№2-1334/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 вересня 2007 року                                                                         м.  Добропілля

Добропільський
міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді                                 Діденко С. О.

при секретарі                                                         Сухіна
О.Ю.

позивачка                                                               ОСОБА_1

адвоката                                                                  ОСОБА_2

представник відповідача                                      ОСОБА_3

представник третьої особи                                   ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Добропілля справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Донецької областної дирекції з
ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств" ДП
"Донвуглереструктуризація"про відшкодування шкоди,  третя особа Добропільського відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань в місті Добропілля,

встановив:

12
липня 2007 року ОСОБА_1  звернулась до
Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ДП
"Донецької областної дирекції з ліквідації збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств" ДП "Донвуглереструктуризація" про
відшкодування шкоди,  третя особа
Добропільського відділення виконавчої дирекції ФСС в місті Добропілля.

В
судовому засіданні ОСОБА_1  підтримала
свої пзовні вимоги і пояснила,  що була
одружена з ОСОБА_5 з 25 липня 1960 року по 6 грудня ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Від даного
шлюбу мають троє дітей. її чоловік працював на ІНФОРМАЦІЯ_1,  правонаступником якої після реорганізації є
Селидівське управління з ліквідації шахт Державне підприємство
«Донуглереструктуризация». Він з 5 червня 1991 року був визнаний інвалідом З
групи по профзахворюванню (пневмокаліоз) з утратою працездатності 30%.
Підприємством чоловіку проводились виплати по відшкодуванню збитків,  зв"язанного з втратою здоров'я. Через
те,  що її чоловік не працював через
погане самопочуття,  їх матеріальне
становище різке погіршилося,  вони
змушені були оформити розлучення,  для
одержання житла,  але продовжували
проживати однією сім"єю

На
момент смерті її чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
з ними спільно мешкали: їх дочка ОСОБА_6,  ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,  онука ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження,  її матір
ОСОБА_8,  ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження.

З
грудня ІНФОРМАЦІЯ_4 року,  перебуваючи на
пенсії,  вона одержувала пенсію за
віком,  і продовжувала працювати на
ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1995 року,  бо
матеріальне становище було недостатнім і була також сімейна необхідність,  хоча назвати роботою це неможливо,  тому що під її постійним доглядом знаходився
важко хворий чоловік,  восьмидесятилітня
матір,  дочка яка навчалась,  і онука,
яким потрібен був постійний догляд і опіка,  і на підставі цих обставин вона фактично
числилась як робітниця (для збільшення розміру пенсії,  після відпрацьовування 2-х років після
призначення пенсії),  і тому сумлінно
виконувати трудові обов'язки в позивачки не було можливості,  про що свідчить довідка з підприємства № 6/42
від 21.05.2007 року в якій зазначено,  що
вона постійно брала відпустки без оплати,
або чергову відпустку,  хворіла
сама і фактично не працювала. За сім місяців 1994 року вона отримала заробітну
плату в розмірі 47, 14 грн.

її
чоловік,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року,  згідно висновку судово-медичної
експертизи внаслідок профзахворювання,
до смерті одержував пенсію 48 грн.,
та регресні виплати в розмірі 42, 03 коп.,  її пенсія становила 36 грн. на місяць,  а заробітна плата за 7 місяців 1994 року
складає 47, 14 грн.

Згідно
наказа по підприємству № 230 від 17.10.1994
року «Про виплату одноразової допомоги родині померлих від
профзахворювання»,  їй був призначений і
виплачений п"ятирічний заробіток у зв'язку зі смертю чоловіка,  з розміром якого вона згодна і не заперечує.

Вона
вважає,  що підприємством був порушений
п.8 «Правил відшкодування збитку...» затверджених Постановою КМУ № 492 від
18.07.1994 року,  яка діяла на той
період,  і своєчасно не був виплачений
річний заробіток і незаконно не призначене регресне утримання у зв"язку зі
смертю чоловіка.

