Справа №2-10/07
РІШЕННЯ

Іменем  України

25    вересня
2007    року                        Інгулецький    районний
суд    м. Кривого    Рогу

Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
судді Макарової Т.Ю.

при
секретарі                                                                 Даниловій
Ю.О.

за
участю представників відповідача ОСОБА_1. - ОСОБА_2,  ОСОБА_3.
; представника відповідача приватного нотаріуса ОСОБА_4. - ОСОБА_5. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за
позовом

ОСОБА_6до
ОСОБА_1та приватного нотаріуса ОСОБА_4,
третіх осіб на стороні відповідачів - ОСОБА_7,  Комунального підприємства «Криворізьке бюро
технічної інвентаризації» /далі КП «Криворізьке БТІ»/

Про визнання
спадкового договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_6. звернулася до суду з вищезазначеним позовом,  та просить визнати недійсним спадковий
договір,  який був укладений 5 червня
2004 року між ОСОБА_8/дідом позивачки/ та відповідачкою - ОСОБА_1,  та який був нотаріально посвідчений
співвідповідачем - приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального
округу Дніпропетровської області ОСОБА_4.,
про що зроблено відповідний запис про реєстрацію вказаного спадкового
договору у реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 5255.

Відповідно
до вищезазначеного спадкового договору відчужувач - ОСОБА_8,  після смерті передає у власність ОСОБА_1.
належну йому на праві приватної власності двокімнатну квартиру,  розташовану за адресою: АДРЕСА_1,  з умови виконання набувачем майна - ОСОБА_1.
обов, язків,  передбачених п.7
договору,  включаючи забезпечення житом,  харчуванням,
лікувальними засобами тощо.

Первинно
позивачка,  посилаючись на  ст. 225 ЦК
України просила визнати вищезазначений спадковий договір недійсним з
підстав вад волі відчужувача,
зазначаючи,  що її дід з боку
батька - ОСОБА_8. у момент вчинення договору,
внаслідок тяжкої хвороби,  не
усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. При цьому в судовому
засіданні позивачка пояснювала,  що
26.05.2004 року ОСОБА_8. оформив на неї заповіт на все своє майно,  під умовою пожиттевого проживання в
квартирі,  яку він заповів позивачці за
адресою: АДРЕСА_1,  відповідачки -
ОСОБА_1. ОСОБА_8. страждав на онкологічне захворювання,  вживав сильні ліки,  тому на початку червня 2004 року він різко
втратив розум,  не впізнавав
близьких,  що і свідчить про те,  що він не міг усвідомлювати своїх дій та
керувати ними. Позивачка зазначила,  що
її батько - помер,  вона є єдиною онукою
ОСОБА_8.,  на користь якої 26.05.2004
року він склав заповіт,  а тому його
квартира АДРЕСА_1 повинна належати саме їй.

В ході судового розгляду
позивачка змінила та доповнила свої позовні вимоги. Вважає,  що приватний нотаріус Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4. при посвідченні спірного договору перевищила
надані їй законом повноваження,  так як
приватні нотаріуси згідно зі  ст. 36
Закону України «Про нотаріат» не мають права посвідчувати спадкові
договори,  а також накладати та знімати
заборону на відчуження квартири; це право надано тільки державним
нотаріусам.  . Крім того,  позивачка вважає вчинений між ОСОБА_8. та
ОСОБА_1. спадковий договір недійсним,
оскільки він по суті є договором довічного утримання,  а тому повинен був бути посвідчений у порядку
передбаченому для посвідчення договорів довічного утримання/ догляду/,  тобто тільки державним,  а не приватним нотаріусом. ,  що також тягне недійсність договору.

Крім
того,  згідно приписів  ст.  55
вищезазначеного Закону,  посвідчення
договорів про відчуження квартири здійснюється державним нотаріусом за місцем
знаходження майна /а спірне майно - квартира,
знаходилося в іншому районі міста. В зв, язку з тим,  що приватні нотаріуси,  на думку позивачки,  не мають повноважень на посвідчення договорів
довічного утримання,  спірний договір є
нікчемним з моменту його посвідчення. Позивачка просить визнати спірний спадковий
договір недійсним,  та зобов.язати КП
«Криворізьке БТІ» анулювати реєстрацію вищезазначеного спадкового договору.

