Справа №2-734/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

02 жовтня 2007р.

Суворовський районний суд
м. Одеси у складі:

головуючого судді     - Кисельова В.К.

при
секретарі                   - Голованець
Н.Б.

за  участю  представника               виконавчого   комітету
Одеської  міської  ради  -

Асташенкової О. І.,

представника Суворовської
районної адміністрації - Козловської-Дєгтяренко В.В.

третьої особи - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Одеської міської Ради
до ОСОБА_3, ОСОБА_2

про знесення самочинного
збудованих об'єктів, -

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська Рада
звернулась з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованих
об'єктів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно листа Суворовської
районної адміністрації Одеської міської Ради № 27-а 1481 від 07.08.2006р.,
Одеській міській Раді стало відомо про здійснення відповідачами самочинного
будівництва прибудови та будівництва гаражу за адресою АДРЕСА_1. Позивач
стверджує, що відповідачі збільшили прибудову до червоної лінії кв. 1 у будинку
АДРЕСА_1 відступив на проїзну частину приблизно на 1.0 м. та збудували гараж,
який також виходить за червону лінію забудови. Відповідачі були притягнуті до
адміністративної відповідальності, однак самовільного будівництва не припинили.

Одеська міська Рада
відповідно до рішення Одеської обласної Ради народних депутатів УРСР від
25.11.1991р., п. 34 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в
Україні", ст. 12 Земельного Кодексу України виступає від імені
територіальної громади як власник земельних ділянок, що знаходяться у межах
міста.

Позивач вважає, що
самовільне будівництво було здійснено відповідачами в порушення ст. 5, 12
Закону України „Про основи містобудування", ст. 9 Закону України „Про
архітектурну діяльність", „Положення про порядок реконструкції,
вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі"
тобто без надання права постійного користування земельною ділянкою, укладення
договори оренди, отримання державного акту на права користування земельною
ділянкою, а також без погодженої проектної документації, отримання дозволу на
початок будівельних робіт та ін.

На підставі викладеного,
позивач просить зобов'язати відповідачів звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку шляхом знесення самочинно збудованої прибудови та гаражу.

В судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги підтримав, та пояснив, що відповідачам не
надавалась земельна ділянка у постійне користування та вони самочинно, тобто
без єдиного дозвільного документу прибудували гараж та прибудову.

Відповідачі позовні вимоги
не визнали та пояснили, що дійсно будівництво велось без належних дозволів та
проекту, однак споруджені об'єкті не порушають права інших осіб.

Представники управління
архітектури та містобудування Одеської міської Ради, Суворовської районної
адміністрації Одеської міської Ради підтримали позовні вимоги.

2

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_1. підтримав позовні вимоги та пояснив, що дії
відповідачів порушують його права.

Представники органу опіки
та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради в
судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним
чином.

Третя особа - ОСОБА_5. в
судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся через
відповідачів. В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3. пояснила, що ОСОБА_5.
з нею більше не проживає.

Вислухавши пояснення
сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню на підставі фактів встановлених в судовому засіданні.

Судом встановлено, що
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2 належить у рівних частках 27/50 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право власності від 13 серпня 2003р.

Відповідачі самовільно
провели реконструкцію прибудови „а-1" до своєї частині домоволодіння
АДРЕСА_1  шляхом збільшення її житлової
площі. Вищевказаний факт підтверджується поясненнями сторін, відсутністю документів
про надання дозволу на проведення будівельних робіт, документів на право
користування земельною ділянкою на ін..

Суд вважає, що
реконструкція прибудови „а-1" було зроблено відповідачами в порушення ст.
5, 12 Закону України „Про основи містобудування", ст.ст. 12, 40, 118,
125-126 Земельного Кодексу України тобто без надання права постійного
користування, укладення договору оренди, отримання державного акту на права
користування земельною ділянкою, а також без необхідної дозвільної
документації.

Так, відповідно до ст. 12
Земельного Кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження
землями територіальних громад.

Статтею 125 Земельного
Кодексу України встановлено, право власності та право постійного користування
на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем
документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної
ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.
Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Крім того, ст. 126 Земельного
Кодексу України передбачено, право власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди
землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо
це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідачі не надали суду
жодного документу, який посвідчує їх право на користування земельною ділянкою,
а також дозволу на будівництво прибудови до будинку АДРЕСА_1

Таким чином, суд вважає, що
в зв'язку з тим, що відповідачі самовільно зайняли земельну ділянку, а також
самовільно збудували прибудову, вони звільнити земельну ділянку та знести за
свій рахунок прибудову.

3

Необхідно також відзначити,
що згідно розпорядження Ленінської районної адміністрації виконавчого комітету
Одеської міської Ради № 613 від 25.06.2003р. було залишено у користуванні
ОСОБА_3. у домоволодінні АДРЕСА_1 прибудову розміром 4,55x3,30 м.; сарай
розміром 4,20x5,40 м. та сарай розміром 2,70x4,20. Судом встановлено, що саме
сарай розміром 4,20x5,40 позначений на технічному плані під літ. „М" є
об'єктом спору по справі, тобто визначений позивачем як самочинно збудований гараж.
Таким чином, суд вважає, що оскільки підпорядкованим органом позивача була
залишену у користуванні відповідачів вищевказана споруда, то вона на вважається
самочинною, у зв'язку з чим, у частині позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ч. 4 ст. 376 ЦК
України, ст.ст. 12, 40, 118, 125-126 Земельного Кодексу
України, суд, - ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

1.
Позов Одеської
міської ради - задовольнити частково.

2.
Зобов'язати
ОСОБА_3, ОСОБА_2 знести за свій рахунок самовільно споруджену на земельній
ділянці по АДРЕСА_1 прибудову, позначеною на технічному платні під літ.
„а-1" та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться під
прибудовою літ. „а-1".

3.
У задоволенні
позовних вимог Одеської міської Ради про знесення прибудови, яка позначена на
технічному плані під літ. „М", що розташована на території домоволодіння
по АДРЕСА_1 - відмовити.

4.
Стягнути з
ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Одеської міської Ради витрати за
інформаційно-технічне забезпечення процесу у розмірі 7 гривень 50 копійок.

5.
Стягнути з
ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь держави державне мито у розмірі 8 гривень 50
копійок.

Рішення суду може бути
оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м.
Одеси шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження рішення суду і поданням після цього протягом двадцяти
днів апеляційної скарги, або в порядку п. 4 ст. 295 ЦПК України.