Справа № 33
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06
листопада 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області

в    складі:
Галущент   О.І.,   Козаченка
В.І.    та   Колосовського   С.Ю. розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про  стягнення боргу за договором позики,
за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Новгородківського
районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2005 р. та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2005 р.

встановила:

21.03.2005
р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про  стягнення боргу за договором позики.

Рішенням
Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 10.10.2005 р.
позов задоволений частково.

Постановлено
про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача 9047 грн. боргу за договором
позики, а в позові до ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2005 p., рішення
місцевого суду залишене без зміни.

У
касаційних скаргах позивач та відповідач просять про скасування рішень
місцевого та апеляційного суду і ухвалення нового рішення про стягнення
половини боргу також і з відповідачки ОСОБА_3, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи, невірну оцінку зібраних доказів, неправильне
застосування норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши
касаційні скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових
рішень відсутні, виходячи з наступного.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позову місцевий суд обгрунтовано виходив з того, що
позичальником грошей та особою яка взяла на себе зобов'язання щодо їх
повернення кредиторові, є відповідач, а не його колишня дружина.

З
врахуванням таких висновків судом правильно та з належних підстав постановлено
про стягнення боргу з позичальника і відмову у задоволенні вимог до
відповідачки, яка не є стороною договору позики.

Погоджуючись
з такими висновками, апеляційний суд обгрунтовано зазначив що покладення
відповідальності також і на дружину відповідача суперечило б у мовам угоди
позики та вимогам, діючого на час укладення угоди, сімейного законодавства.

Зокрема
згідно з положеннями ч. 2 ст. 23 КзпШС України ( 1969 р.), при укладенні угод
одним з подружжя вважається, що він діє за згодою іншого з подружжя.

Такі
висновки суду відповідають дійсним обставинам спору та вимогам норм
матеріального права.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті
ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що рішення місцевого та ухвала
апеляційного суду постановлені з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для їх
обов'язкового скасування, відсутні.

Наведені
у касаційних скаргах доводи щодо покладення відповідальності за угодою також і
на дружину позичальника, висновків суду не спростовують, оскільки належними
доказами не підтверджені.

Керуючись
ст. ст. 332, 336 ЦПК України та Законом України „Про внесення змін до Закону
України „Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 року, колегія судців,

ухвалила:

Касаційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відхилити, а рішення Новгородківського районного
суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2005 р. та ухвалу апеляційного  суду Кіровоградської області від 29 листопада
2005 р. - залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.