Відповідачка
ОСОБА_1. позовні
вимоги не визнала,  та в судовому
засіданні пояснила,  що вона є двоюрідною
сестрою ОСОБА_8.,  який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. З жовтня 2003 року вона почала його доглядати: спочатку
відвідувала його в лікарні,  а потім
приблизно з квітня 2004 року,  доглядала
його у нього дома до самої його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року. 26.05.2004 року на
квартирі ОСОБА_8. за його бажанням приватний нотаріус ОСОБА_4 посвідчила його
заповіт на користь онуки - ОСОБА_6. Після цього ОСОБА_6. перестала відвідувати
діда,  не дзвонила йому. Вона ж була весь
цей час рядом з важко хворою людиною,
доглядала його,  а тому за
ініціативою ОСОБА_8. вона запросила того ж нотаріуса ОСОБА_4,  яка і запропонувала ОСОБА_8. оформити
спадковий договір. При цьому ОСОБА_8.,
незважаючи на свою тяжку онкологічну хворобу,  був у розумі,
все розумів,  виявив свою волю
стосовно розпорядження своєю квартирою на її користь.

Представники
відповідачки ОСОБА_1. за довіреністю проти позову заперечують. Вважають,  що спадковий договір є таким по суті,  є дійсним,
так як ОСОБА_8. у момент його вчинення був дієздатним,  психічно нормальним,  усе усвідомлював. Вважають,  що приватний нотаріус мав право на
посвідчення такого договору,  так як
прямої заборони Закон України «Про нотаріат» не містить,  а Указом Президента України від 23.08.1998
року права приватних нотаріусів розширено,
і вони мають право вчиняти такі ж нотаріальні дії,  як і державні нотаріуси,  за винятком видачі свідоцтва на спадщину та
вжиття заходів до охорони спадкового майна.

Відповідач
- приватний нотаріус ОСОБА_4. та її представник проти позову заперечують. Суду
пояснили,  що 5.06. 2004 року до
приватного нотаріуса ОСОБА_4. звернулися ОСОБА_8. (відчужувач) та ОСОБА_1. (набувач) за
вчиненням нотаріальної дії,  а саме -
нотаріальним посвідченням спадкового договору,
за умовами якого у випадку смерті Відчужувача до Набувача переходить
право власності на квартиру АДРЕСА_1,  а
на Набувача покладаються певні обов.язки стосовно догляду та забезпечення
Відчужувача всім необхідним.  Перевіривши
правоустановчі документи,  що
підтверджують право власності на відчужуване майно,  впевнившись у повній дієздатності
сторін,  приватний нотаріус дійшла до
висновку про можливість укладання спадкового договору між сторонами.. В той
самий день,  5.06.2004 року між ОСОБА_8.
та ОСОБА_1.,  було укладено спадковий
договір,  який було посвідчено нотаріусом
за реєстраційним № 5255 і підписано сторонами у її присутності. Сторони
підтвердили,  що усвідомлювали значення
своїх дій,  не помилялись щодо обставин
здійснюваного правочину,  який є
виявленням їх справжньої волі і не вчинений під впливом тяжких обставин. Того ж
дня згідно з чинним законодавством та умовами договору приватним нотаріусом
було накладено заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1,  як того вимагає закон. Представник
відповідача також зазначив,  що вимагаючи
визнання недійсним спірного спадкового договору,  позивачка посилається на положення Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,  затвердженої Наказом Мін'юсту від 18.06.1994
році № 18/5,  зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 7.07.1994 року за №152/361,  однак на момент вчинення оспорюваної
нотаріальної дії цей нормативний акт втратив чинність у зв'язку із виданням
Наказу Мін'юсту від 3.03.2004 року № 20/5,
який скасував попередню і затвердив нову редакцію Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,
зареєстровану в Міністерстві юстиції України 3.03.2004 року за №
283/8882,  згідно приписам якої приватні
нотаріуси вправі вчиняти ті ж самі нотаріальні дії,  що й державні нотаріуси,  за винятком дій перелічених у п.3
Інструкції,  а саме:   1 )видачі свідоцтва про право на спадщину;

2)        видачі свідоцтва про право
власності на частку в спільному майні подружжя у разі

смерті одного з подружжя;

3)      ужиття заходів до охорони спадкового
майна;

4)видачі
свідоцтва виконавцю заповіту в разі,
якщо заповідач не призначив виконавця заповіту або якщо виконавець
відмовився від виконання заповіту чи був усунений від його виконання.

