Справа № 22-ц-1526 / 2007р.                             Головуючий по 1-ій інстанції
21                                                         Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем України

11
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого:
Попруги С. В.

суддів:
Кононенко О.Ю.,  Гагіна М. В.

з участю
секретаря судового засідання - Рой
Я.М.

та
осіб,  які беруть участь у справі -
представника відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.  Суми - Андрющенка
В.В.,  представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засідання в приміщенні Апеляційного суду Сумської області
цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.  Суми

на заочне
рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2007 року

у справі
за позовом ОСОБА_1 до Сумського
міського відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України,
третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Сумське науково -виробниче
підприємство ім.  М. В. Фрунзе» про стягнення моральної
шкоди, -

встановила:

Заочним
рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково.

Стягнуто
з Сумського міського відділення Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України на користь ОСОБА_1 6 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто
з Сумського міського відділення Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України витрати на інформаційно
- технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 8 грн. 50 коп. на спеціальний
рахунок.

Відповідачем
була подана заява про перегляд зазначеного заочного рішення,  яка ухвалою від 09 жовтня 2007 року була
залишена без задоволення.

В
апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Суми просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове
рішення,  яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити через порушення судом норм матеріального та
процесуального права,  неповне з'ясування
обставин,  що мають значення для справи.

При
цьому посилається на те,  що відсутні
підстави для відшкодування моральної шкоди через по -перше: відсутність
зазначення в довідці МСЕК від 07 липня 2003 року про заподіяння професійним
захворюванням моральної шкоди позивачу,
по - друге: наявність вини позивача у настанні страхового випадку.

Зазначає,  що судом не в повній мірі враховані
наявність,  характер і обсяг моральних та
фізичних страждань позивача та стан його здоров'я.

Вважає,  що суд при ухваленні рішення керувався
нормами матеріального права,  дія яких
зупинена,  а саме:  ст.
ст.  21,  28,  34
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності» і у
відповідності до  ст.  22 Конституції України,  при розгляді даної справи доцільно
застосовувати положення  ст.   ст.
1167, 1168 ЦК України.

Вказує на
те,  що з відповідача неправомірно
стягнуто витрати на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі 8 грн. 50 коп.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції,  заслухавши суддю-доповідача,  доводи та заперечення сторін,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає,  виходячи з наступного.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Суд
першої інстанції,  задовольняючи частково
позов ОСОБА_1 виходив з того,  що у
зв'язку з погіршенням стану здоров'я через професійне захворювання,  порушенням нормального життєвого устрою,  позивачу заподіяна моральна шкода.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
з 30 липня 1977 року перебуває у трудових відносинах з ВАТ «Сумське НВО
ім.  М. В. Фрунзе». До 06 жовтня 2003 року він працював
котельником IV розряду цеху № 18. З 06 жовтня 2003 року працює підсобним
робітником цеху № 63.

Висновком
МСЕК від 07 липня 2003 року позивачеві вперше встановлено 40% втрати
професійної працездатності. В подальшому,
05 липня 2004 року - 45%,  28
серпня 2006 року - 50% втрати професійної працездатності (а.с.  15-18).

У
позивача виявлено професійне захворювання у вигляді вегетативно - сенсорної
поліневропатії верхніх кінцівок зі значним обмеженням та порушенням їх
функцій,  нейросенсорна туговухість III  ст.
професійного характеру. Причиною професійного захворювання є
недосконалість технологічного процесу та неефективність засобів індивідуального
захисту (а.с.  6).

Як
вбачається з матеріалів справи,  спірні
правовідносини виникли з моменту встановлення факту стійкої втрати
працездатності,  тобто з 07 липня 2003
року,  тому до них,  відповідно до ч. 2  ст.  5 ЦК України,  необхідно застосовувати закон,  що діяв на момент виникнення правовідносин.

Відповідно
до п.п. "е" п. 1 ч. 1  ст.  21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" у разі настання страхового
випадку,  Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку
виплатити грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї
шкоди потерпілому.

Відповідно
до ч.3  ст.  28 вказаного закону,  за наявності факту заподіяння моральної шкоди
потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду.

Колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необхідності
відшкодування Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м Суми
заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 6 000 грн.

Доводи
апеляційної скарги про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди
через відсутність зазначення в довідці МСЕК про заподіяння професійним
захворюванням моральної шкоди позивачу,
та через наявність вини позивача у настанні страхового випадку,  були предметом розгляду в суді першої
інстанції та обґрунтовано спростовані судом.

Посилання
апеляційної скарги на те,  що ОСОБА_1
виплачена одноразова допомога в розмірі 10 640 грн.,  щомісячно відшкодовується сума втраченого
заробітку в розмірі 541, 12 грн. та він отримує пенсію по інвалідності в
розмірі 150 грн. і ці виплати компенсують моральний аспект страхового випадку,  не ґрунтується на законі,  оскільки відповідно до ч. 4  ст.  23
ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди,  яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром
цього відшкодування.

Доводи
апеляційної скарги що судом застосовано закон,
який втратив чинність,  також є
безпідставними,  так як норми статей
1,  15,
21,  28,  34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" передбачають обов'язок Фонду
відшкодувати моральну шкоду у разі настання страхового випадку.

Страховий
випадок з позивачем настав 07 липня 2003 року,
коли висновком МСЕК йому вперше було встановлено стійку втрату
працездатності у зв'язку з професійним захворюванням,  і з цього часу в нього виникло право на
відшкодування моральної шкоди.

Дія п.п.
"е" п. 1 ч. 1  ст.  21 Закону України " Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності " була зупинена ч. 27  ст.  77
Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року.

Таким
чином суд,  ухвалюючи рішення,  зробив вірний висновок щодо необхідності
застосування Закону України " Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності",  який був чинним на
момент встановлення стійкої втрати працездатності..

Доводи
апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для скасування
рішення місцевого суду і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_1

Керуючись  ст.
ст.   304,  п.1 ч.1
ст.  307,  308,
313,  п.1 ч.1  ст.
314,  315,  317,
319 ЦПК України судова колегія судової палати , -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Суми відхилити.

Заочне
рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду
України.