№ 2-59/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

29 жовтня 2007
р.   Калінінський районний суд м.  Донецька Донецької області у складі

головуючої
судді     - Арабей Т.Г.

при
секретарях    - Опря Ю.Л.,  Моргасюк Т.О.,
Запорожцевої Г.В.

за участю сторін

представника
позивача   ОСОБА_3 діючого за довіреністю від

21.09.2006 року

представника
відповідача   ОСОБА_4 діючої за
довіреністю від

01.08.2006 року

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справа за

позовом     ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про

стягнення суми
боргу за договором позики,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в
якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг за договором позики у сумі
55000 доларів США,  який по курсу НБУ на день подання заяви становить 277750
гривень та відсотки за користування позикою з березня 2005 року до червня 2006
року в розмірі 9750 доларів США , що по курсу НБУ становить 49237 гривень 50
копійок,  а всього 326 987 гривень 50
копійок,  а також судові витрати у сумі
1730 гривень.

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги частково змінив,  зменьшив суму відсотків ,  визначивши що з листопада 2005 року по
вересень 2006 року відповідач ОСОБА_2 йому не сплатив відсотків у сумі 7150
доларів США,  що по курсу НБУ становить 36107 гривень 50 копійок,  а тому просив стягнути всього боргу у сумі
313 857 гривень 50 копійок.

Позивач
ОСОБА_1,  підтримавший свої позовні
вимоги,  у судовому засіданні
пояснив,  що з відповідачем ОСОБА_2
3найом з 1995 року,  вони сім"ями
підтримували дружні стосунки. 20 квітня 2003 року ОСОБА_2 3вернувся до нього з
проханням позичити гроші для особистих цілей на умовах сплати щомісячних
відсотків у розмірі 650 доларів США та повернення боргу через два тижні після
його першого прохання , як йому особисто так і його дружині,  або дружиною ОСОБА_2. Раніш він неодноразово
позичав відповідачу гроші,  які своєчасно
поверталися та вимог матеріального порядку до відповідача не було,  а тому у нього не виникало сумніву про
те,  що відповідач поверне борг. Він позичив
відповідачу 55 000 доларів США і гроші були передані за місцем проживання
відповідача по АДРЕСА_1 в присутності його жінки .Про позик вказаної суми
свідчить власноручно написана відповідачем ОСОБА_2 розписка. В січні 2005 року
у нього померла мати,  а тому у нього
виникли матеріальні труднощі і він в усній формі в березні 2005 року звернувся
до відповідача з проханням повернути борг. В січні 2005 року ОСОБА_2 останній
раз повернув йому відсотки в сумі 650 доларів США,  а борг
обіцяв повернути. З квітня 2005 року він переїхав проживати до міста
Київа,  де мешкає до даного часу. Після
цього він неодноразово звертався до відповідача,  однак борг не був повернут ні в 2005
році,  ні в 2006 році,  у зв"язку з чим він письмово звернувся
до відповідача з вимогою повернення боргу в 2006 році,  а потім вимушений був звернутися до суду.
Відповідач після звернення до суду пропонував йому отримати його
автомобіль,  однак він відмовився.

Позивач
ОСОБА_1,  а також його представник ОСОБА_3  у судовому засіданні наполягали на стягненні з
відповідача ОСОБА_2 боргу у сумі 313 857 гривень 50 копійок,  а також судові витрати по оплаті держмита
1700 гривень та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі 30 гривень.

Відповідач
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги
позивача не визнали. Відповідач ОСОБА_2у судовому засіданні пояснив,  що він дійсно підтримував дружні стосунки з
позивачем,  у якого з 1998 року
неодноразово позичав гроші,  які повертав
позивачу,  однак боргові розписки ОСОБА_1
йому не повертав,  а казав,  що їх знищував.