Представник
відповідача вважає також,  що така
підстава визнання недійсності договору,
як відсутність у приватного нотаріуса повноважень накладати заборону на
відчуження необгрунтована,  так як
згідно  ст.  ст.
215-236 ЦК України,  навіть неправомірне накладання заборони на
відчуження не може тягнути за собою недійсність правочину. Необгрунтоване і
посилання позивачки на те,  що приватний
нотаріус повинна була відмовити у вчиненні нотаріальної дії -посвідченні
спадкового договору,  так як згідно  ст. 49 Закону України "Про
нотаріат" нотаріус повинен відмовити у вчиненні нотаріальної дії тільки:
1) якщо вчинення такої дії суперечить законові; 2) якщо дії підлягають вчиненню
іншим нотаріусом чи іншою посадовою особою; 3) з проханням про вчинення
нотаріальної дії звернулась недієздатна особа або представник,  який не має необхідних повноважень; 4) угода,  що укладається від імені юридичної особи,  суперечить цілям,  вказаним в її статуті чи положенні.
Вищезазначені підстави були відсутні,  а
тому діюче законодавство не забороняло приватному нотаріусу посвідчувати
спадковий договір. Неправомірне посилання позивачки і на те,  що приватний нотаріус посвідчила спадковий
договір не за місцем знаходження відчужуваного нерухомого майна,  всупереч
ст.  55 Закону України "Про
нотаріат"/ у іншому районі міста/,
так як  ст.  25 цього ж Закону,  встановлює,
що в містах,  що мають районний
поділ,  округом (територією) діяльності
приватного нотаріуса є територія відповідного міста. Просять в задоволенні
позову відмовити.

Третя
особа ОСОБА_7. проти позову заперечує,
суду пояснив,  що 8.12.2005 року
згідно договору купівлі-продажу посвідченому приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу Волошко О.М.
та зареєстрованому в реєстрі за № 3051,
від купив двокімнатну квартиру загальною площею 46, 5 кв.м. ,  житловою - 32, 7 кв.м.  за адресою : АДРЕСА_1 у ОСОБА_1. На момент
укладання угоди спірна квартира під забороною не була,  наявність заборони перевірялась у реєстрі
нотаріусом,  а про те,  що з приводу квартири є спір в суді,  та що хтось ще претендує на цю квартиру ОСОБА_1. йому не
повідомляла. Своє право власності на квартиру він зареєстрував в КП
«Криворізьке БТІ». На цей час в суді перебуває справа за позовом ОСОБА_6. до
нього,  а також до ОСОБА_1. про визнання
цього договору купівлі-продажу недійсним,
провадження по якій зупинено до розгляду цієї справи. Він повністю
підтримує відповідачів і вважає,  що для
визнання спірного спадкового договору недійсним немає жодних підстав.

Представник
3-ї особи КП «Криворізьке БТІ» в судове засідання не з.явився ,  про день і час розгляду справи був
повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку,  надав суду заяву,  в якій просить розглянути справу у
відсутності їх представника,
покладаються на розсуд

суду.

Свідок
ОСОБА_9.- бабуся позивачки суду показала,
що ОСОБА_8. хворів на онкологічне захворювання - рак легенів. Він
звертався до неї,  щоб вона його
доглядала,  але вона не мала
можливості,  так як працювала. З травня
2004 року по день смерті ОСОБА_8. доглядала його двоюрідна сестра - ОСОБА_1. Наприкінці
травня 2004 року. ОСОБА_1. сама привезла нотаріуса до ОСОБА_8.,  викликала її,
її дочку та онуку,  і ОСОБА_8.
склав заповіт на користь онуки - ОСОБА_6. під умовою пожиттєвого проживання в
його квартирі відповідачки ОСОБА_1. Після цього вони навіщали ОСОБА_8.,  він став хворіти ще сильніше,  дуже заслаб,
не вставав,  в нього були провали
в пам, яті.

Свідок
ОСОБА_10.- мати позивачки,  дала суду
покази,  аналогічні показам свідка
ОСОБА_9. Уточнила також,  що вона
невістка ОСОБА_8. До дня смерті ОСОБА_8. вони приходили до нього. Про те,  що ОСОБА_8 переробив заповіт,  вони не знали. В останні дні самопочуття її
свекра різко погіршало,  він нічого не
розумів,  не впізнавав їх. Вважає,  що ОСОБА_1
скористалася його безпорадним станом з корисливих спонукань,  та переробила заповіт на свою користь,  залишила єдину онуку без спадщини.