Вона
звернулась в 2002 році в ЦК профспілки
працівників вугільної промисловості з питання нарахування недоотриманих
сум,  на що отримала відповідь,  з яких вбачалось,  що на день смерті чоловіка вона мала всі
законні права на одержання від нього утримання,
бо на день його смерті вона досягла 55 літнього віку (пенсійного),  фактично не працювала (перебувала в 3-х
місячній безкоштовній відпустці),
доглядала хворого чоловіка,
восьмидесятаяітню матір,
шестимісячну онуку,  мала всі
законні права,  що підприємством були
порушені,  бо на день смерті чоловіка на
ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона знаходилась на'його утриманні,  і відповідно до п. 8 «Правил відшкодування
шкоди...»,  що з підприємства варто
стягнути одноразову допомогу.

В
зв"язку з викладенням,  просить
стягнути з Державного підприємства "Донецької областної дирекції з
ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств" ДП
"Донвуглереструктуризація" на її користь одноразову допомогу,  частину втраченого заробітку в разі смерті
годувальника з 1 серпня 1994 року по 31 березня 2001 року,  сформувати регресну справу та передати її до
Добропільської ФСС для продовження призначених підприємством на її користь
щомісячних платежів в відшкодування шкоди в зв"язку з втратою годувальника
з моменту надходження регресної справи з наступним збільшенням на коефіцієнт
фактичного росту заробітної плати,
зобов"язати Добропільське ФСС відшкодувати недовиплачені щомісячні
регресні виплати за період з 1 квітня 2001 року по 31 серпня 2007 року в сумі
39157, 64 грн.

Представник
відповідача ОСОБА_3,  який діє за
дорученням ДП "Донецька обласна дирекція по ліквідації збиткових
вуглепереробних підприємств"

ДП
"Донвуглереструктурізація",  у судовому засіданні пояснив,  він не згоден з позовом,  посилаючись,
що раніше позивачка зверталась з аналогічними вимогами до суду,  але рішенням від 20 лютого 1998 року
позивачці було відмовлено в її позовних вимогах "Про встановлення факту
знаходження на утриманні та відшкодування шкоди,  в зв"язку з втратою
годувальника",  на тій
підставі,  що на момент смерті чоловіка
вона не знаходилась на його утриманні,  і
тому,  не мала права на отримання від
нього утримання. Позивачка не має права оспорювати в новому судовому процесі
факт її утримання и вимагати
виплат в зв"язку з втратою годувальника,
також до дня смерті ОСОБА_5 позивачка досягла 55 років,  знаходилась з ним в фактичних шлюбних
відносинах,  але не була на його
утриманні,  бо згідно п.п.2 п.8 ЗУ "Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або уповноваженого ним органу шкоди,  заподіяного робітнику ушкодженням
здоров"я,  зв"язанного з
виконанням ним трудових обов'язків",
затвердженого постановою КМУ 23 червня ІНФОРМАЦІЯ_4 року № 472 (зі
змінами та доповненнями) вирішальне значення для застосування п. 8 ЗУ "Правил
відшкодування..." в разі смерті потерпілого на виробництві,  право на відшкодування шкоди (отримання
частини втраченого заробітку) є особи,
які знаходились на утриманні померлого або мали до дня його смерті право
на отримання від нього утримання,  а
також дитина померлого,  яка народилась
після його смерті,  тому встановлення
факту утримання або наявності права на це в судовому засіданні не отримано.

На
момент смерті ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_2
року,  позивачка мала 62, 2 % від
сукупного доходу ОСОБА_5,  тобто складала
більшу його частину. Крім того,  прибуток
ОСОБА_5 не міг бути основним і постійним джерелом до існування,  бо враховується його стан здоров"я на
той час,  його лікування і придбання
лікарських засобів.

Посилання
позивачки на ту обставину,  що їй було
сплачено п"ятирічний заробіток,
тому було цим фактом встановлено знаходження на утриманні,  спростовується п. 10 ч. 4 "Правил
відшкодування...",  бо виплата
одноразової допомоги сім'ї померлого на виробництві в розмірі п"ятирічного
заробітку останнього незалежно від наявності або відсутності у потерпілого
утриманців. Утриманці потерпілого,  при
їх наявності,  могли отримати крім того
кожний ще і одноразову допомогу в розмірі річного заробітку померлого робітника
та щомісячне відшкодування шкоди в розмірі частини втраченого заробітку
померлого.

