Справа № 2 -21192007 року
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня
2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в
складі: головуючого - судді                Кихтюка
P.M.

при
секретарі                                         Мелих
Л.В.

з участю
позивача                                 ОСОБА_1.

представника
позивача                        ОСОБА_2.

відповідача                                             ОСОБА_3.

представника
відповідача                    ОСОБА_4.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 12 частину квартири та
встановлення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2007
року ОСОБА_1. та ОСОБА_5. звернулись з позовом до відповідача про визнання
права власності на 12 частину квартири та встановлення порядку користування
квартирою. Свій позов мотивують тим,  що
ОСОБА_1 .3 29.05.1976р. по 14.09.2006р.перебував у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем по справі В період шлюбу вони придбали квартиру в будинку
жтлово-будівельного кооперативу по АДРЕСА_1. Членом
ЖБК являється відповідач. Виплата пайового внеску за квартиру проведена
подружжям в 1986-1992рр. Право на користування квартирою набула також їх дочка
- ОСОБА_5. В зв»язку з повною виплатою пайового внеску за квартиру в будинку
ЖБК ОСОБА_1. та ОСОБА_3. набули право спільної сумісної власності на вказану
квартиру.

Спірна
квартира складається з двої ізольованих кімнат площею 16, 1 кв. м.  та 12, 2 кв. м.  Загальна площа квартири 50 кв. м.

Оскільки
вони не можуть досягнути згоди щодо порядку користування квартирою,  то позивачі просять визнати за ОСОБА_1. право
власності на 12 частину квартири АДРЕСА_1 в м.
Луцьку та встановити наступний порядок користування квартирою: житлову
кімнату площею 16, 1 кв.м.  виділити їм в
користування,  кімнату площею 12, 2 кв.м.  - в користування відповідача,  допоміжні приміщення залишити в спільному
користуванні.

Ухвалою суду позовні
вимоги ОСОБА_5. залишені без розгляду.

В
судовому засіданні позивач та представник позивача позовну заяву
підтримали,  із зазначених в заяві
підстав та просили позов задовольнити.

Відповідач
та її представник позов визнали частково. Не заперечували відносно визнання за
позивачем права власності на 12 частину спірної квартири. Через поганий стан
здоров»я відповідачу просили виділити в користування кімнату площею 16, 1 кв.м.
,  а позивачу - кімнату площею 12, 2 кв.
м.

Заслухавши
пояснення сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи,  суд
приходить до висновку,  що позов підлягає
до часткового задоволення.

Судом
встановлено,  що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 29.05.1976 p.,  який
розірвано 14.09.2006р.(а.с. 7).

2

Відповідно
до  ст. 22 КЗпШС,   ст. 60 Сімейного Кодексу України майно,  нажите подружжям за час шлюбу є його спільною
сумісною власністю. Вважається,  що кожна
річ набута під час шлюбу є обєктом права спільної сумісної власності.

Згідно  ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі
поділу майна,  що є обєктом права
спільної сумісної сласності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є рівними,  якщо інше не визначене домовленістю між ними
або шлюбним договором.

В
судовому засіданні встановлено,  що за
відповідачем зареєстровано на праві власності квартира АДРЕСА_1 в м.
Луцьку(а.с. 12) на підставі довідки виданої ЖЕКом № 8 від 08.05.1992 року.
Вартість квартири повністю виплачена в 1993 року,  про свідчить довідка ЖКП №2 від 05.02.2006
року (а.с. Ю),  тобто коли сторони перебували
у шлюбі.

А
тому,  враховуючи вищевикладене,  суд приходить до висновку,  що квартираАДРЕСА_1 в м.  Луцьку є спільною сумісною власністю
сторін,  а тому кожному з них належить по
1Л частини квартири.

Згідно
викопіровки поверхового плану квартири (а.с. 1 Зростання складається з двох
відокремлених кімнат площею 16, 1 кв.м. (193-4) та площею 12, 2 кв.м.  (193-7),
кухні 193-3,  коридору 193-1,  кладової 193-5,  ванної 193-2,
туалету 193-6. Сторони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного
майна.

Враховуючи
стан здоров»я відповідача,  також
те,  що разом з нею проживає дочка
ОСОБА_5,  суд приходить до висновку,  що відповідачу слід виділити в користування
кімнату площею,  16, 1 кв.м. ,  а відповідачу - кімнату,  площею 12,
2 кв.м.  Допоміжні приміщення
залишити в спільному користуванні сторін.

Оскільки,  позивач відмовився від відшкодування
понесених ним судових витрат по справі,
то не слід проводити стягнення вказаних коштів з відповідача.

Керуючись  ст.
ст.  8,  10,
11,  58,  60,
213,  214,  215 ЦПК України,   ст. 22 КЗпШС,   ст. 60 СК України,  319, 369 ЖК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 1А частину квартири АДРЕСА_1в м.  Луцьку.

Встановити
наступний порядок користування даною квартирою: -ОСОБА_1 виділити в
користування кімнату площею 12, 2 кв.м. ; -ОСОБА_3 виділити в користування
кімнату площею 16, 1 кв.м.

Кухню
площею 6, 8 кв.м. ,  коридор площею 9, 7
кв.м. ,  кладову площею 1, 1 кв.м. ,  ванну площею 2, 8 кв.м. ,  туалет площею 1, 3 кв.м.  - залишити у спільному користуванні сторін.

В решті позовних
вимог - відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської
області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.