Свідок
ОСОБА_11. суду пояснила,  що вона колишня
дружина ОСОБА_8. Після їх розлучення ОСОБА_8 важко захворів. Вона його
відвідувала в лікарні,  з січня по
квітень 2004 року ОСОБА_8. жив у неї. В квітні 2004 року він пішов до себе на
квартиру,  а з травня 2004 року його
стала доглядати ОСОБА_1.
Але ОСОБА_8 постійно до неї дзвонив та скаржився на ОСОБА_1. Фізичне здоров,
я у ОСОБА_8 було дуже погане,  але він
все розумів,  впізнавав її,  відповідав на її запитання адекватно. На
обліку у психіатра або невропатолога ОСОБА_8. ніколи не перебував.

Свідки ОСОБА_12.,
ОСОБА_13.,
ОСОБА_14. суду показали,  що добре
знали ОСОБА_8.,  його онука -ОСОБА_6.
часто до нього приходила,  в них були
дуже гарні стосунки. їм також відомо,  що
ОСОБА_8. останнім часом перед смертю важко хворів,  і приблизно з травня 2004 року його стала
доглядати ОСОБА_1. ОСОБА_8.
все розумів,  був нормальним.  їм також було відомо,  що ОСОБА_8. склав заповіт на онуку - ОСОБА_6.

Свідок
ОСОБА_15. суду показала,  що за хворим
ОСОБА_8. здійснювала догляд ОСОБА_1. Вона привозила ОСОБА_1 фрукти,  овочі з дачі,
так як той нема було коли їх збирати. ОСОБА_1 доглядала хворого на
онкологічне захворювання,  була з
ним,  постійно і ночувала в тій квартирі.
їй також відомо,  що первісно ОСОБА_8
склав заповіт на онуку,  але в зв, язку з
тим,  що після цього та перестала до
нього заходити не дзвонила,  він обурився
та заповіт переробив на ОСОБА_1.,  яка
його дійсно доглядала. ОСОБА_8 був у розумі,
розмовляв.

Свідок
ОСОБА_16. суду показала,  що вона,  як соцпрацівник від Територіального центру
ходила до ОСОБА_8.,  прибирала в нього. З
кінця травня 2004 року догляд за ОСОБА_8им здійснювала ОСОБА_1. Незадовго до
смерті ОСОБА_8. розповів їй,  що в нього
є онука,  на яку він зробив заповіт.

Вислухав
сторони,  їх представників,  свідків,
вивчив матеріали справи,  в
судовому засіданні встановлено наступні обставини.

Так,  в судовому засіданні встановлено,  та не оспорюється сторонами,  що позивачка ОСОБА_6. є рідною онукою
ОСОБА_8.,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року
/а.с.  10, 22, 6,  т.1/; що ОСОБА_8. до дня смерті на праві
приватної власності на підставі договору купівлі-продажу ,  посвідченого 5-ю Криворізькою державною
нотаріальною конторою 28.10.1992 року належала двокімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_1.; встановлено,  що ОСОБА_8.
важко хворів на онкологічну хворобу - рак легенів. Встановлено,  також що з травня 2004 року і по день смерті
-ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8. доглядала відповідачка ОСОБА_1.,  цю обставину підтвердили в судовому засіданні
свідки ОСОБА_15.,  ОСОБА_13.,  ОСОБА_14. ОСОБА_12.,  не заперечувала цей факт і позивачка.

В
судовому засіданні встановлено,  що
26.05.2004 року ОСОБА_8 склав заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 в присутності свідків ОСОБА_17.
та

ОСОБА_18.,  та зареєстрований в реєстрі за № 4847,  згідно якому все його майно,  в тому числі і квартира по АДРЕСА_1 він
заповідає ОСОБА_6.,  за умови довічного
проживання в квартирі ОСОБА_1. ./а.с. 11,
т.1/.

Встановлено,  що 5.06.2004 року ОСОБА_8. та ОСОБА_1. уклали спадковий
договір,  посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4. та
зареєстровано в реєстрі за № 5255,
згідно умовам якого ОСОБА_8.(відчужувач) передає після своєї смерті у
власність ОСОБА_1. належну йому на праві приватної власності квартиру,  розташовану по АДРЕСА_1,  вартістю 7887 грн.,  а набувач -ОСОБА_1. зі своєї сторони зобов,
язується забезпечити відчужувача житом шляхом збереження права безоплатного по
життєвого проживання у відчужуваній квартирі; здійснення догляду та надання
необхідної допомоги. Забезпечення щоденним триразовим калорійним
харчуванням,  забезпечувати належними
лікувальними засобами, ,  надавати
побутові послуги та ін.

