Справа 2-885 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                     УКРАЇНИ

21 травня 2007р. Ленінський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді:                Хмельницької
Л. І.

при секретарі:                                    Стіліаніді
Г.О.

за участю
представника позивача:   ОСОБА_1 за
участю представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши    в попередньому судовому засіданні в залі
суду    м. Донецьку справу за позовом
ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Донецької міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права
власності на частину вбудованого приміщення. В обгрунтування своїх вимог
зазначив, що на підставі договору купівлі -продажу частини приміщення від
01.07.2005 p., зареєстрованого в реєстрі № 1763, позивач придбав
вбудоване приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1, загальною площею 65,5 кв.м.,
що складає 16/100 ідеальних часток від всього приміщення загальною площею 398,4
кв.м. Між позивачем та Виконкомом Донецької міської ради був укладений договор аренди земельної
ділянки 20.12.2005р. на підставі якого в оплатне користування йому була надана
земельна ділянка загальною площею 67, 67 кв.мАДРЕСА_1 За станом на 26.09.2005
р. КП БТІ м. Донецька була проведена технічна інвентарізація після которої був
виготовлений технічний паспорт на вбудоване приміщення за адресою вАДРЕСА_1 та
зроблений висновок про самочинне збудовання тамбуру зі збільшенням пощаді на
2,20 кв.м. Самовільно перепланована частина вбудованого приміщення під офіс з
прибудовою тамбуру по АДРЕСА_1, загальною площею 73,90 кв.м. була представлена
для прийняття в експлуатацію державній приймальній комісії з прийомки до
експлуатації закінченого будівництва. Акт був підписаний всіма членами комісії,
але до цього часу, в порушення п. 27 Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об"єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів
України від 22.09.2004 р., не затверджений Виконкомом Донецької міської ради.
Таким чином позивач вважає що його права порушені, тому змушений звернутися до
суду з заявою про визнання права власності на частину вбудованого приміщення.

В попередньому судовому засіданні представник позивача за довіреністю
ОСОБА_1. підтримала позовні вимоги позивача, просила визнати за ним право
власності на частину вбудованого приміщення загальною площею 73,90 кв.м. в тому
числі тамбур літ. „а-29" площею 6,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (ліл.
„А-5") що складає 16/100 ідеальних долей від приміщення загальною площею
398,4 кв.м.

Представник відповідача за дорученням ОСОБА_2 в попередньому судовому
засіданні позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі, не заперечувала проти
їх задоволення.

Суд,
заслухавши    представника позивача,
представника відповідача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, на підставі договору купівлі -продажу
частини приміщення від 01.07.2005 p., зареєстрованого в реєстрі № 1763(а.с. 10), позивач є
власником вбудованого приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1, загальною площею
65,5 кв.м., що складає 16/100 ідеальних часток від всього приміщення загальною
площею 398,4 кв.м. Між позивачем та Виконкомом Донецької міської ради був
укладений договор аренди земельної ділянки № 8869 від 20.12.2005р.(а.с.14), на
підставі якого в оплатне користування йому була надана земельна ділянка
загальною площею 67, 67 кв.мАДРЕСА_1 За станом на 26.09.2005 р. КП БТІ м.
Донецька була проведена    технічна

інвентарізація
після которої був виготовлений технічний паспорт на вбудоване приміщення за
адресою вАДРЕСА_1 та зроблений висновок про самочинну забудову тамбуру зі
збільшенням пощаді на 2,20 кв.м. (а.с. 16-20). Згідно технічному висновку АТЗТ
ППП „Донбассреконструкція" (а.с.21-30) по обстеженню конструкцій
вбудованого приміщення по вАДРЕСА_1, виконана перепланіровка вбудованого
приміщення та прибудова тамбуру літ. „а-29" не погіршило конструкцію
споруди, приміщення придатне до подальшої експлуатацій.

У відповідності до 4.4 ст. 357 ЦК України
співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співласників, якщо це не порушує їхних прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної часткової власності.

На підставі ч. З ст. 376 ЦК
України, право власности на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання
земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже забудоване нерухоме
майно.

Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК
України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати
за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо
це не порушує права інших осіб.

Таким чином, визнання представником відповідача пред"явленого позову
не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Виходячи з наведенного,
суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього
судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ст.ст. ч. 4 ст. 357, ч. З, 5 ст. 376 ЦК України та
керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 130 ч.4, 174 ч. 4 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_3 право власності на частину вбудованого приміщення загальною площею
73,90 кв.м. в тому числі тамбур літ."а-29" площею 6,20 кв.м., за
адресою: АДРЕСА_1 (літ."А-5"), що складає 16/100 ідеальних долей від
приміщення загальною площею 398, 4 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Донецької области через Ленінський районни й суд м.Донецьк шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження І
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.42
т.295 ЦПК України.