Справа №22-5850
інстанції Коваль М. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

21 листопада   2007 року                    Колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного
суду міста Києва в складі:

Головуючого                               ОСОБА_3

Суддів                                           Столбун
В.І.,  Желепи О.В.

при
секретарі                                Гайдай І.

Розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ЗАТ
«АІСЕ Україна» на рішення Шевченківського районного суду м.   Києва від 19 квітня 2007 р. в справі за
позовом ОСОБА_2 до ЗАТ «АІСЕ Україна» про відшкодування середнього заробітку за
час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді ОСОБА_3  ,  перевіривши матеріали справи,  обговоривши доводи апеляційних скарг,  колегія суддів,  -

встановила:

18 січня
2007 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення
3674, 72 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11
листопада 2006 р. по 15 грудня 2006 р. та моральної шкоди у розмірі 2500 грн.

Свої
позовні вимоги обґрунтовувала тим.   що
вона працювала у відповідача продавцем-консультантом за строковим трудовим
договором з 28 січня 2006 р. по 11 листопада 2006 р. 11 листопада 2006 р. нею
було подано заяву про звільнення,  в якій
вона просила трудову книжку переслати їй поштою,  оскільки місце роботи її було в м.   Донецьку,
а місце проживання у м.   Ждановка
Донецької області. Однак,  трудова книжка
нею була отримана лише 15 грудня 2006 р. і в зв'язку з чим вона позбавлена була
можливості вчасно трудовлаштуватись,  а
на утриманні має двох неповнолітніх дітей,
яких сама виховує. Тому і просила відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.   Києва
від 19 квітня 2007 р. позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто
з ЗАТ «АІСЕ Україна» на користь Новикової Л.В. 2493, 56 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та 500 грн. моральної шкоди.

В решті позовних
вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі представник ЗАТ «АІСЕ Україна» просив рішення суду скасувати
та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог,  посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість,  порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи та невідповідність висновків
обставинам справи. Крім того,  представник
відповідача зазначав,  що дату отримання
заяви про пересилку трудової книжки позивачці поштою слід вважати з дня
отримання її заяви,  головним
підприємством,  яке знаходиться у м.   Києві.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,  перевіривши законність і обґрунтованість
ухваленого в цій частині рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Згідно  ст.  47
КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Задовольняючи позовні вимоги в зазначеному
розмірі,  суд виходив з їх доведеності.
Таких   висновків   суд дійшов з дотриманням вимог      процесуального законодавства щодо
всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи,  прав та обов'язків сторін в даних
правовідносинах,  належної правової
оцінки зібраних в справі доказів та вищезазначених вимог  ст.  47
КЗпП України.

Як
вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом першої інстанції
позивачка працювала у відповідача продавцем-консультантом за строковим трудовим
договором з 28 січня 2006 р. по 11 листопада 2006 р. При подачі заяви про
звільнення (а.с. 32) від 11 листопада 2006 р. позивачка просила відправити
трудову книжку їй поштою

Між
тим,  відповідач в порушення вимог
трудового законодавства та Інструкції про порядок ведення трудових книжок
працівників вчасно не відправив на адресу позивачки трудову книжку в зв'язку з
її звільненням з роботи,  чим позбавив її
можливості трудовлаштуватись.

Суд
першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини
спору,  дав належну оцінку зібраним по
справі доказам і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного
висновку про те,  що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню. В зв'язку з чим ухвалив рішення про
стягнення з відповідача на користь позивачки 2493, 56 грн. середнього заробітку
за час вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою видачі трудової книжки.

Зваживши
на наведене,  та враховуючи характер
завданих моральних страждань і первісні вимоги позивачки щодо розміру моральної
шкоди,  судова колегія вважає ,  що розмір моральної шкоди судом першої
інстанції визначений у 500 грн.,
правильно.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги є не
суттєвими,  висновків суду не
спростовують,  на їх правильність не
впливають і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення цієї справи.

Оскільки
рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального
закону,  то підстав до його скасування та
задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  308,  313,
314,  315,  317, 319 ЦПК України,  колегія Суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - представника ЗАТ «АІСЕ Україна» відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 19 квітня 2007 р. залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.