У
судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив ,
що 20.04.2003 року позичив у позивача ОСОБА_1 гроші в сумі 55000 доларів
США з щомісячною сплатою відсотків у сумі 650 доларів США до 20 числа кожного
місяця. Ця угода була зафіксована власноручно ним складеною розпискою. Він
кожний місяц платив відсотки,  а в 2005
році,  після смерті матері позивача він
віддав йому 3000 доларів США в рахунок сплати відсотків за декілька місяців.
Після звернення позивача до нього з проханням повернення боргу ,  він підготував всі гроші та повідомив
позивача про те,  що він у квітні 2005
року готов повернути весь борг. Позивач ОСОБА_1 на той час знаходився у м.
Київі та не міг приїхати за грошима. Він заготував розписку про повернення
боргу від 20.04.2005 року,  щоб не
сплачувати відсотки за затримку повернення та очікував приїзду ОСОБА_1,  який приїхав на травневі свята у м. Донецьк
та заїхав , з охороною , до нього додому,
де він в присутності своєї жінки повернув позивачу весь борг в сумі
55000 доларів США. Складену розписку за 2003 рік ОСОБА_1 не привіз,  пояснивши,
що не знайшов її та підписав розписку від 20.04.2005 року про отримання
всього боргу . До 13 червня 2006 року ОСОБА_1 до нього ніяких вимог не заявляв,  а став безпідставно заявляти вимоги після
того як він відмовився свідчити на його користь в прокуратурі по справі про
замах на життя ОСОБА_1

Просив суд
відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухав
пояснення позивача та відповідача ,  їх представників,  дослідивши матеріали справи,  суд дійшов до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог позивача з наступних підстав.

Відповідно
з положенням  ст.  1046 ЦК
України ( в редакції 2004 року) за договором позики одна сторона (
позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові
кошти,  а позичальник забов"язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним
з моменту передання грошей . Згідно з вимогами
ст. 1047 ЦК України
договір позики на суму,  яка не меньш як
в десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму
доходів громадян ,  що на той час
становить 170 гривень,  укладається в
письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може
бути представлена розписка позичальника.

У
підтвердженні своїх позовних вимог за договором позики коштів позивачем ОСОБА_1
надана розписка від 20 квітня 2003 року ( а.с.
61),  згідно тексту якої ОСОБА_2
позичив у ОСОБА_1 55000 доларів США
та забов»язався до 20 числа щомісячна сплачувати відсотки у розмірі 650
доларів США. Крім
того,  ОСОБА_2 3абов"язався
повернути борг через два тижні після заявленя вимог позикодавцем.

У
судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечував,  що власноручно написав розписку позивачу у
своєму домі та отримав гроші 20.04.2003 року,
а також надав суду розписку від 20.04.2005 року із якої убачається,  що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 55000 доларів США по розписці про
позику від 20.04.2003 року та ніяких претензій матеріального характеру від до
ОСОБА_2 не має.

Позивач
ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував факт повернення від відповідача як
боргу 55000 доларів США,  так і грошей в розмірі 3000 доларів США в рахунок сплати
відсотків. Однак підтвердив в суді,  що
дійсно ОСОБА_2 раніш не одноразово позичав у нього    гроші
та своєчасно повертав. По тим правочинам   він

претензій до
відповідача не заявляє,  однак підтвердив
у судовому засіданні,  що розписки
позичальнику не повертав,  а вони
залишались у нього з відміткою про повернення боргу.

Згідно з
висновками судово- почеркознавчої експертизи № 2848/2849 від 25 травня 2007
року ,  проведеною Харківським
науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.  Засл.
Професора М. С.  Бокаріуса: « підпис
від і мені ОСОБА_1 в розписці від 20.04.2005 року в рядку Б.В. Пенчук-
виконаний ОСОБА_1».

Висновки
експертизи у судовому засіданні не спростовані,
є доведеними та у суду не виникає сумнівів в її правильності,  а тому доводи позивача ОСОБА_1 про те,  що він гроші в рахунок повернення боргу не
отримував та розписку не підписував суд не приймає до уваги та ставиться
критично до пояснень позивача в цій частині позовних вимог.

Таким
чином,  суд вважає,  що позивач не довів суду своїх позовних вимог
з приводу не повернення позичальником ОСОБА_2 отриманих в борг грошей,  а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню.

На підставі     ст.
ст.  1046, 1047 , 1048, 1049, 625,
1051 ЦК України
,    керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  88 4.1, 208-215 ЦПК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики -
відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через
Калінінський районний суд м.  Донецька.
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  з подачею ії копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у строк,  встановлений статтею 294 ЦПК України,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку.