Справа №33ц- 868кс/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Лисенка П.П., Данилової
О.О., Кутової Т.З.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом

ОСОБА_1 до ВАТ
"Червона Зірка", відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в М.Кіровограді /далі Фонд/ про відшкодування шкоди внаслідок нещасного
випадку на виробництві за касаційною скаргою ВАТ "Червона Зірка" на
рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2005 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ВАТ «Червона зірка» про відшкодування
шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Позивач
зазначав, що 3 лютого 1984 року під час виробничої практики на заводі «Червона
Зірка» стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму ока та за
висновком МСЕК від 5 березня 1994 року йому встановлено третю групу
інвалідності безстроково з втратою 50% працездатності. Але відповідач, маючи
обов'язок щодо відшкодування завданої шкоди, безпідставно визначив ступінь його
вини у випадку, невірно визначив розмір щомісячного відшкодування втрати
частини заробітної плати, не корегував його відповідно до підвищення тарифних
ставок та індексу інфляції, а також не виплатив йому одноразове відшкодування.
У квітні 2001 року відповідачем передано особисту справу до Фонду, який
продовжує виплати на підставі невірного розрахунку підприємства.

Посилаючись
на порушення права на відшкодування шкоди з вини відповідача, ОСОБА_1. просив
скасувати наказ про зменшення розміру відшкодування з урахуванням його вини,
стягнути 7197 грн.84 коп. недоотриманого відшкодування втраченого заробітку з
квітня 1994 року по 1 квітня 2001 року, 16291 грн. одноразової допомоги, 2250
грн. моральної шкоди, а також зобов'язати ВАТ надати довідку про розмір
втраченого заробітку -325 грн.82 коп., а Фонд - продовжувати виплати та
здійснювати перерахунки на підставі цього розміру.

Рішенням
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2006 року, залишеного
без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2006
року, позов задоволено частково. На користь ОСОБА_1, стягнуто 6772 грн.
відшкодування втраченого заробітку, 16291 грн. одноразової допомоги. На ВАТ
покладено обов'язок видати довідку про втрачений заробіток позивача в розмірі
325 грн.82 коп., а Фонд - проводити розрахунки з цього розміру.

В
касаційній скарзі ВАТ "Червона зірка", не погодившись з застосуванням
судами норм    матеріального    права
щодо    позовної    давності
та    визначення    розміру

відшкодування,
просив рішення судів скасувати та ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Колегія
вважає, що підстави для перегляду оскаржених судових рішень відсутні, виходячи
з наступного.

Частково
задовольняючи позов ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з того, що після
встановлення потерпілому стійкої втрати працездатності у березні 1994 року
підприємство в порушення вимог п.10, 28 Правил відшкодування власником
підприємства, установи організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених Постановою КМУ №472 від 23.06.93року та інших
нормативних актів, безпідставно зменшило розмір відшкодування з урахуванням
вини потерпілого, не проводило корегування цього розміру відповідно до
підвищення тарифних ставок та індексації доходів, а також не сплатило
одноразову допомогу. Передбачені законом відшкодування позивач своєчасно не
отримав з вини власника.

За таких
обставин суд, взявши за основу розрахунки позивача, які відповідач в судовому
засіданні не оспорював, дійшов висновку, що за період з квітня 1994 року по
квітень 2001 року ВАТ не сплатило позивачу 7197 грн.84 коп. втраченого
заробітку та 16291 грн. одноразової допомоги, а розмір втраченої частини
заробітку станом на 1 квітня 2001 року складає 325 грн.82 коп.

З такими
висновками суду першої інстанції та застосування ним норм матеріального права
погодився і суд апеляційної інстанції.

Наведені
у касаційній скарзі доводи щодо пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду по
деяким вимогам, а також обмеження трирічним строком перерахунку щомісячного
відшкодування, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції
в цій частині. Заперечуючи правильне застосування матеріальних норм при
проведенні розрахунку заборгованості за 1994-2001 роки, відповідач інший
розрахунок суду не надав.

Відповідно
до вимог ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги
перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або /та/ вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки
з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне
застосування судом норм матеріального чи порушення судом норм процесуального
права, відсутні і передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення, колегія вважає за необхідне відхилити касаційну
скаргу.

Керуючись
ст. ст. 332, 336
ЦПК України та Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про
судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних
справ" від 22 лютого 2007 року, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну  скаргу
ВАТ  "Червона
Зірка"  відхилити,  а
рішення  Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 17 лютого 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 15 червня 2006 року залишити без зміни.  Ухвала оскарженню не підлягає.