Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10 2007 суд
Ленінського району м, Миколаєва, у складі головуючого судді - Костюченко Г.С.,
при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2007р.
заявник звернулася до суду з вимогами про встановлення факту належності
заповіту. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла її мати ОСОБА_2.
і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом у вигляді 7/24 частини
житлового будинку АДРЕСА_1У встановлений законом термін заявник прийняла
спадщину, однак видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не має
можливості оскільки у заповіті складеному померлоюОСОБА_2 у прізвищі заявника
була зроблена помилка, її прізвище було зазначене як

«Злидніві» а
повинно бути «Злиднєвій».

Посилаючись на
викладене, заявник просив суд встановити факт належності зазначеного заповіту
від іменіОСОБА_2на ім'я ОСОБА_1

У судовому
засіданні заявник свої вимоги підтримала.

Зацікавлені
особи - ОСОБА_3таОСОБА_4.
в судове засідання не з'явилися, сповіщені належним чином, причини неявки
суду не повідомили.

Заслухавши
пояснення заявника, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1.
померла ОСОБА_3 (а/з № 5491 від 27.11.2006р. і після її смерті відкрилася
спадщина у вигляді 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 який належав померлій
на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на частку в
спільному майні подружжя від 22.07.1972р., Свідоцтва 22.07.1972р., договору
дарування від 16.07.1973р.

Згідно з
Заповітом від 14.04.1992р., посвідченому державним нотаріусом Другої
Миколаївської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2. на випадок своєї смерті,
зробила розпорядження, в якому заповідала зазначену частину житлового будинку
своєї доньці - ОСОБА_17/24 частини,ОСОБА_4 1/3 частину та
ОСОБА_31/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1

У встановлений
законом строк ОСОБА_1 прийняла спадщину. Однак при зверненні до нотаріальної
контори, з'ясувалося, що видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус немає
можливості, оскільки в зазначеному заповіті була допущена помилка. А саме, в
заповіті було вказано, що ОСОБА_2. заповідає 7/24 частини житлового будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_1, тоді коли прізвище заявника на українській мові повинно бути
зазначено ОСОБА_1правильно пишеться ОСОБА_1 що підтверджується такими
документами як паспорт заявника та свідоцтвом про загальнообов'язкове державне
страхування від 26.12.2002р.

В судовому
засіданні встановлено, що в 1992 році, коли був складений заповіт, всі
правовстановлюючі документи ОСОБА_1були на російській мові, тому така помилка в
написанні прізвища спадкоємця виникла в результаті неправильного перекладу з
російської мови на українську. Судом встановлено, прізвище записане в Заповіті
як «ОСОБА_1» повинно правильно писатися як «ОСОБА_1».

Встановлення
даного факту має юридичне значення для заявника: вказана невідповідність в
заповіті, заважає заявнику ОСОБА_1. здійснити свої права як спадкоємця, чим
порушує її права.

Враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.
234,235,256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1
про встановлення факту належності заповіту - задовольнити.

Встановити факт
належності заповіту від імені ОСОБА_2на користьОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
посвідченого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної
контори від 14.04.1992р. - ОСОБА_1

Рішення може
бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області у порядку встановленому ст.. 294 ЦПК України.