РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"26"
квітня 2007р.                                        Гайсинський
районний суд Вінницької області

в складі:
головуючого - судді Панасюка О.С.

при секретарі
Отрошко Н.М. ,

за участю
адвоката ОСОБА_1.,

розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
в  місті  Гайсині
справу за позовом

ОСОБА_2до
ОСОБА_3про поділ спільного майна

подружжя,  -

встановив:

ОСОБА_2.
звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3.  про поділ спільного майна подружжя.

В
судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги і просив визнати право
спільної сумісної власності сторін на житловий будинок з господарськими
будівлями вАДРЕСА_1,  виділити його в
приватну власність відповідачки і стягнути з неї на його користь грошову
компенсацію вартості 1А частини цього будинку з господарськими приміщеннями в
розмірі 17500 грн.; поділити між сторонами спільне майно,  яке вони придбали під час перебування в шлюбі
з 6.10.1990р. по 28.08.2006р.,  до якого
належить:

бетономішалка,  вартістю 1500 грн.;

·
бензопилка,
вартістю 1250 грн.;

·
крісло,  вартістю
500 грн.;

·
господарський возик,
вартістю 300 грн.; 5 килимів,
загальною вартістю 700 грн.;

·
палас,  розміром
4X1, 5м,  вартістю 150 грн.;

·
палас,  розміром
4Х2м,  вартістю 150 грн.;

·
палас,  розміром
2ХЗм,  вартістю 200 грн.;

·
6 стільців,
вартістю по 100 грн. кожен; 50кг цукру,
вартістю 420 грн.;

·
2 чоловічих костюми,
вартістю 500 грн.; З люстри,
вартістю 255 грн.;

·
2 емальованих каструлі,
вартістю 160 грн.;

·
2 електродуховки,
вартістю 300 грн.;

·
4 емальованих відра,
вартістю 160 грн.;

З
поліетиленові діжки,  вартістю 112 грн.;

·
велосипед,
вартістю 280 грн.;

·
6 кіс,  вартістю
210 грн.;

300
тарілок,  вартістю 1050 грн.;
крісло,  вартістю 300 грн.;

-          трюмо,  вартістю 300 грн.;

буфет
кухонний,  вартістю 100 грн.; З
ванни,  вартістю 500 грн.; візок,  вартістю 150 грн.; металевий бак,  вартістю 100 грн.;

-          дрова,  загальною вартістю 600 грн.;

вугілля,  масою 1, 5т,  на загальну суму 750 грн.;

5 чоловічих сорочок,  вартістю 200                                  грн.,

всього
майна на загальну суму 12697 грн.

Відповідачка вимоги позову визнала частково,  заперечував проти визнання житлового
будинку,  який не зареєстрований у
встановленому порядку і отриманий нею в порядку спадкування,  спільним сумісним майном подружжя,  погоджувалась сплатити позивачу вартість 1/2
частини добудованих господарських приміщень відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи,  в
розмірі 4821 грн. 50к.,  просила виключити
з розподілу: бетономішалку,
бензопилку,  крісло,  вартістю 500 грн.,  господарський візок,  5 килимів,
загальною вартістю 700 грн.,
палас,  розміром 4X1, 5м,  стільці,
насос БЦМ,  крісло,  вартістю 300 грн.,  4 коси,
цукор,  дрова,  вугілля,
сорочки і костюми,  оскільки цього
майна не було і не має на час розподілу; емальовані каструлі,  відра,
поліетиленові діжки,  палас,  розміром 2ХЗм,  були придбані нею до шлюбу,  велосипед придбаний для її сина,  трюмо та візок подарувала їй особисто її
тітка. Просила виділити їй металевий бак та ванну,  оскільки вони встановлені в її житловому
будинку,  щодо поділу решти майна
поклалась на рішення суду.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору -
Губницької сільської ради пояснила,  що
станом на 15.04.1991р. житловий будинок вАДРЕСА_1належав до суспільної групи -
робочий двір,  головою якого була
відповідачка,  а його членом - її
малолітній син. Цей будинок вона успадкувала після смерті матері в 1988 році. В
теперішній час ні будинок,  ні самовільно
добудовані сторонами господарські приміщення у встановленому порядку не
зареєстровані.