Приватним
нотаріусом також накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири
до припинення чи розірвання цього договору,
заборона також зареєстрована в реєстрі за№48./а.с. 13, т1/.

ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_8.  помер,   було відкрито  спадщину,
та знято заборону на відчуження спірної квартири.

В
судовому засіданні встановлено,  що на
момент укладення та посвідчення спадкового договору відчужував ОСОБА_8. був при
розумі,  адекватно реагував на те,  що відбувалося. Ці обставини підтвердили
допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12.,
ОСОБА_15.,  ОСОБА_11.,  ОСОБА_13.,
ОСОБА_14. Ця обставина підтверджується і висновком посмертної
судово-психіатричної експертизи за №408 проведеної за ухвалою Інгулецького
районного суду від 21.06.2005 року,  в
якому зазначено,  що ОСОБА_8. яким-небудь
психічним захворюванням не страждав,  а
також ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності не
виявляв,  та станом на червень 2004 року
міг розуміти значення своїх дій та керувати ними/а.с.  61, т.1/.

За таких
обставин,  суд в вважає,  що спадковий договір 5.06.2004 року було
вчинено ОСОБА_8. у стані,  коли він
усвідомлював значення своїх дій та керував ними,  а тому вимоги позивачки про визнання договору
недійсним з підстав вад волі відчужувача задоволенню не підлягають.

Стосовно
змінених підстав визнання спадкового договору недійсним через недотримання
порядку і форми укладення договору та в зв, язку з привищенням повноважень
приватним нотаріусом,  суд приходить до
наступного.

Згідно  ст. 36 Закону України «Про нотаріат» від
2.09.1993 року з наступними змінами приватний нотаріус вчиняє нотаріальні
дії,  що вчиняють і державні нотаріуси(
ст. 34 Закону),  за винятком: 1)
накладання і зняття заборони відчуження житлового будинку,  квартири,
дачі..,  іншого нерухомого майна;
2) видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні поружжя у
разі смерті одного з подружжя; 3) видачі свідоцтва про право на спадщину; 4)
вжиття заходів до охорони спадкового майна; 5) посвідчення договорів довічного
утримання; 6) засвідченн справжності підпису на документах,  призначених для дії за кордоном ....

Разом з
тим,  Указом Президента України «Про
врегулювання діяльності нотаріату в України» від 23.08.1998 року було
визначено,  що ... приватні нотаріуси
мають право посвідчувати права,  а також
факти,  що мають юридичне значення ,  та всі інші нотаріальні дії,  які вчиняються державними нотаріусами за
винятком видачі свідоцтва про право на спадщину та вжиття заходів до охорони
спадкового майна» Зазначений Указ було прийнято в порядку передбаченому п.4
розділу ХУ «Перехідні положення» Конституції України.

Положення
зазначеного Указу були враховані при розробці нової Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 3.03.2004 року №
20/5 і зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 3.03.2004 року за №
283/8882. Згідно приписам цієї інструкції приватні нотаріуси вправі вчиняти ті
ж самі нотаріальні дії,  що й державні
нотаріуси,  за винятком дій перелічених у
п.3

Інструкції,  а саме: 1)видачі свідоцтва про право на
спадщину; 2) видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні
подружжя у разі смерті одного з подружжя; 3) ужиття заходів до охорони
спадкового майна; 4)видачі свідоцтва виконавцю заповіту в разі,  якщо заповідач не призначив виконавця
заповіту або якщо виконавець відмовився від виконання заповіту чи був усунений
від його виконання..

Отже цей
перелік не містить заборони на вчинення дій приватного нотаріуса,  які оскаржує позивачка.. Заборони на вчинення
цих дій стосовно посвідчення спадкового договору формально не містить і  ст.  36
Закону України «Про нотаріат»,  в якій
йдеться про заборону приватним нотаріусам посвідчувати договори довічного утримання.
Втім,  як вбачається з висновку
проведеної по справі науково-правової експертизи,  спірний спадковий договір від 5.06.2004
року,  укладений між ОСОБА_8. та ОСОБА_1.
за правовою природою є саме спадковим договором,  який за змістом відповідає вимогам  ст. . 1302 ЦК України,  нормами а
не договором довічного утримання,  та має
регулюватися нормами гл.90
ЦК України 2003 року ./ас.  1-7,  т.2/

