Справа № 2-63/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17
серпня 2007 року                                                                          м.Житомир

Корольовський
районний суд м.Житомира в складі: головуючого - судді Сингаївського О.П.,
при  секретарі - Котелянець Т.М., Ямковій
О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Житомирської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права на
земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2005 року позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 звернулися з позовом до Житомирської міської Ради про визначення
порядку користування, володіння і розпорядження земельною ділянкою, де вказали,
що пози­вачу ОСОБА_1 на праві власності належить 66/100 ідеальних частин жилого
бу­динку АДРЕСА_1, позивачу ОСОБА_2 належить 21/100 частин цього ж будинку.
13/100 частин вказаного жилого буди­нку належить ОСОБА_3. В зв'язку з тим, що
між позивачами та ОСОБА_3 не досягнуто згоди про порядок користування
прибудинковою зем­лею, позивачі просили встановити порядок користування землею
пропорційно їх спільній ідеальній частці у будинку.

Притягнутий до участі в справі у
якості співвідповідача ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на те, що він
володіє 13/100 ідеальних часток будинку, яка при первинному виникненні права
спільної власності у попередніх вла­сників цієї частки становила х/і частку
будинку, в зв'язку з чим він має право на ко­ристування '/2 часткою спірної
земельної ділянки.

08.05.2007 року позивачі змінили
свої позовні вимоги та просили суд визнати право на користування земельною
ділянкою розміром 2790 кв.м. по АДРЕСА_1 і безоплатну передачу її у власність
співвлас­никам будинку в разі приватизації в межах норм, передбачених ст.121 ЗК
України для обслуговування жилого будинку, ведення садівництва і будівництва
індивідуа­льних гаражів, пропорційно часткам осіб у вартості будинку: ОСОБА_1 -
66/100 ід.ч., ОСОБА_2 - 21/100 ід.ч., ОСОБА_3 - 13/100 ід.ч..

В судовому
засіданні позивачі позов підтримали з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача Житомирської
міської Ради позов не визнав посилаю­чись на те, що при визначенні порядку
користування земельною ділянкою слід вихо­дити із розміру часток на будинок,
які були у сторін при первісному виникненні пра­ва спільної власності на
будинок.

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнав із зазначених вище підстав.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов частково виходячи з
наступного.

В
судовому засіданні
встановлено, що позивачу ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від ІНФОРМАЦІЯ_1 ро­ку на праві приватної власності належить
66/100 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1 (а.с.5). Відповідно до договору да­рування
ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивачу ОСОБА_2 належить 21/100 части­на вказаного житлового
будинку (а.с.6). Відповідачу ОСОБА_3 відповідно до договору дарування від
ІНФОРМАЦІЯ_3 року належить 13/100 частин того ж будинку (а.с. 127).

Рішенням НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4
року виконкому Житомирської міської Ради народних депутатів за
будинковолодінням по АДРЕСА_1 була за­реєстрована земельна ділянка площею 1780
м/кв., що підтвердилось дослідженою в судовому засіданні інвентаризаційною
справою даного домоволодіння, та довідкою БТІ(а.с.126).

Відповідно до п.7 розділу X «Перехідні положення» нового ЗК України грома­дяни
та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому
числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше
діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. В зв'язку з чим суд при­йшов
до висновку про обґрунтованість вимог позивачів про визнання права за спів­власниками
будинку на користування земельною ділянкою, розташованою за адре­сою: АДРЕСА_1,
однак не в розмірі 2790 кв.м., а 1780 кв.м., оскільки позивачами не надано
доказів на підтвердження права на корис­тування земельною ділянкою розміром
2790 кв.м. (рішення міськради, суду, тощо).

Статтею 116 ЗК України передбачено,
що безоплатна передача земельних діля­нок у власність громадян провадиться в
тому числі у разі приватизації земельних ділянок, які  перебувають у користуванні громадян.

Статтею 93 ЗК України передбачено
єдиний випадок, коли громадянин може набути право користування земельною
ділянкою , а саме - в результаті передачі зе­млі в оренду. Статтею 92 ЗК
України встановлено, що права постійного користу­вання земельною ділянкою із
земель державної та комунальної власності набува­ють підприємства, установи та
організації, що належать до державної та комуна­льної власності та громадські
організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та
організації. У всіх інших випадках земля може перебувати лише у власності громадян.
А тому, враховуючи те, що спірна земельна ділянка пе­ребуває в користуванні
сторін, тобто між сторонами продовжуються правовідноси­ни, які передбачені та
регулюються Земельним кодексом України 1991 року, і тому до даних
правовідносин, зокрема щодо визначення порядку користування земельною ділянкою,
не можливо застосовувати норми Земельного кодексу України 2002 року, - суд
відповідно до ст. 8 ЦК України
застосовує аналогію закону, а саме, ст.120 Зе­мельного Кодексу 2002 року,
відповідно до якої при переході права власності на бу­дівлю та споруду до
кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропор­ційно часткам осіб у
вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у дого­ворі відчудження
будівлі і споруди.

Відповідач ОСОБА_3 набув право
власності на 13/100 ідеальних частин бу­динку відповідно до договору дарування
від ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 127), тобто під час дії Земельного кодексу 2002 рок. Зазначеним договором не передбачено порядок ко­ристування
прибудинковою земельною ділянкою.

Так само позивач ОСОБА_2 набула
права на свою частку будинку відповідно до договору дарування від ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Не було сторонами подано доказів і
того, що між попереднім власником ОСОБА_4, який відповідно до вказаного
договору подарував відпо­відачу частину будинку, та власником іншої частини
будинку - позивачем ОСОБА_1, був встановлений порядок користування земельною
ділянкою, який би міг бути обов'язковим для правонаступника частки будинку
-відповідача ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1.

Також судом не встановлено фактів
прибудов, надбудов або перебудов сторо­нами своїх часток будинку, що потягнуло
б зміну в розмірах часток у спільній влас­ності на жилий будинок і господарські
будівлі з моменту первісного виникнення права спільної власності сторін на
будинок, яким є час набуття права власності від­повідачем своєї частки будинку.

На підставі викладеного суд дійшов
до висновку про те, що при вирішенні пи­тання про встановлення порядку
користування спірною земельною ділянкою слід виходити з розміру часток на будинок,
які були у сторін при первісному виникненні права спільної власності на будинок
- момент набуття права власності, і підтвердже­ні правовстановлюючими
документами, а саме: ОСОБА_1 -66/100 ід. частин, ОСОБА_2 - 21/100 ід.частин,
ОСОБА_3 -13/100 ід.частин. Як наслідок, в разі приватизації спірної земельної
ділянки слід виходити саме з вказаних часток, при цьому враховуючи норми
безоплатної пе­редачі земельних ділянок громадянам, передбачені ст. 121 ЗК
України, цільове при­значення землі та інші вимоги чинного законодавства.

На підставі
викладеного, керуючись ст.116, 120, п.7 розділу 10 ЗК України, ст.ст. 10, 11,
60, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК,

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Визнати право на користування
земельною ділянкою розміром 1780 кв.м. по АДРЕСА_1 і безоплатну передачу її у
вла­сність співласникам будинку у разі її приватизації у межах норм,
передбачених ст.121 ЗК України для використання у відповідності з її цільовим
призначенням, пропорційно часткам осіб у вартості будинку: ОСОБА_1 -66/100, ОСОБА_2-
21/100, ОСОБА_3 -13/100.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.