Справа
№2-1286/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25 липня
2007 року                                                                                                       м.  Ковель

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області в складі: судді Шаруновича В.В.,  при секретарі Спасюк К.В.,  за участю позивача ОСОБА_1 ,  відповідача ОСОБА_2,  представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,
виключення майна з акту опису й арешту майна та зняття арешту,  третя особа,
яка • не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача - Відділ державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного
управління юстиції ( надалі ВДВС),

встановив:

ОСОБА_1  звернулась до суду із вищезазначеним
позовом,  яким просить визнати за нею право
власності на меблевий кухонний гарнітур,
вартістю 500, 00 грн.,  диван
б/в,  вартістю 100, 00 гри.,  меблеву стінку коричневого кольору б/в,  вартістю 600, 00 грн.,  телевізор чорного кольору б/в 1985 р.в.,  вартістю 200, 00 грн.,  меблеву стінку б/в вартістю 500, 00 грн.,
,  м'який куточок зеленого кольору б/в
1985 р.в.,  вартістю 400, 00 грн.,  виключити дане майно з акту опису й арешту
майна від 19.06.2007 року та зняти з нього арешт,  посилаючись на те,  що 19.06.2007 року державним виконавцем ВДВС
ОСОБА_3 при примусовому виконанні виконавчого листа виданого 28.04.2007 року
Ковельським міськрайонним судом про стягнення з відповідача,  який є її сином,  в користь фізичних і юридичних осіб
заборгованості проведено опис і арешт зазначеного майна. Вважає,  що накладеним арештом на майно порушені її
законні права і інтереси,  оскільки
описане та арештоване майно належить їй та її чоловікові на праві приватної
власності,  у зв'язку з тим,  що їхній син та відповідач у справі ніде не
працює,  до придбання арештованого майна
йому не виповнилось 14 років,  він не мав
самостійного заробітку,  а тому не міг
надавати кошти для придбання арештованого майна,  а тому звернулась,  до суду вищевказаним позовом.

Позивач
ОСОБА_1  в судовому засіданні позов
підтримала з підстав викладених у позовній заяві,  просить задовольнити позов.

В
судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позов визнав не заперечує проти його задоволення.

Представник
ВДВС ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила,
що ВДВС не буде заперечувати проти виключення арештованого майна з акту
опису й арешту майна і зняття з його арешту,
вважає,  що позов підлягає до
задоволення,  оскільки наявні матеріали
справи вказують на те,  що майно,  яке позивач просить виключити з акту опису й
арешту майна від 19.06.2007 року та зняти арешт належать їй,  що доводиться поясненнями відповідача у
справі,  не заперечує проти задоволення
позову.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  представника ВДВС,  вивчивши матеріали справи,  приходить до висновку,  що позов підставний і підлягає до
задоволення.

Факт,  що майно,
право власності на яке просить визнати позивач,  описане та арештоване,  доводиться актом опису й арешту майна серії
АА № 402813 від 19.06. 2007 року,  з
якого крім того вбачається,  що позивач у
справі при опису та арешті майна зазначала,
що майно належить їй,  а тому не є
власністю боржника.

З пояснення
представника третьої особи вбачається,
що підставою для накладення

2

арешту
на спірне майно являються виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_2 в користь фізичних
і юридичних осіб боргу,  до якого позивач
не має ніякого відношення.

Відповідно
до вимог  ст.  321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку встановленому законом.

Вимогами
п.8 ч.1  ст.  346 ЦК
України встановлено,  що право
власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями
власника.

Згідно ч.1  ст.  59
Закону України „ Про виконавче провадження " особа,  яка вважає,
що майно,  на яке накладено
арешт,  належить їй,  а не боржнику,  може звернутись до суду з позовом про визнання
права на майно і звільнення майна з-під арешту.

Таким
чином,  заслухавши пояснення сторін,  третьої особи,  вивчивши матеріали справи,  суд приходить до висновку,  що ОСОБА_1
слід визнати власником меблевий кухонний гарнітур,  вартістю 500, 00 грн.,  диван б/в,
вартістю 100, 00 грн.,  меблеву
стінку коричневого кольору б/в,  вартістю
600, 00 грн.,  телевізор чорного кольору
б/в 1985 р.в.,  вартістю 200, 00
грн.,  меблеву стінку б/в вартістю 500,
00 грн.„ м'який куточок зеленого кольору б/в 1985 р.в.,  вартістю 400, 00 грн.,  виключити дане майно з акту опису й арешту майна
від 19.06.2007 року та зняти з нього арешт,
оскільки,  відповідач та третя
особа,  не заперечують проти задоволення
позову,  арештоване майно є приватною
власністю - ОСОБА_1 ,  що підтверджується
показаннями відповідача,  матеріалами
справи та не оспорюється представником ВДВС,
стягнення звернено на майно позивача за зобов'язаннями відповідача,  що суперечить вимогам чинного
законодавства,  а визнання позову не
суперечить закону не порушує прав чи інтересів інших осіб.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  10,
60,  212,  213,
214,  215 ЦПК України,   ст.
ст.  321,  346 ч.1 п.8 ЦК України,   ст.  59 ч.1 Закону України „ Про виконавче
провадження ",  суд,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати
ОСОБА_1 власником меблевий кухонний гарнітур,
вартістю 500, 00 грн.,  диван
б/в,  вартістю 100, 00 грн.,  меблеву стінку коричневого кольору б/в,  вартістю 600, 00 грн.,  телевізор чорного кольору б/в 1985 р.в.,  вартістю 200, 00 грн.,  меблеву стінку б/в вартістю 500, 00 грн.,
,  м'який куточок зеленого кольору б/в
1985 р.в.,  вартістю 400, 00 грн.

Звільнити дане
майно з-під арешту.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд Волинської області в наступному порядку:

заяву про апеляційне
оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення;

апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.