Справа №2-174/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

10
серпня  2007 року                   Корсунь-Шевченківський районний суд   Черкаської області в складі:

головуючого
судді Кіхтенко Н.І.,

при
секретарі    Святощик A.M.,

за участю
представників:

позивача
ОСОБА_1.  - ОСОБА_2;

відповідачки
ОСОБА_3.  - ОСОБА_4. та адвоката  ОСОБА_5,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду м.
Корсуня-Шевченківського цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3,  за участю третіх осіб на
стороні відповідачки,  які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору: Корсунь-Шевченківської державної
нотаріальної контори та районної державної адміністрації про визнання права
власності на частину спадкового будинку в зв'язку із правом на обов'язкову
частку у спадщині та визнання права власності на частину будинковолодіння  в результаті поліпшення даного майна за
участю позивача,  -

суд

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2007 р. ОСОБА_1.  звернувся до суду з позовом і просив ухвалити
рішення,  яким визнати за ним,  як вдівцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
ОСОБА_6,  в зв'язку із правом на
обов'язкову частку у спадщині,  право
власності на 1/2 частину належного їй житлового будинку з відповідною частиною
господарсько - побутових будівель,  що
знаходиться у АДРЕСА_1.

Даний позов позивач мотивує
тим,  що він з 1992 р. по день
смерті,  тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1. проживав
однією сім'єю у господарстві ОСОБА_6,
вели спільне господарство,  мали
спільні кошти,  купували спільне майно.
Все будинковолодіння було зареєстроване за померлою.

Після смерті з'ясувалося,  що у 1983 році померла залишила заповіт на
будинок з надвірними спорудами на відповідачку.

Рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду від 21 листопада 2006 р. було встановлено,  що позивач з померлою жили однією
сім'єю,  як чоловік і дружина,  без шлюбу.

На підставі цього позивач
вважає,  що він має право на частину
вказаного будинковолодіння,  як вдівець
померлої,  а тому вважає,  що відповідач не може спадкувати вказане у
заповіті майно в повному обсязі і просить суд ухвалити рішення та визнати за
ним право на 1/2 частину   спірного
будинковолодіння, як за вдівцем.

В ході розгляду справи по суті
ОСОБА_1. підтримав
даний позов та доповнив його додатковим,
в якому ,  крім вказаного,  просить суд визнати за ним ще і право
власності на частку спірного будинку з відповідною частиною надвірних
споруд,  яка відповідає половині суми
вартості проведеного поліпшення садиби за період його проживання однією сім'єю
з померлою ОСОБА_6,  а саме: з 1992 р. по
2006 p.,  тобто до дня її
смерті,  визнавши в цій частині недійсним
свідоцтво про право власності на вказаний будинок,  яке було видано Корсунь-Шевченківською
районною радою,  правонаступником якої з
питань видачі вказаного свідоцтва є Корсунь-Шевченківська районна державна
адміністрація.

Даний додатковий позов позивач мотивує тим,  що він за 14 років проживання   однією сім'єю з ОСОБА_6 у її
будинковолодінні,  в результаті їх
спільної праці та спільних коштів
провів ряд ремонтів у будинку та надвірних спорудах,  в результаті чого істотно збільшилася
цінність спірного будинку та садиби,  та
в цілому збільшилась ціна в результаті їх фізичних і матеріальних затрат,  де мається і його 1/2   частина. Так позивач вказує на
проведення  спільно ним і померлою
наступних будівельних  робіт:

·перекриття
покрівлі будинку;

·встановлення
підвісної стелі;

·встановлення
нового фундаменту задньої стіни будинку та її укріплення;

·капітальний
ремонт та часткова перебудова  веранди;

·переобладнання  системи водяного опалення по всьому будинку;

·проведення  капітального ремонту із
заміною основних частин системи опалення та газового котла;

·перебудова   пічної системи опалення ( лежанка та
димовивідна система);

·ремонт основних
стін будинку та їх перепланування (встановлення вікон,  клейка шпалер);

·заміна зовнішніх
вікон у будинку,  частковий ремонт
підлоги та стелі,  каналізації. А також
було встановлено телефонний номер.

