Справа № 2-163907
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

8 жовтня .2007 р.                                                                                                            м.  Рівне

Рівненський
міський суд Рівненської області під головуванням судді Сидорука Є.І. при
секретарі Щудло М. О. з участю представника позивача ОСОБА_3  представника відповідача - адвоката ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики,  -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач
в судовому засіданні позов визнав частково і в обгрунтування своєї позиції
пояснив,  що дійсно він написав розписку
про отримання від позивача 5000 доларів США. Однак в подальшому він повернув
позивачу 3500 доларів США.
Крім того показав,  що вказану
боргову розписку він написа під психологічним тиском позивача та його друзів.

Позивач
у судовому засіданні позов підтримав та пояснив,  що відповідно до розписки від 18 червня 2006
року він передав відповідачу в борг до 15 серпня 2006 року 5000 доларів США,
що відповідно до курсу НБУ становить 22250 грн. До
зазначеного терміну відповідач борг не повернув. Просить суд стягнути з
відповідача на його користь борг в сумі 25250 грн,  ( еквівалент 5000 доларів США ) ,  207, 53 грн. за прострочення грошового
зобов»язання,  судові витрати в сумі 252,
50 грн.,  витрати на оплату ІТЗ в сумі 30
грн. та 1440 грн. витрат ,  пов»язаних з
оплатою правової допомоги адвоката або фахівця в галузі права.

Відповідач
у судовому засіданні пояснив,  що
розписка від 18 червня 2006 року написана і підписана ним власноручно. Однак по
вказаній розписці він повернув позивачу 3500 доларів США,
акрім того змушений був написати вказану розписку під
психологічним тиском позивача та осіб,
які були присутні при написанні розписки.

Заслухавши
пояснення сторін,  допитавши
свідків,  всебічно дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку,  що
позов підлягає до задоволення повністю.

Судом
встановлено,  що 18 червня 2006 року
ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 5000 доларів США,
що становить 22250 грн.,
і зобов»язувався повернути до 15 серпня 2006 року,  однак дане зобов»язання не виконав.

Дана
обставина підтверджується розпискою від 18.06.2006 року укладеною між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 яку суд розцінює,  як договір
позики. В суду немає підстав вважати,  що
дана розписка написана не відповідачем,
а відповідач не заперечує проти власноручного написання вказаної
розписки.

Відповідно
до  ст.
1046 ЦК України
- за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій
стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі,  визначені родовими ознаками,  а позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ) суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж кількості. Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно  ст.
1049 ЦК України
- позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у
такій самій сумі або речі,  визначені
родовими ознаками,  у такій самій
кількості,  такого самого роду та такої
самої кількості,  що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку,  що
встановлені договором.

Відповідно
до  ст.
10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається   як на підставу   своїх вимог або заперечень,  крім випадків встановлених законом.

Твердження
відповідача,  про те ,  що він по вказаній розписці повернув частково
борг у сумі 3500 доларів США
суд розцінює критично,  оскільки ніякими
іншими письмовими доказами,  засобами
аудіо-,  відеозапису та іншими доказами,        крім власних показань відповідача не
підтверджено.

Також
суд не приймає до уваги твердження відповідача про написання розписки під
тиском,  оскільки ніяких реальних
доказів  ОСОБА_2 не надано.

Згідно  ст.  60
ЦПК України - кожна сторона зобов»язана овести ті обставини,  на які вона

посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків,  встановлених  ст.  61
цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами,  які беруть участьу справі. Доказуванню
підлягають обставини,  які мають значення
для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі,  виникає спір. Доказування не може грутуватися
на припущеннях.

Відповідно
до ч. 1  ст.  218 ЦК
України - недодержання сторонами письмової форми правочину,  яка встановлена законом,  не має наслідком його недійсність,  крім випадків,  встановлених законом.  Заперечення однією із сторін факту правочину
або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами,  засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Як
вбачається з  ст.  625 ЦК
України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового забеспечення. Боржник ,
який прострочив виконання грошового зобов»язання,  на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити
суму боргу з урахуіванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення,  а також три проценти
річних від простроченої суми,  якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких
підстав,  суд рахує стягнути з
відповідача 207, 53 грн. за прострочення грошового зобов»язання.

За таких
підстав,  суд рахує,  що позовні вимоги є обгрунтованими та
підлягають до задоволення.

По
скільки рішення постановлено на користь позивача,  то відповідно до  ст.  88
ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в
сумі 252, 50 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 30 грн.

Крім
того,  з відповідача необхідно стягнути у
відповідності до  ст.  84 ЦПК України 1440 грн. витрат,  пов»язаних з оплатою правової допомоги
адвоката,  фахівця в галузі права.

На     підставі      ст.
ст.      218,      625,
1046, 1049      ЦК
України,
керуючись      ст.  ст.

10, 59, 60, 208,
209, 213, 214, 215, 218, 223, 294, 296, 88, 228 ,  84 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов   ОСОБА_1
задовольнити повністю .

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25250 грн. боргу за договором позики,  207, 53 грн. за прострочення грошового
зобов»язання ,  судовий збір в сумі 252,
50 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 30 грн та 1440 грн. витрат ,  пов»язаних з оплатою правової допомоги
адвоката,  фахівця в галузі права.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання зави про апеляційне оскарження. Заяву про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подається до апеляційного суду
Рівненської області через рівненський міський суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою,  яка її
подає до апеляційного суду Рівненської області.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений  ст.
294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом Рівненської області.