З'ясувавши позиції сторін,  допитавши
свідків,  дослідивши матеріали
справи,  суд визнає за необхідне позовні
вимоги задовольнити частково з таких міркувань.

В судовому засіданні достовірно встановлено,  що з 6.10.1990р. по 28, 08.2006р. сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі. За вказаний період вони спільно без
відповідного дозволу та державної реєстрації добудували до житлового будинку в АДРЕСА_1,  отриманого в 1988р. відповідачкою у спадщину
після смерті матері,  але дотепер не
зареєстрованого у встановленому законом порядку,  господарські споруди,  загальною вартістю 9643 грн.; а також
придбали рухоме майно,  частину якого
позивач отримав 1.09.2006р.,  відповідно
до акту комісії Губницької сільської ради; нерозподіленими між сторонами
залишились: палас,  вартістю 150
грн.,  2 духовки,  вартістю по 150 грн.,  3 люстри,
вартістю по 85 грн.,  кухонний
буфет,  вартістю 100 грн.,  металевий бак,  вартістю 100 грн. та алюмінієва ванна,  вартістю 100 грн.

Дані
правовідносини регулюються:

·
ч.1  ст.  50 Сімейного Кодексу України (далі СК
України),  відповідно до якої майно
набуте подружжям за час шлюбу,  належить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності;

·
п.п.1, 2 ч.1  ст.
57 СК України,  якими встановлено,  що майно набуте дружиною,  чоловіком до шлюбу,  а також за час шлюбу,  але на підставі договору дарування або в
порядку спадкування,  є їх особистою
приватною власністю;

·
ч.1  ст. 65 СК
України,  згідно з якою дружина і чоловік
розпоряджаються майном,  що є об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя,
за взаємною згодою;

·
ч.1  ст. 69 СК
України,  якою передбачено,  що дружина і чоловік мають право на поділ
майна,  що належить їм на праві спільної
сумісної власності,  незалежно від
розірвання шлюбу;

·
ч.1  ст. 70 СК
України,  у відповідності до якої,  у разі поділу майна,  що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя,  частки майна дружини
та чоловіка є рівними;

ч.ч.1, 4  ст. 71 СК України,  згідно з якими,  майно,
що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,  ділиться між ними в натурі,  присудження одному з подружжя компенсації
замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно,  допускається лише за його згодою;

-    абзацом 3 ч.2  ст. 331 ЦК
України,  якою             встановлено,  що
право власності на

нерухоме
майно,  яке відповідно до закону підлягає
державній реєстрації,  виникає з

моменту
такої реєстрації.

При розподілі майна суд виходить із рівності часток сторін,  виходячи з вартості майна погодженої
сторонами. Поділу між сторонами в натурі підлягає майно,  яке є в наявності на час виникнення спору.

Оскільки,  житловий будинок з
самовільно добудованими господарськими приміщеннями не зареєстрований у
встановленому порядку,  сам будинок відповідачка
отримала в порядку спадкування до укладення шлюбу,  то вимоги про його визнання спільним сумісним
майном подружжя є безпідставними і задоволенню не підлягають. Проте
відповідачка визнала позовні вимоги в частині відшкодування позивачу половини,  встановленої висновком судової
будівельно-технічної експертизи №1888/1889/1890/1891 від 3101.2007р. (а.с.
22-48) в розмірі 4821 грн.,  вартості 1/2
частини спільно добудованих ними господарських приміщень,  що не суперечить закону,  не порушує права свободи та інтереси інших
осіб і відповідно до ч.4  ст.  174 ЦПК України є підставою для задоволення
цієї частини позовних вимог. При цьому суд бере до уваги роз'яснення,  що містяться в п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства,  що регулює право власності громадян на
житловий будинок»,  про те,  що навіть у випадку визнання будинку,  який належав одному з подружжя спільним
сумісним майном,  в разі істотного
збільшення його вартості внаслідок трудових або грошових затрат другого з
подружжя,  на суму вартості будинку до
його поліпшення збільшується частка дружини чи чоловіка,  якому він належав.

Відповідно до ч.3  ст. 10 ЦПК
України,  кожна сторона повинна довести
ті обставини,  на які вона посилається,  як на підставу своїх позовних вимог або
заперечень.