По надвірних спорудах:

·у
повітці проведено заміну
даху,   сволоків,   перебудовано основні стіни,   постелено підлогу;

·побудовано  літню
кухню;

·побудовано
жомову яму;

·побудовано
яму  для зберігання продуктів;

·побудовано
сінник;

·встановлено
нові металеві ворота та дерев'яний паркан по всьому периметру присадибної
ділянки;

·збудовано
літній душ;

А також
на  території садиби посаджено молодий
сад. Крім того - побудовано  літній   душ.

В судовому засіданні позивач і його представник в повному
об'ємі підтримали основний і доповнені позови,
підтвердивши свої вимоги рядом наданих суду оригіналів накладних і
квитанцій на проведення вказаних у позові
робіт та  показами 5 свідків:
ОСОБА_7,   ОСОБА_8.,   ОСОБА_9,
ОСОБА_10,   ОСОБА_11.

Відповідачка і її представник та адвокат позов не
визнали,   пояснивши,   що мається заповіт померлої,   який на день її смерті не змінений і не
скасований,   а тому все,   що вказано в заповіті повинно належати
відповідачці,   тобто спірний будинок з
надвірними спорудами,   що знаходиться по АДРЕСА_1,   та представили у суд 5 свідків:
ОСОБА_12,   ОСОБА_13.  ,
ОСОБА_14  ,   ОСОБА_15,
ОСОБА_16,   які лише частково
підтвердили виконані позивачем  роботи у
спірному  будинковолодінні.

В ході розгляду справи по суті сторони фактично дійшли
згоди і перед закінченням розгляду справи по суті відповідачка суду
пояснила,   що вона не заперечує проти
того,   щоб за позивачем було визнано
право власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння,   як суттєво змінене у вартості в період його
проживання з померлою однією сім'єю,   і
не клопочеться про призначення при цьому судово-будівельної експертизи,   що було підтримано представниками
відповідачки.

Що стосується другої 1/2 частини спірного
будинковолодіння,   які належать
відповідачці по заповіту,   то
відповідачка і її представники запропонували,
щоб позивач сплатив відповідачці 3500 доларів США,
що в еквіваленті до гривні буде становити 17500
грн.,   а відповідачка відмовляється від
належної їй цієї частини спадкового будинковолодіння по заповіту,   і не заперечує,   щоб з урахуванням того,   що позивач дійсно проживав з померлою більше
15 років,   дійсно виконав частину
будівельних робіт у спірному будинковолодінні,
затративши свої гроші,   сили та
здоров'я,   за позивачем було визнано
судовим рішенням право на увесь спірний будинок і надвірні споруди,   що знаходяться у АДРЕСА_1.

Представники  відповідачки
підтримали дане клопотання.

Позивач і його представник погодилися на запропоновані
умови,   не заперечують проти того,   щоб за позивачем було визнане право на все
спірне будинковолодіння і готові до сплати відповідачці 17500 грн. за належну
їй частину даного будинковолодіння,   які
позивач сплачує під час розгляду справи,
і проведення експертизи для встановлення оцінки вартості виконаних робіт
не потрібно,   а тому просять суд
ухвалити рішення та визнати за позивачем право власності на все спірне
будинковолодіння.

Суд,   вислухавши
сторони,   свідків,   дослідивши матеріали справи,   вважає,
що основний і доповнений позови
позивача   підлягають  до часткового
задоволення в силу наступного.

У
судовому засіданні    встановлено,   що дійсно позивач з 1992 р. по 27 серпня
2006 p.,   тобто до дня смерті,     жив однією сім'єю   з ОСОБА_6 у будинковолодінні,   що поАДРЕСА_1 ,  яке належало померлій,      вели спільне господарство,   мали спільні кошти та майно,   проводили частково ремонти будинку,   надвірних споруд,   тину. Даний факт підтвердили свідки обох
сторін,   а  саме:
ОСОБА_12,     ОСОБА_13.  ,
ОСОБА_14  ,   ОСОБА_15,
ОСОБА_16,   ОСОБА_7,   ОСОБА_8.,
ОСОБА_17,   ОСОБА_10,   ОСОБА_11.
Це ж підтверджується  і рішенням
Корсунь-Шевченківського районного суду від 21 листопада 2006 р. Проти цього не
заперечувала  відповідачка  і  її
представники.

