справа
№ 2-597/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
вересня 2007 року          Каланчацький
районний суд Херсонської області

у
складі: судді Кравченко К.В. при секретарі Мазур Л.П., розглянувши у
попередньому судовому засіданні в смт. Каланчак цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 3127,50 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що в січні
2006 року між ним та відповідачем була домовленість про купівлю в нього
зернозбирального комбайну і він передав відповідачу наперед в якості передплати
10000 грн. Прийнявши гроші, відповідач пообіцяв уладнати питання щодо
правовстановлюючих документів на право власності на комбайн, а потім укласти
договір купівлі -продажу комбайну. Оскільки комбайн виявився колективною
власністю і договорі купівлі-продажу укласти було неможливо, відповідач у
квітні 2006 року повернув 7000 грн., а 3000 грн. пообіцяв повернути до серпня
2006 року через їх відсутність, про що написав відповідну розписку. Оскільки
відповідач не повернув зазначену суму, просить стягнути її в судовому порядку.

В
судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги і просив стягнути з
відповідача на свою користь 1100 грн., в зв'язку з частковою сплатою
відповідачем боргу.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, та пообіцяв повернути позивачу 1100
грн..

Суд,
вислухавши доводи позивача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали
справи, прийшов до наступного.

Відповідно
до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт
1 частини 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та
обов'язків передбачає договори та інші правочини.

Факт
написання відповідачем розписки 14.04.2007р. є доведеним і не оспорюється.

З даної
розписки слідує, що відповідач зобов'язався повернути позивачу 3000 грн. до
серпня 2006р.

Відповідно
до ч.2 ст. 1047 ЦК України
на підтвердження укладення договору
позики   та   його
умов   може   бути
представлена   розписка

позичальника або
інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової
суми.

Стаття
204 ЦК України
визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи
встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що між сторонами фактично був
укладений договорі позики, за умовами якого, відповідач зобов'язався повернути
позивачеві отримані у нього 1100 гривень до серпня 2006 року, але ці
зобов'язання не виконав.

Ст. 1049
ЦК передбачає, що
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій
самій сумі, в якій були передані йому) у строк та порядок, що встановлено
договором.

Враховуючи
викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.
10,11,60,212,213 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 1100, 00 гривень, судовий збір в сумі
51,00 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу
в розмірі 30,00 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської
області, через Каланчацький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.