Оскільки позивач в судовому засіданні визнав,  що на момент розподілу бетономішалки та
бензопилки немає,  а відповідачка
пояснювала,  що її протягом тривалого
часу не було вдома і їх міг забрати як позивач,  так і викрасти інші особи,  тому вказане майно необхідно виключити з
розподілу. При цьому суд не бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_4.
таОСОБА_5про те,  що під час спільного
проживання сторін вони бачили у них бетономішалку і бензопилку,  оскільки ці пояснення не доводять наявність
спірного майна на час розподілу. Бочки,
відра,  коси,  стільці,
електронасоси БЦМ,  крісла були
поділені між сторонами за участю комісії депутатів Губницької сільської
ради,  відповідно до акту від 1.09.2006р.
(а.с. 8),  то вимоги про поділ вказаного
майна також є безпідставними і задоволенню не підлягають. З розподілу також
необхідно виключити,  цукор,  дрова,
вугілля,  оскільки відповідачка
стверджувала,  що цукор та дрова були
використані сторонами спільно ще під час сумісного проживання,  а вугілля вона придбала і використала вже
після розірвання шлюбу,  жодних
доказів,  які б свідчили про наявність
зазначеного майна на час розподілу позивач не надав,  як і не зміг пояснити де коли і за яких
обставин вони були придбані. Сорочки та чоловічі костюми не підлягають
поділу,  оскільки вони є особистим майном
позивача,  яке було ним отримане,  відповідно до акту від 1.09.2006р. (а.с. 8).
Відповідно до пояснень відповідачки та свідків ОСОБА_4. та ОСОБА_6. ,  господарський візок і трюмо були подаровані
особисто ОСОБА_3.  її тіткою,  емальовані каструлі придбані нею особисто до
укладення шлюбу з ОСОБА_2.,  частина тарілок,  були розбиті ним же за час шлюбу і тепер їх є
в наявності лише 150 штук,  позивач не
надав суду доказів,  якими б
підтверджувалось придбання цього майна сторонами та його наявності на час
поділу,  тому його також необхідно
виключити з розподілу.

Решта
рухомого майна підлягає розподілу між сторонами в такому порядку.

ОСОБА_2.
необхідно виділити та визнати за ним право приватної власності на: палас,  вартістю 150 грн.; духовку,  вартістю 150 грн.; 72 тарілки,  вартістю по 3 грн. 50к. кожна;

-    2 люстри,  вартістю по 85 грн. кожна,  всього майна на загальну суму 722 грн.

ОСОБА_3.  необхідно виділити та
визнати за нею право приватної власності на:

·
люстру,  вартістю
85 грн.;

·
кухонний буфет,
вартістю 100 грн.;

·
металевий бак,
вартістю 100 грн.;

53
тарілки,  вартістю по 3 грн. 50к. кожна;
ванну,  вартістю 100 грн.,  всього на суму 720 грн. 50к.

Судові витрати у виді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи,  проведення судової
будівельно-технічної експертизи та оплату послуг адвоката,  підлягають стягненню з відповідачки на
користь позивача,  пропорційно до
задоволених вимог,  відповідно до
ч.1  ст. 88 ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 213, 214, 215 ЦПК
України,  суд,  -

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_2право приватної власності на:

палас,  вартістю 150 грн.;

духовку,  вартістю 150 грн.;

72
тарілки,  вартістю по 3 грн. 50к. кожна;

2
люстри,  вартістю по 85 грн. кожна,  всього майна на загальну суму 722 грн.

Визнати
за ОСОБА_3право власності на:

·
люстру,  вартістю
85 грн.;

·
кухонний буфет,
вартістю 100 грн.;

·
металевий бак,
вартістю 100 грн.;

53 тарілки,  вартістю по 3 грн. 50к. кожна; ванну,  вартістю 100 грн.,  всього на суму 720 грн. 50к.

Стягнути
з ОСОБА_3.  на користь ОСОБА_2. 4820 грн.
компенсації вартості Уг частини добудованих сторонами господарських будівель в АДРЕСА_1(за виключенням
різниці вартості присудженого сторонами майна в розмірі 1 грн. 50к.),  а також судові витрати в розмірі 235 грн. за
проведення будівельно-технічної експертизи,
144 грн. за оплату послуг адвоката та 14 грн. 40к витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з часу
оголошення рішення,  а апеляційну скаргу
на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження; апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного
суду Вінницької області через Гайсинський районний суд.