Крім
того,  позивачкою не правильно здійснений
розрахунок передбачуваної заборгованості по щомісячним сумам відшкодування
шкоди по утраті годувальника,  бо згідно
довідки від 5 вересня 2002 року Селідовської дирекції по ліквідації шахт УГК
"Укрвуглереструктурізації" з 1 липня 1995 року не застосовувався
коефіцієнт 1, 11; з 1 вересня 1995 року - 1, 36; з 1 січня 2001 року - 1,
368,  тому розрахунок неточний і
безпідставний.

Просить
відмовити в позовних ОСОБА_1  в повному
обсязі.

Представник
Добропільського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України ОСОБА_4
,  яка діє за дорученням,  позов ОСОБА_1
не визнала,  та суду пояснила,  що ОСОБА_1
зверталась з аналогічними позовними вимогами і їй було відмовлено
рішенням суду від 20 лютого 1998 року

"Про
встановлення факту знаходженні на утриманні і відшкодування шкоди,  у зв"язку з втратою годувальника"
на підставі,  що на момент смерті свого
чолові на вона не знаходилась на його утриманні і тому не мала права на отри манні
від нього утримання. Цей факт не може розглядатися в судовому засіданні,  бо рішення 1998 року набрало чинності.

Згідно  ст.  33
ЗУ "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті годувальника право на одержання щомісячних
страхових виплат мають непрацездатні особи,
які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право
на одержання від нього утримання. Відповідно до цього Закону і жінки,  які досягли 55 років,  але за умови,
що вони не працювали.

Позивачка
на день смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 року працювала,  тобто мала самостійний заробіток,  також мала пенсію за віком,  її сукупний дохід у декілька разів
перевищував дохід чоловіка ,  а посилання
на те,  що факт її утримання було
встановлено раніше,  у зв"язку з
виплатою їй 5-ти річного заробітку померлого чоловіка - не обгрунтоване.

Відповідно
до ч. 7  ст.  34 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" у разі смерті потерпілого
внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової
допомоги його сім"ї (а не осіб,  які
знаходились на утриманні) повинен бути не меншим за п"ятирічну заробітну плату
потерпілого.

Вважає,  що позивачка на підтвердження своїх позовних
вимог не надала переконливих доказів,
підтверджуючих вимоги,  тому в
позові необхідно відмовити в повному об"ємі.

Вислухавши
пояснення сторін,  третьої особи,  вивчивши матеріали справи,  суд вважає,
що позов підлягає задоволенню.

Свої
висновки суд обґрунтовує наступним:

В
судовому засіданні встановлено,  що
позивачку була одружена з ОСОБА_5 з 25 липня 1960 року по 6 грудня ІНФОРМАЦІЯ_4
року. Від даного шлюбу мають троє дітей. В зв"язку з сімейними обставинами
і соціально-економічним становищем в державі,
вони були вимушені розірвати шлюб,
але мешкали однією сім"єю по час смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Між ними були добрі стосунки,  цей факт
підтверджується довідкою № 898 від 17 травня 2007 року Виконкому Білозерської
міської ради,  що ОСОБА_1  на момент смерті чоловіка мешкали однією
сім"є і вона знаходилась на його утриманні,  також довідкою КП «Сонячний» від 21.05.2007
року підтверджується факт мешкання ОСОБА_1
з чоловіком,  дочкою,  онукою та матір"ю похилого віку.

З
клопотання ОСОБА_9,  яка працювала в
ІНФОРМАЦІЯ_4-1994 роках з ОСОБА_1
бригадиром будівельної бригади на ІНФОРМАЦІЯ_1,  яке завірене Секретарем Виконкому
Білозерської міської ради 24 травня 2007 року вбачається,  що ОСОБА_1
в зв"язку з захворюванням чоловіка брала відпустки платні і
безоплатні для догляду за ним.

ОСОБА_5
отримував на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року пенсію та

регресні
виплаті (арк.справи 13, 14).

В
зв"язку зі смертю ОСОБА_5,  який
помер згідно висновку судово-медичної експертизи внаслідок
профзахворювання,  наказом підприємства
ІНФОРМАЦІЯ_1 № 230 від 17.10.1994 року "Про виплату одноразової допомоги
сім"ї померлого від профзахворювання" призначено ОСОБА_1  п"ятирічний заробіток,  як сім'ї загиблого.

Добропільським
відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України не проводились
страхові виплати про відшкодуванню шкоди сім"ї загиблого ОСОБА_5 внаслідок
профзахворювання. Регресна справа своєчасно не була сформована підприємством та
не передана з 1 квітня 2001 року згідно діючого законодавства.

Згідно
п. 8 "Правил відшкодування власником підприємства,  установи і організації або уповноваженого ним
органу шкоди,  заподіяного робітнику
ушкодженням здоров"я,
зв"язанного з виконанням ним трудових обов"язків",  затвердженого
постановою КМУ 23 червня ІНФОРМАЦІЯ_4 року № 472 (зі змінами та доповненнями) в
разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди (отримання частини встраченого
заробітку) мають особи,  які перебували
на утриманні померлого або мали на день його смерті право на отримання від
нього утримання,  а також дитина
померлого,  яка народилась після його
смерті. Такими особами є жінки,  старше
55 років та чоловіки старше 60 років,
один з батьків,  жінка (чоловік)
померлого або інший член родини,  якщо
він не працює,  а доглядає за
дітьми,  братами,  сестрами або онуками померлого,  які не досягли 8 річного віку. (Це
роз'яснення отримано від Центрального комітету профспілки працівників вугільної
промисловості України  за № 04/313 від
29.07.2002 року).

ОСОБА_5
працював на ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_6,
внаслідок тяжкої праці отримав профзахворювання до січня 1990 року,  тому для нарахування допомоги варто
використовувати п. 12.27 Угоди з тарифів,
трудовим і соціальним гарантіям між Госуглепромом і галузевими
профспілками вугільної промисловості від .2.02.1992 р. зі змінами і
доповненнями від 10.09.1992 р. і 22.10.1992 p.,  зі змісту
якого випливає,  що для нарахування розмірів
відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або його частини),  а так само наслідків,  зазначених у п.п. 12.17,  12.19,
12.20 цього Угоди береться середній заробіток по відповідній професії
(посади) з урахуванням присвоєйня розряду на підприємстві потерпілого,  що склалася на момент виплати,  якщо розмір середнього заробітку не менше
визначеного п.12 Правил.

Згідно
наказу № 230 від 17.10.1994 року підприємства,
регресні виплати на момент смерті чоловіка складали - 42 грн.03
коп.,  тоді одноразова допомога складає
42, 03 грн. х 12 мес. = 504 грн. 36 коп.

Відшкодування
шкоди особам,  що втратили
годувальника,  виплачується в повному
розмірі,  без обліку призначеної їм
пенсії в зв'язку з утратою годувальника й інших доходів.

ОСОБА_5
на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року не мав заробітку,  тому що не працював,  а одержував тільки щомісячні регресні платежі
по профзахворюванню,  для визначення
втраченого доходу померлого,  варто
виходити із суми 42, 03 коп. із серпня 1994 року,  визначити суму збитку і розділивши на
кількість осіб з обліком померлого,  що
мають право на відшкодування шкоди.

42,
03 грн. : 2 особи = 21 грн. 01 коп.

Загальна
сума регресу за період з 01.08.1994 року по 01.04.2001 року з розрахунку 21
гривня 01 коп.3 підприємства,
відкоректованого відповідно до коефіцієнтів підвищення розміру
мінімальної заробітної плати за відповідний період згідно законодавства
складає:

З
1.08.94 р. - 21.01 грн.; 1.09.94 р. - 21.01 грн.; 1.10.94 р. - 21.01 грн. х 2,
0 коэф.= 42.02 грн.; 1.11.94 p.-42.02
грн.; 1.12.94 р.-42, 02 грн.

Усього
недоплачено за період з 1.08.94 р. по 31.12.94 р. - 168, 08 грн.

З
1.01.95 р. - 42.02 грн.; 1.02.95 p.- 42,
02 х 3, 17 коэф.= 133, 20 грн.; з 1.03.95 р. по 1.06.95 р. - 133,
20 грн. х 4 мес.  = 532, 80 грн.; 1.07.95
р. - 133, 20 грн. х 1, 11 коэф.= 147, 85 грн.
; 1.08.95 р. - 147, 85 грн.; 1.09.95 р. - 147, 85 грн. х 1, 36 коэф.= 201, 08 грн.; сі.10.95 р. по 1.12.95 р. - 201.08
грн. х 3 мес. = 603,  24 грн.

