичною особою і немає права на укладання будь - яких
договорів з населенням.  На
території,   що обслуговує комунальне
підприємство можуть розміщуватися тимчасові металево-розбірні гаражі,   виключно для льготних категорій
громадян,   інвалідів війни,   інвалід,
для яких автомобіль є засобом пересування і в визначених Управлінням
архітектури та містобудування місцях. Вказаний договір за № 54,   не зареєстрований в журналах договорів за
2003 рік,   які укладались КП «ДЄЗ
«Фонтанське» та знаходяться на зберіганні в дільниці. Другого екземпляру
договору,   ні в дільниці,   ні в КП «ДЄЗ «Фонтанське» не виявлено. Відповідачі
ОСОБА_2 проводять оплату за прибирання території ,   що прилягає до гаражів,   оскільки вони розташовані поза прибудинковою
територією АДРЕСА_2 дорозі,   але під'зд
до них можливий з боку житлового АДРЕСА_2. Спірні гаражі,   розташовані на приватній земельній ділянці
по АДРЕСА_1,   яка не обслуговується КП
«ДЄЗ»Фонтанське»,   а територіально
відноситься до мікрорайону,   що
обслуговується органом самоорганізації населення мікрорайону і знаходиться у
них на обліку по оплаті комунальних платежів і вивезенню сміття. Спірні
гаражі,   площею 26 кв.м,   примикають один до одного,   мають спільну тильну стіну,   побудовані з каменю черепашника,   облаштовані різнонаправленими металевими
дахами та двома гаражними воротами. Користувачами обох гаражів є сім'я
ОСОБА_2,   що мешкає в квартирі № 8.
Оплата комунальному підприємству проводиться за надані послуги по прибиранню
прилеглої території біля гаражів,   і не
породжує у них прав власності.

Відповідно
до ч.2  ст.  48 Закону України «Про власність»,   власник може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав. Правом власності є право особи на нерухоме майно - земельну
ділянку і домоволодіння,   яке вона
здійснює,   відповідно до закону за своєю
волею,   незалежно від волі інших осіб.
Право приватної власності позивачки ОСОБА_1 на домоволодіння
і земельну ділянку набуто в порядку визначеному законом.  Право власності є непорушним.

3

Власник,   який має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою особою,
може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій,   які можуть порушити його право,   або з вимогою про вчинення певних дій для
запобіганню такому порушенню.

Керуючись  ст.  41
Конституції України,    ст.  ст. 4,
48 Закону України «Про власність»; 15,
16,   203,   215,
316,   317,  319,
321,   373,  375,
386 Цивільного Кодексу України;
ст.  91 Земельного Кодексу
України;  ст.  ст. 213-215 Цивільно - процесуального Кодексу
України,   суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Зобов'язати
ОСОБА_2,   ОСОБА_3 не перешкоджати
ОСОБА_1 в користуванні,   належною на
праві приватної власності земельною ділянкою,
площею 903 кв.м по АДРЕСА_1,
шляхом знесення за свій рахунок будівель гаражу площею 26.0 кв.м.

Рішення
суду може бути оскаржене в апеляційному порядку,   про що подається відповідна заява.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в термін десяти днів з
дня проголошення рішення,   без подання
попередньої заяви про оскарження.