РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

04 липня 2007 року                                                                                                             м. Носівка

Носівський
районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Корзаченка В.М.,

при секретарях           Ямі С.С., Оксимець Л.В.,

з участю
прокурора Сокири Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Носівського районного суду цивільну справу за позовом прокурора Носівського
району Чернігівської області в інтересах соціально незахищеної особи ОСОБА_1 до
Носівської міської ради, Носівського районного відділу земельних ресурсів та ОСОБА_2 про визнання
недійсним державного акту серії НОМЕР_1на право власності на земельну ділянку
площею 0,2281 га по АДРЕСА_1 виданого на ім'я ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2007
року до Носівського районного суду в інтересах соціально незахищеної особи ОСОБА_1
звернувся прокурор Носівського району з позовом до Носівської міської ради,
Носівського районного відділу земельних ресурсів та ОСОБА_2 про визнання
недійсним державного акту серії НОМЕР_1на право власності на земельну ділянку
площею 0,2281 га по АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_2, зазначивши, що колишнім головою Носівської міської ради
ОСОБА_2 було зроблено фіктивну виписку з рішення виконавчого комітету
Носівської міської ради № 61 від 28 травня 1993 року (за заявоюОСОБА_3 її
визнано головою колгоспного двору у АДРЕСА_1 після смерті її матері ОСОБА_3),
про виділення ОСОБА_2. земельної ділянки під забудову в розмірі 0,10 га за
адресою: АДРЕСА_1). У свою чергу, видача фіктивної виписки з рішення
виконавчого комітету призвела до прийняття Носівською міською радою ряду
незаконних рішень та подальшої незаконної передачі земельної ділянки ОСОБА_2.

У судовому
засіданні прокурор пояснила, що жилий будинок та зазначена земельна ділянка
поАДРЕСА_1, знаходилася у користуванні ОСОБА_1, яка за життя прописала на
постійне місце проживання свого рідного онука ОСОБА_1, який проживав за
згаданою адресою із 1984 року, доглядав її та вів господарство. Після смерті
ОСОБА_3., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, залишився заповіт, яким остання заповідала
все належне їй майно ОСОБА_1 Він отримав спадщину, проживав у будинку і
користувався земельною ділянкою. 10 листопада 1998 року за адресою АДРЕСА_1
була пожежа, під час якої будинок згорів, але на земельній ділянці залишилися
господарські будівлі, які разом із земельною ділянкою використовувалися ОСОБА_1
Носівською міською радою рішення про вилучення земельної ділянки у померлої
ОСОБА_3. чиОСОБА_1 не приймалося, також не приймалося рішення про надання у
користування земельної ділянки по АДРЕСА_1, ОСОБА_2. Відсутні будь-які дані про
вилучення у ОСОБА_3. та передачу у користування іншим користувачам вказаної
земельної ділянки і в податковій інспекції.ОСОБА_1 не може документально
оформити право власності на належну йому земельну ділянку, оскільки Носівською
міською радою без згоди і відома останнього, на підставі заяв ОСОБА_2., у яких
він посилався на фіктивну виписку з рішення виконавчого комітету Носівської
міської ради № 61 від 28 травня 1993

2

року, тим же виконкомом було прийнято ряд незаконних
рішень, зокрема, від 22 червня 1993 року № 73 про погашення інвентарних
документів на домоволодіння в АДРЕСА_1; від 24 червня 1999 року № 126, у
частині, що стосується передачі земельної ділянки у приватну власність для
будівництва та обслуговування житлових будинків і господарських будівель 0,10 га та для ведення особистого підсобного
господарства 0,20 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_2.;
рішення десятої сесії двадцять четвертого скликання від 12 листопада 2003
року, яким було затверджено державний акт на право власності на землю ОСОБА_2. по вул. АДРЕСА_1
розміром 0,2281 га. Порушення земельного законодавства з боку посадових осіб
Носівської міської ради та подання заяв з боку ОСОБА_2. призвели до незаконної видачі останньому 07 квітня 2004
року державного акту серії НОМЕР_1на право власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 За протестами прокурора району десятою сесією п'ятого скликання
Носівської міської ради 23 лютого 2007 року було прийнято рішення про
скасування рішення виконавчого комітету міської ради від 22 червня 1993 року №
73 „Про погашення інвентарних документів та знесення домоволодінь в АДРЕСА_1" у частині, що стосується домоволодіння по
АДРЕСА_1 та рішення десятої сесії двадцять четвертого скликання від 12
листопада 2003 року, яким було затверджено державний акт на право власності на
землю ОСОБА_2. по вул. АДРЕСА_1 розміром 0,2281 га у частині, що стосується
ОСОБА_2. За протестом прокурора району від 14 травня 2007 року дванадцятою
сесією п'ятого скликання Носівської міської ради було прийнято рішення „Про
внесення змін до рішення виконкому міської ради від 24 червня 1999 року №
126", яким скасовано рішення про передачу земельної ділянки у приватну
власність для будівництва та обслуговування житлових будинків і господарських
будівель площею 0,10 га та для ведення особистого підсобного господарства
площею 0,20 га по АДРЕСА_1 у частині, що стосується ОСОБА_2.

Прокурор просила
визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1на право власності на земельну
ділянку площею 0,2281 га по АДРЕСА_1, виданий 07 квітня 2004 року на ім'я
ОСОБА_2, оскільки міською радою скасовані всі попередні рішення, на підставі
яких він був виданий.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Представники
Носівської міської ради у судовому засіданні позов частково визнали, суду дали
показання, що за протестами прокурора виконавчим комітетом Носівської міської
ради всі вищезгадані рішення, які призвели до незаконної видачі зазначеного
державного акту на землю, скасовані, однак вини ОСОБА_2. в отриманні державного акту на землю вони не вбачають.

Представник
Йогівського районного відділу земельних ресурсів у вирішенні зазначеного
питання поклалася на розсуд суду.

ОСОБА_2 дав суду
показання про те, що після смерті ОСОБА_3. у будинку поАДРЕСА_1, він дуже рідко бачивОСОБА_1, а після того, як
зазначений будинок восени 1998 року згорів, на подвір'ї взагалі ніхто не
з'являвся. Через деякий час, приблизно на початку 1993 року, він звернувся до
міського голови із заявою про виділення
йому у користування земельної ділянки по АДРЕСА_1. 28 травня 1993 року
міська рада приймає рішення № 61, відповідно до якого виділяє йому зазначену земельну ділянку, площею 0,10 га. Весь
цей час він користувався земельною ділянкою, прибрав її, посадив плодові дерева та кущі. У квітні 2004 року він
отримав державний акт на право власності
на земельну ділянку і ще через деякий час, з метою будівництва жилого будинку, встановив металевий вагончик для зберігання
господарчого інструменту. Про те, що у знищеному вогнем будинку
прописанийОСОБА_1 і що за заповітом ОСОБА_3. саме йому належало домоволодіння поАДРЕСА_1, він нічого не знав.
Вважав, що міськрада виділила йому
землю законно і добросовісно на ній господарював.

Представник третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 дала суду показання,
щоОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3. постійно був прописаний і

3

проживав у будинку останньої по
АДРЕСА_1 та користувався земельною ділянкою і садом. Після пожежі у згаданому
будинку, ОСОБА_1довелося тривалий час проживати у родичів та накопичувати кошти
на будівництво нового будинку. ОСОБА_2 запитав
дозволу уОСОБА_1, щоб тимчасово використовувати земельну ділянку для власних
потреб, на що останній погодився і ОСОБА_2
до цього часу нею користується. Коли ж ОСОБА_1 навідався у власне
домоволодіння, то побачив, що ОСОБА_2
на його земельній ділянці збирається будувати жилий будинок, тому і
звернувся до неї за допомогою у захисті його прав.

Заслухавши
показання сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про
необхідність задоволення позову з наступних підстав:

Відповідно до ч.
1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні
громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на
підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до п.
„Г" ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.
1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт
визнається недійсним.

З матеріалів
справи вбачається, що всі рішення виконавчого комітету Носівської міської ради
на підставі яких Носівським районним відділом земельних ресурсів ОСОБА_2. було видано
державний акт серії НОМЕР_1на право власності на земельну ділянку площею 0,2281
га по АДРЕСА_1, виконавчим комітетом Носівської міської ради скасовані.

Таким чином,
зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 131, 152, 155 ЗК України та ст.ст. 214,
215 ЦГЖ України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
прокурора Носівського району Чернігівської області в інтересах соціально незахищеної
особи ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
недійсним державний акт серії НОМЕР_1на право власності на земельну ділянку
площею 0,2281 га по АДРЕСА_1, виданий Носівським районним відділом земельних
ресурсів 07 квітня 2004 року на ім'я ОСОБА_2.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
упродовж 20 днів апеляційної скарги, або шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення рішення.