Усього
недоплачено за період з 1.01.95 р. по 31.12.95 p.- 1808,  04 ірн.

З
1.01.96 р. по 31.12.96 р. щомісяця по 201, 08 грн. х 12 місяців = 2412, 96 грн.

Усього
недоплата за період с. 01.96 р. по 1.12.96 рік складає 2412,  96 грн.

З
1.01.97 р. по 31.12.97 р. щомісяця по 201, 08 грн. х 12 місяців = 2412,  96 грн.

Усього
за період з 1.01.97 р. по 31.12.97 р. складає 2412, 96 грн.

З
1.01.98 р. по 30.06.98 р. щомісяця по 201, 08 грн. х 6 мес. = 1206, 48 грн.; з

1.07.98     р. 201, 08 грн. х 1, 1458 коэф.= 230, 40 грн. х 6 мес. = 1382, 40 грн.

Усього
за період з 1.01.98 р. по 31.12.98 p.- 1206, 48
грн. + 1382, 40 грн.= 2588, 88 грн.

З
1.01.99 р. по 30.11.99 р. щомісяця по 230, 40 грн. х 11 мес. = 2534, 40 грн.;

1.12.99     р. 230, 40 х 1, 2869 коэф.= 296,
50 грн.

Усього
за період с 1.01.99
p. по 31.12.99 p. -
2534, 40 грн. + 296, 50 грн.= 2830, 90 грн.

З
1.01.2000р. по 31.12.2000 р. щомісяця по 296, 50 грн. х 12 мес. = 3558,  00грн.

Усього
за період з 1.10.2000 р. по 31.12.2000 р. - 3558, 00
грн.

З
1.01.2001 p. по 31.03.01 p. по-296,
50 х 3 мес. = 889, 50 грн.

Усього
за період з 1.01.2001р. по 31.03.2001 року - 889, 50 грн.

Разом
за період з 01.08.1994 року по 31.03.2001 року підприємством були недоплачено
щомісячні страхові виплати в сумі: 168, 08 грн.+ 1808, 04 грн.+ 2412, 96
рн.+2412, 96 грн.+ 2588, 88 грн.+2830, 90 грн.+3558, 00 грн.+ 889, 50 грн.= 16
669 грн. 32 коп.

Щомісячне
відшкодування ФСС за період повинно складати з 01.04.2001 року із суми 296, 50
грн. з урахуванням коефіцієнта росту реальної заробітної плати з 1.03.2002 року
щорічно по період 2007 p.:

З
1.04.2001 р. по 28.02.2002 р. - 296, 50 грн. х 11 мес. = 3 261, 15 грн.

З
1.03.2002р. по 28.02.2003 р. - 296, 50 грн. х 1, 193 коэф.= 353,
72 грн. щомісячно х 12мес. = 4 244, 69 грн.

З
1.03.2003 p. по
28.02.2004 p.- 353, 72 грн.
х 1, 182 коэф.= 418, 10 грн. щомісячно х 12 мес. = 5 017, 16
грн.

З  1.03.2004р. по 29.02.2005 р. - 418, 10 грн.
х  1, 152 коеф.=481, 65 грн. щомісячно х
12 мес. = 5 779, 81 грн.

З   1.03.2005р.
по 28.02.2006 p.- 481, 65  грн. х
1, 238  коеф.-596, 28  грн. щомісячно х 12 мес.  = 7 155, 39 грн.

З   1.03.2006р.
по 28.02.2007 p.-  596, 28  грн. х
1, 203  коеф.=717, 32  грн. щомісячно х 12 мес. = 8 607, 90 грн.

З   1.03.2007 р.
по 31.08.2007 р.-717, 32
грн.х  1, 183  коеф.-
848, 59  грн. щомісячно х 6 мес. =
5 091, 54 грн.

Щомісячні
регресные виплати в мою користь на період
1.03.2007 року складають 848, 59 грн.

Разом
відділенням ФСС недоплачено на момент слухання справи в суді за період з
1.04.2001 р. по 31.08.2007 p.- З
261, 15 грн. + 4 244, 69 грн. + 5 017, 16 грн. + 5 779, 81 грн. + 7 155, 39
грн. + 8 607, 90 грн. + 5 091, 54 грн.- 39 157, 64 грн.

Зазначені
обставини знайшли своє підтвердження матеріалами справи,  вивченими в ході судового розгляду.

На
підставі вищезазначеного,  суд приходить
до висновку про обгрунтованість вимог ОСОБА_1
до Державного підприємства "Донвуглереструктурізація",  третя особа Добропільське відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України,
про відшкодування шкоди.

Обставини
справи знайшли своє підтвердження поясненнями позивачки,  матеріалами справи,  які вивчалися і аналізувалися під час
судового розгляду.

Суд
вважає пояснення представників Державного підприємства
"Донвуглереструктурізації" ОСОБА_3,
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України ОСОБА_4
,  та їх не визнання позову ОСОБА_1
,  є необгрунтованими і такими,  що не відповідають діючому законодавству
України,  також пояснення,  що ОСОБА_1 ,
що вона раніше зверталась з аналогічним позовом не підтверджується
матеріалами справи,  позивачка зверталась
до ІНФОРМАЦІЯ_1 з позовними вимогами про встановлення факту знаходження на
утриманні і відкшкодування шкоди з цього приводу,  поясненнями позивачки,  оскільки в судовому засіданні встановлена
відповідність розміру позовних вимог ОСОБА_1
у відшкодуванні шкоди,  яка їй
завдана.

Керуючись  ст.
ст.  10, 60, 209, 212-215 ЦПК
України,  на підставі Закону України
"Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності"
від 23.09.1999 року № 1105,  "Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або уповноваженого ним органу шкоди,  заподіяного робітнику ушкодженням
здоров"я,  зв"язанного з
виконанням ним трудових обов"язків",
затвердженого постановою КМУ 23 червня ІНФОРМАЦІЯ_4 року № 472 (зі
змінами та доповненнями),  суд

ВИРІШИВ:

Стягнути
з Державного підприємства "Донецької областної
дирекції з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних
підприємств" ДП "Донвуглереструктуризація" на користь ОСОБА_1 на
рахунок відшкодування шкоди одноразову допомогу в розмірі 504 (п"ятсот
чотири) гривні 36 копійок.

Стягнути
з Державного підприємства "Донецької областної дирекції з ліквідації
збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств" ДП
"Донвуглереструктуризація" частину втраченого заробітка в разі смерті
годувальника на користь ОСОБА_1 щомісячні регресні виплати за період з 1 серпня
1994 року по 31 березня 2001 року згідно з коефіцієнтами підвищення розміру
мінімальної заробітної плати за відповідний період згядно законодавству в сумі
16669 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят дев"ять) гривень 32 копійки.

Зобов"язати
Державне підприємство "Донецької областної дирекції з ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних підприємств" ДП
"Донвуглереструктуризація" сформувати регресну справу в зв"язку
зі смертю ОСОБА_5,  який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року та передати в Добропільське відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м.
Добропілля Донецької області.

Зобов"язати
Добропільське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.  Добропілля Донецької області продовжити
призначені підприємством ІНФОРМАЦІЯ_1 ДХК "Добропіллявугілля" на
користь ОСОБА_1 щомісячне відшкодування шкоди в зв"язку з втратою годувальника,  яке складає на 31 серпня 2007 року 848
(вісімсот сорок вісім) гривень 59 копійок,
з наступним збільшенням на коефіцієнт росту реальної заробітної плати.

Зобов'язати
Добропільське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.  Добропілля Донецької області відшкодувати
ОСОБА_1 несплачені щомісячні регресні виплати за період з 1 квітня 2001 року по
31 серпня 2007 року в сумі 39 157 (тридцять дев"ять тисяч сто п'ятдесят
сім) гривень 64 копійки.

Рішення
суду може бути оскаржено в Апеляціний суд Донецької області через
Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом двадцяти днів після
надання заяви про апеляційне оскарження,
яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Виготовлено
в одному примірнику в нарадчій кімнаті.