А оскільки відповідачка взагалі відмовляється від будь -
якої частини спірного будинковолодіння,
так як вона одержала від позивача за нього 17500 грн.,   то суд визнає за позивачем право власності
на все спірне будинковолодіння,   як за
особою,   яка проводила частково ремонти
у спірному будинку,   надвірних спорудах
та частково побудувала частину надвірних споруд,   що частково визнано відповідачкою. А за другу
1/2 частину відповідачка одержала від позивача гроші,  на сумі яких вони зійшлися,   а саме: 17500 грн. Сторони дійшли  такої
згоди і просять суд прийняти про це рішення.

Суд вважає,   що
сторони дійшли до такої згоди відповідно до
ст.   74 СК України,   яка вказує,
що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю,   але не перебувають у шлюбі між собою,   майно,
набуте ними за час спільного проживання,   в т.ч.1 ремонти,   належить їм на праві спільної сумісної
власності,   якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

Як встановлено у судовому засіданні,   між позивачем і померлою такого договору
щодо спільного майна встановлено не було.

Тобто,   внесені
зміни у спірний будинок і надвірні споруди за їх спільні кошти,   їх спільною працею є майном їх спільної
сумісної власності.

І оскільки сторони без проведення експертизи погоджується
на це визнання за позивачем і в цілому визнання права власності на все спірне
будинковолодіння,   то суд і визнає
таке,   оскільки це не суперечить закону та
ні чиїх прав  не порушує.

Таким чином,
оскільки відповідачка позов визнала в повному об'ємі і не заперечує
проти його задоволення та просить суд,
з урахуванням того,   що'позивач
провів    ряд  робіт
у будинку,   відмовляється від

одержання взагалі
спадщини по заповіту після померлого спадкодавця та просить визнати за
позивачем право власності на все спірне будинковолодіння,  то суд частково задовольняє основний і
додатковий позови позивача і визнає за ним право власності на
будинковолодіння,  що зареєстроване за
ОСОБА_6,  померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 і
знаходиться по АДРЕСА_1.

По згоді сторін
суд не стягує з  відповідачки  в користь позивача його витрати по даній
справі.

Заборона,  яка була накладена по даній по справі по
ухвалі суду від 26 лютого 2007 р. із спірного будинковолодіння знімається  після
вступу даного рішення в законну силу.

Що
стосується позову позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину
спірного будинковолодіння в зв'язку із правом на обов'язкову частку у
спадщині,  як за вдівцем померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6,  то суд відмовляє
у задоволенні даного позову,  так як
вважає,  що до даної категорії вдівців
відносяться особи,  які перебували у
зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем,  а
позивач таким не був.

На підставі
викладеного та керуючись  ст.   ст. 10, 57, 58, 59, 60, 212,  213,
214,  215   ЦПК
України,   ст.  17 ч.1 Закону України «Про власність»,  ч.2
ст.  372,   ст.
1241   ЦК
України,   ст.
ст. 8, 74 СК  України,  суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити
частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3,  за
участю третіх осіб на стороні відповідачки,
які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:
Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори і районної державної
адміністрації про визнання права власності на частину спадкового будинку в
зв'язку із правом на обов'язкову частку у спадщині та визнання права власності
на частину будинковолодіння в результаті поліпшення даного майна за участю
позивача.

Визнати
за ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_2.,
пр. у с Сахнівка право власності на будинок з надвірними
спорудами,  що знаходиться по АДРЕСА_2 і
який був зареєстрований за ОСОБА_6,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_1,  згідно
свідоцтва про право особистої власності,
виданого на ім'я померлої на підставі рішення виконкому
Корсунь-Шевченківської районної ради народних депутатів за №103 від22 квітня
1987 p.,  та
зареєстрованого в Корсунь-Шевченківському відділку БТІ за р № 182-185 в
реєстровій книзі №1 від 17.07.1987 р.

В іншій частині
позову відмовити.

Після
вступу рішення в законну силу зняти заборону,
накладену по ухвалі Корсунь-Шевченківського районного суду від 26 лютого
2007 р.

Рішення
вступає в законну силу,  якщо потягом 10
днів з дня його проголошення позивачем і його представником не буде подано
заяви про його оскарження,  або в цей же
строк не буде подано апеляційну каргу.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення,  а відповідачкою і
її представниками в той же строк,  з часу
отримання його копії,  до Апеляційного
суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд.

Апеляційну скаргу може бути подано таким же чином,  протягом 20 днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження рішення суду.