Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18
червня 2007 року                                                                             м.  Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді
Горейко М. Д.

секретаря                              Вербовської Н.В.

з участю
позивачки ОСОБА_1,  адвоката на стороні
позивачки ОСОБА_3,  представника
відповідачів по довіреностях №-4-07/331 від 02.02.2007 року та
№-4.3-22/637-1694 від 09.03.2007 року Маланюк О.В.,  розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Головного
управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області,  Державного казначейства України про
відшкодування майнової шкоди в розмірі 149200 грн.,

встановив:

ОСОБА_1звернулась
в суд з позовом до Головного управління Державного казначейства України в
Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди в розмірі 149200
грн.

Ухвалою
суду від 24.11.2006 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено
Державне казначейство України.

В
судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги по мотивах,  викладених в позовній заяві. Просила винести
рішення про задоволення позовних вимог.

Представник
відповідачів в судовому засіданні не визнала позовних вимог,  посилаючись на відсутність закону,  який би регулював відшкодування шкоди,  завданої майну фізичної особи,  яка потерпіла від злочину. Законом України
«Про державний бюджет України на 2007 рік» не передбачено асигнувань на
відшкодування такої шкоди,  а відповідно
рахунки,  з яких би здійснювалось таке
відшкодування в Державному казначействі України відсутні. Що стосується
посилань позивачки на ч.7  ст.  23 Закону України «Про міліцію»,  то в ній чітко значиться про відшкодування за
рахунок коштів відповідного бюджету,  а
не Державного. Тому просила відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши письмові
докази,  суд дійшов висновку,  що в задоволенні позовних вимог слід
відмовити з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено,  що
Постановою  ст.  слідчого СВ Івано-Франківського MB від
06.12.2004 року (а.с. 9) порушено кримінальну справу по факту відкритого
викрадення майна ОСОБА_1,  вчиненого
групою осіб,  поєднаного з проникненням в
житло,  вчиненого в особливо великих
розмірах,  за ознаками злочину,  передбаченого
ст.  186 ч.5 КК України.
Постановою від 03.08.2005 року слідство по наведеній кримінальній справі
зупинено до встановлення осіб,  які
вчинили злочин. Згідно повідомлення слідчого СУ УМВС України від 13.10.2006
року за №- 8/7062 (а.с. 8) на даний час по кримінальній справі,  де ОСОБА_1. визнана потерпілою та цивільним
позивачем на суму 149200 грн.,
осіб,  які вчинили злочин не
встановлено,  по кримінальній справі
проводиться досудове слідство та вживаються заходи,  направлені на розкриття даного злочину.

У відповідності до ч.7  ст.  23 Закону України «Про
міліцію» збитки,  завдані майну
працівника міліції чи його близьким родичам у зв'язку з виконанням ним
службових обов'язків,  компенсуються у
встановленому законом порядку в повному обсязі і за рахунок коштів відповідного
бюджету.

Судом
досліджено довідку Міністерства внутрішніх справ України №-99 від 14.07.2006
року (а.с. 7),  представлену
позивачкою,  з якої вбачається,  що ОСОБА_2
(чоловік позивачки) проходить службу у Міністерстві внутрішніх справ
України на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах
Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ.

Однак,  суд таку довідку розцінює як неналежний доказ
підтвердження тієї обставини,  що саме у
зв'язку з виконанням ОСОБА_2  службових
обов'язків були завдані збитки майну його дружини - позивачки.

Інших
доказів,  які б підтверджували заявлені
вимоги позивачкою не представлено.

А
відповідно до  ст.  60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Також
суд звертає увагу й на те,  що чинним
законодавством не визначено з якого саме відповідного бюджету повинні
компенсуватися збитки завдані майну працівника міліції у зв'язку з виконанням
ним службових обов'язків.

Відповідно
до ч.2  ст.  1177 Цивільного Кодексу України,  на яку посилається позивачка,  умови та порядок відшкодування майнової
шкоди,  завданої майну фізичної
особи,  яка потерпіла від злочину,  встановлюється законом.  На сьогодні такий закон не прийнятий.

З огляду
на викладене,  суд дійшов висновку,  що позивачці слід відмовити в задоволенні
позовних вимог.

На
підставі наведеного,  відповідно до
ч.2  ст.
1177 ЦК України,  ч.7
ст.  23 Закону України «Про
міліцію»,   ст.   ст.
З,  10,  60 ЦПК України,  керуючись
ст.  ст.  213-215 ЦПК України,  суд,  -

вирішив:

Відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_1до Головного управління Державного казначейства
України в Івано-Франківській області,
Державного казначейства України про відшкодування майнової шкоди в розмірі
149200 грн.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. В разі подачі заяви про апеляційне оскарження
рішення суду,  але апеляційна скарга не
була подана в строк,  рішення набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду області може бути
подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подається через
Івано-Франківській міський суд до апеляційного суду Івано-Франківської області.