Справа № 22ц-5789/07р
Головуючий в 1 інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

13 листопада
2007року            Колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду

Луганської
області у складі:

головуючого:
Лісіциної А.І.

суддів: Іванової
І.П.,   Парінової І.К.

при секретарі:
Сабадишиному І.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Луганську апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань у м.   Бранці Луганської
області

на рішення
Брянківського міського суду Луганської області від 10 серпня 2007р.

по справі за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.   Бранці Луганської області (далі - ВВД Фонду
ССНВ) про стягнення недонарахованих щомісячних страхових виплат,   -

встановила:

У липні 2007р.
позивач звернувся до суду з дійсним позовом.
На обґрунтування вимог зазначив,
що відповідачем,   кожний рік при
вирішенні питання про перерахунок страхових виплат,   які йому сплачуються у зв'язку з
пошкодженням здоров'я на виробництві,   у
порушення вимог Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань,   які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон №1105-XIV від
23.09.1999р.) неправильно застосовувався коефіцієнт зростання середньомісячної
реальної заробітної плати замість коефіцієнту зростання середньої заробітної
плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої
влади з питань статистики,   як це
передбачено Законом.   Зазначені
порушення привели до зменшення розміру належних йому страхових виплат.

Оскільки ВВД
Фонду ССНВ добровільно не бажає провести перерахунок,   просив стягнути з відповідача заборгованість
по щомісячним страховим виплатам в розмірі 2854,  44грн. за період з 01.03.2002р. по
01.03.2007р. та зобов'язати сплачувати з 01.03.2007р. щомісячно по 448,  08грн. до наступного перерахунку.

Оскарженим
рішенням позов задоволено.

В апеляційній
скарзі відповідач з рішенням суду не згоден,
вважає його таким,   що не
відповідає вимогам закону,   просить
скасувати і постановити нове,   яким у
позові ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши
доповідача,   дослідивши надані
докази,   перевіривши обгрунтованість та
законність рішення суду першої інстанції,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає за необхідне її задовольнити.

Судом
встановлено,   що позивач у зв'язку з
втратою працездатності внаслідок пошкодження здоров'я на виробництві одержує
щомісячні страхові платежі згідно Закону №1105-XIV від 23.09.1999р.).

У відповідності
зі   ст.
29 цього Закону відповідач повинен проводити перерахування щомісячних
страхових виплат у встановлених цією статтею випадках,   у тому числі 1 березня наступного року
перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі
зростання в попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань
статистики.

У відповідності
зі   ст.
15,  16,  17 Закону №1105-XIV від 23.09.1999р. безпосереднє керівництво Фондом
ССНВ,   який є некомерційною самоврядною
організацією і діє на підставі статуту,
здійснює його Правління. Рішення зазначеного органу стосовно
коефіцієнтів перерахування щомісячних страхових виплат прийняті у межах його
компетенції,   тому є обов'язковими для
виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Зі змісту   ст.
29 вищезазначеного Закону,
вбачається,   що нею визначено
лише умову,   за настанням якої мають
«переглядатися щомісячні страхові виплати,
а не механізм їхнього підвищення. Держкомстат України у зазначений позивачем
період кожного року визначав коефіцієнти зростання заробітної плати,   у тому числі номінальний та реальний.

Однак вказана
норма Закону не містить вказівки про те,
який саме коефіцієнт підвищення заробітної плати з визначених
Держкомстатом України слід застосовувати Правлінню Фонду ССНВ для визначення
коефіцієнту,   на який підлягають
перерахунку щомісячні страхові виплати з 1 березня кожного року.

Тому,   якщо за даними Держкомстату України
відбулося підвищення середньої заробітної плати в країні у галузях національної
економіки,   то це є тільки умовою для
проведення відповідного перерахунку і Правління Фонду ССНВ зобов'язане у межах
своїх повноважень ухвалити рішення про підвищення щомісячних страхових виплат,   встановивши відповідний коефіцієнт такого
підвищення,   який визначається,   як з урахуванням даних Держкомстату,   так і інших вимог Закону №1105-XIV від
23.09.1999р.

Судом першої
інстанції встановлено,   що ВВД Фонду
ССНВ,   починаючи з 01.03.2002р.
провадилися перерахунки страхових виплат позивачеві кожного року,   при цьому відповідач виходив з
коефіцієнтів,   визначених Правлінням
Фонду ССНВ України відповідними постановами та доведених до відповідача для
використання при перерахунках щомісячних страхових сум відшкодування шкоди.

Цими постановами
Правлінням Фонду ССНВ України визначено вказані коефіцієнти підвищення
страхових виплат за даними Державного комітету статистики України у 2002 році -
1,  193,
у 2003 році - 1,  182,   у 2004 році -1,  152,
у 2005 році - 1,  238,   у 2006 році - 1,  203,
у 2007 році -1,  183.

Судом
встановлено,   що ВВД Фонду ССНВ при
перерахунку щомісячних страхових виплат позивачеві застосовувалися у зазначені
роки саме вказані коефіцієнти,   чого не
заперечує позивач та підтвердив представник відповідача.

Таким
чином,   відповідач правильно керувався
постановами Правління Фонду ССНВ України,
якими визначено вказані коефіцієнти підвищення страхових виплат,   та які були чинними на момент
перерахунків,   що відповідає
вимогам   ст.  29 Закону №1105-XIV від
23.09.1999р. Тому не має підстав вважати,
що відповідачем проведено перерахунки щомісячних страхових виплат з
порушенням встановленого порядку,   а
посилання позивача на те,   що
відповідачем проведено перерахунки щомісячних страхових виплат без врахування
вимог   ст.  29 вказаного Закону,   є безпідставним.

Та
обставина,   що постановою Київського
апеляційного господарського суду від 14.06.2005р. і ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 06.09.2006р. положення постанови Правління
Фонду ССНВ України від 01.11.2001р.,
яким затверджено Положення про обчислення середньої заробітної плати для
розрахунків виплат за загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням,   та самого цього
Положення,   на підставі якого приймалися
спірні коефіцієнти,   починаючи з
01.03.2002р.. та з якими не згоден позивач,
визнані недійсними,   як прийняті
з перевищенням наданих повноважень,   у
даному випадку правового значення не має,
оскільки на момент провадження перерахунку ці положення були
чинними,   а у зазначених рішеннях судів
немає вказівки на те,   що вони втрачають
чинність з моменту їх ухвалення.

Суд,   задовольняючи позовні вимоги,   на вказані обставини не звернув уваги,   а тому помилково дійшов висновку,   що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню.

За таких
обставин у колегії суддів є підстави вважати,
що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини
справи,   однак неправильно застосовано
норми матеріального права,   які
регулюють виниклі правовідносини,   а
тому у відповідності зі   ст.  309 ЦПК України рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення,   яким у позові ОСОБА_1 слід відмовити.

Куруючись п.2
ч.1   ст.   307,
п.4 ч.1   ст.   309,
ст.    ст.   313,
314,   316 ЦПК України,   колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.   Бранці Луганської області задовольнити.

Рішення
Брянківського міського суду Луганської області від 10 серпня 2007р. скасувати.
Постановити по справі нове. У позові ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в м.   Бранці
Луганської області про стягнення недонарахованих щомісячних страхових виплат
відмовити.

Рішення набирає
чинності негайно. Може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців після його проголошення.