Як
зазначено у висновку експерта ,
відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об, єктів
нерухомого майна,  затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 року за № 31/5 (в редакції наказу
від 18.08.2004 року №85/5,
зареєстрованому 10.06.1999 р. За № 364/3657),  реєстраторами Реєстру заборон є також і
приватні нотаріуси,  які уклали
відповідні договори з адміністратором Реєстру і мають повний доступ до реєстру
заборон через комп'ютерну мережу. Відтак,
приватні нотаріуси мають право посвідчувати,  як спадкові договори,  так і договори довічного утримання,  а також накладати заборони на відчуження об,
єктів нерухомого майна ( в разі укладення відповідних договорів з з
адміністратором Реєстру заборон відчуження). Відповідач ОСОБА_4. надала суду
такі договори. А отже з огляду на викладене,
суд погоджується з висновками науково-правової експертизи,  стосовно того,  що приватний нотаріус мав право посвідчувати
спадковий договір та накладати заборону на відчуження об.єкту нерухомості.

Суд
погоджується і з обґрунтуванням заперечень наданих суду приватним нотаріусом
ОСОБА_4 стосовно твердження позивачки про відсутність у приватного нотаріуса
повноважень накладення заборон,  а саме
погоджуються з тим,  що навіть і
тоді,  якби у приватного нотаріуса таких
повноважень би не було,  ця обставина
згідно  ст.  ст.
215- 236 ЦК України
не може тягнути за собою недійсність правочину. Твердження позивачки стосовно
необхідності приватного нотаріуса відмовити у вчиненні нотаріальної дії також
безпідставне,  так як згідно  ст. . 49 Закону України «Про нотаріат»
визначені випадки такої відмови,  а такі
підстави на момент посвідчення спірного спадкового договору були відсутні,  а тому діюче законодавство не забороняло
приватному нотаріусу посвідчувати спадковий договір.

Суд
погоджується з позицією відповідача 2 (приватного нотаріуса) стосовно
необрунтованності твердження позивачки,
щодо неправомірності посвідчення приватним нотаріусом спірного
спадкового договору не за місцем знаходження відчужуваного нерухомого
майна,  всупереч  ст.  55
Закону України "Про нотаріат",
а в іншому районі міста,  так
як  ст.
25 цього ж Закону,  дійсно
встановлює,  що в містах,  що мають районний поділ,  округом (територією) діяльності приватного
нотаріуса є територія відповідного міста,
і це надає право приватному нотаріусу вчиняти нотаріальні дії в межах
нотаріального округу,  тобто в межах
всього міста.

В
судовому засіданні встановлено,  що
8.12.2005 року відповідачка ОСОБА_1.
продала спірну квартиру третій особі - ОСОБА_7./а.с. 89/. Але суд не
входить в з, ясування обставин договору купівлі-продажу спірної квартири між
ОСОБА_1та ОСОБА_7,  так як ця справа
розглядається судом окремо і провадження по ній зупинено до розгляду цієї справи
/а.с. 120-132, т2/.

Встановлені
в судовому засіданні обставини визначаються правовідносинами з порядку,  підстав,
умов,  форми вчинення та порядку
посвідчення спадкових договорів,  та
визнання таких договорів недійсними. В судовому засіданні встановлено,  що між ОСОБА_8. та ОСОБА_1. дійсно було
укладено спадковий договір,  форма його
укладання та порядок посвідчення дотриманий,
як і доведено повноваження 2-го відповідача стосовно правомірності
вчинення ним оспорюваних позивачкою нотаріальних дій. Згідно  ст. 1307 ч. 2 ЦК України,
заповіт,  який відчужувач склав
щодо майна,  вказаного в спадковому
договорі,  є нікчемним,  а тому права на спірне майно позивачка не
набула.

З
урахуванням вищенаведеного,  суд
вважає,  що позовні вимоги
необгрунтовані,  та задоволенню не
підлягають.

Керуючись  ст. . ст.
215, 216,  220,  225,
236,  1302-1305,  1307   ЦК України,   ст. . ст.
212-215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_6до ОСОБА_1та приватного нотаріуса ОСОБА_4 про визнання спадкового
договору укладеного між ОСОБА_8та ОСОБА_1 5 червня 2004 року,  посвідченого приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в
реєстрі за № 5255 - відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження рішення. Заява та апеляційна скарга подаються до
апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву не подано,  або після закінчення строку подання
апеляційної скарги,  якщо заву було
подано,  а скаргу - ні,  або після розгляду справи апеляційним судом,  якщо рішення не скасовано.