Справа №2-2622/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26
червня 2007 року                                                     Галицький
районний суд м.  Львова

в
складі: головуючого-судді                      Ванівського
О.М.

при
секретарі                                             Грицко
P.P.

з участю
представника позивача       Барабаша Я.Й.
з участю представника відповідача
ОСОБА_1 розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3,  третя особа обласне комунальне   підприємство   «Бюро
технічної  інвентаризації  та
експертної  оцінки»   про розірвання договору довічного утримання
(догляду),

встановив:

Позивачка
ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом,  у
якому просить розірвати договір довічного утримання,  який був укладений 21.02.2004 р. між нею та
ОСОБА_3 та просить повернути їй у власність АДРЕСА_1.

В
обґрунтування своїх вимог покликається на те,
що відповідно до умов цього договору,
сторони дійшли згоди,  що грошова
оцінка матеріального забезпечення позивачки встановлюється в розмірі 250 грн.
щомісячно. Ця сума підлягала індексації у порядку,  передбаченому законом.  Крім цього,
відповідачка зобов'язувалася: - забезпечувати її харчуванням,  одягом,
доглядом; надавати необхідну допомогу; забезпечувати лікувальними
засобами; забезпечити житлом,  шляхом
збереження її права на безоплатне пожиттєве проживання у її квартирі. Після
укладення з відповідачкою договору довічного утримання,  остання почала порушувати умови
договору,  грошей в сумі 250 грн.,  з врахуванням індексації,  не платила,
пояснюючи тяжким матеріальним станом.
Крім того,  відповідачка не
забезпечувала її харчуванням,
одягом,  медикаментами,  що передбачалося договором,  з лютого 2004 року до грудня 2006 року. З
січня 2007 р. до червня 2007 р. відповідачка взагалі не надає жодної допомоги.
Більше їй допомагала мати відповідачки,
однак договору з нею вона не укладала. За таких обставин,  вона просить розірвати договір довічного
утримання,  що був укладений між нею та
ОСОБА_3 як такий,  що відповідачкою не
виконувався та повернути їй у власність АДРЕСА_1.

У
судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4 позов підтримали та дали
пояснення аналогічні мотивам позовної заяви. Крім того представник позивача
доповнив,  що позивачка відмовляється від
відшкодування моральної шкоди та стягнення судового збору в сумі 168 грн.

Відповідачка
позов заперечила,  пояснила,  що саме з ініціативи ОСОБА_2 у лютому 2004 р.
був укладений договір довічного утримання. Всі вимоги по договору вона протягом
трьох років виконувала щоденно вона чи на її прохання її мама. Відвідували
позивачку ОСОБА_2,  приносили та готували
їй їжу 1-2 рази в день,  оплачували всі
комунальні послуги та квартплату,
оплачували придбання медикаментів,
прибирали у квартирі. Вважає,  що
умови договору нею виконувались,  а тому
такий не може бути розірваний.

Представник
відповідачки ОСОБА_5
у судовому засіданні позов заперечив та просив відмовити в задоволенні
останнього.

Третя
особа ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» будучи належним
чином повідомленою в судове засідання не з'явилась не повідомивши суд про причини
неявки,  а тому суд вирішує справу на
підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши
пояснення сторін та їх представників,
показання свідків,  вивчивши
матеріали справи,  суд приходить до
висновку,  що позов слід задоволити
повністю з наступних міркувань.

Згідно  ст.
755 ЦК України
договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу
відчужувача або третьої особи,  на
користь якої він був укладений,  у разі
невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків,  незалежно від його вини.

Оскільки
зміст обов'язків набувача є систематичне матеріальне забезпечення
відчужувача,  причому в натурі у вигляді
житла,  харчування догляду і необхідної
допомоги,  та якщо відповідно до ч.2  ст. 749 ЦК
України,  обов'язки набувача не були
конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача
іншими видами матеріального забезпечення і догляду,  то спір повинен вирішуватись з урахуванням
принципів справедливості та розумності.

Із
змісту договору довічного утримання,  укладеного
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 21.02.2004 р. та посвідченого нотаріально,  вбачається,
що ОСОБА_3 зобов'язувалась надавати ОСОБА_2 утримання та догляд довічно,  а саме: забезпечувати відчужувача
харчуванням,  одягом та доглядом;
надавати необхідну допомогу; забезпечувати лікувальними засобами; забезпечити
житлом ОСОБА_2,  шляхом збереження її
права безоплатного по життєвого проживання у АДРЕСА_1; після смерті ОСОБА_2
похоронити її згідно з християнськими традиціями. Грошова оцінка матеріального
забезпечення встановлюється в розмірі 250 грн. щомісячно і підлягає індексації
у порядку встановленому законом.  ОСОБА_2
в свою чергу передавала у власність ОСОБА_3 належну їй АДРЕСА_1,  яка складається з двох кімнат та кухні,  загальною площею 73, 0 кв.м.  Договір підписано сторонами особисто,  що позивачка та відповідачка у судовому
засіданні не заперечували.(а.с. 7).

Оскільки,  договір довічного утримання був укладений між
позивачкою та відповідачкою,  то його
виконання виключає можливість передавання прав і обов'язків іншій особі,  в даному випадку матері відповідачки. При
передачі прав та обов'язків іншій особі обов'язковою є згода відчужувача,  (тобто позивачки в даній справі),  а така згода ,  як з'ясувалось в судовому засіданні,  зі сторони позивачки відсутня.

Судом
встановлено,  що відповідачка ОСОБА_3
неналежно виконувала свої обов'язки передбачені договором довічного утримання:
не надавала грошей з урахуванням індексації або матеріальне забезпечення взамін
цього в період з лютого 2004р. до грудня 2006 р. Умови договору взагалі не
виконувались з січня 2007 р. до травня 2007р. Частково відповідачка виконувала
свої обов'язки щодо забезпечення харчуванням,
одягом,  доглядом,  лікувальними засобами та надання необхідної
допомоги. Зазначені обставини,  щодо
неналежного виконання ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8 Всі свідки в судовому засіданні ствердили,  що обов'язки,
які були передбачені договором довічного утримання,  виконувались матір'ю відповідачки,  а не відповідачкою. Покликання відповідачки
ОСОБА_3 на те,  що вона виконувала всі
свої обов'язки належним чином,  а саме
купляла подарунки,  взуття,  прибирала в квартирі,  прала,
готувала квартиру до свят,  робила
дрібний ремонт,  купляла
медикаменти,  є суперечливими,  оскільки спростовуються показами свідків та
іншими доказами,  які є в справі.
Суд,  не приймає до уваги покликання
відповідачки на те,  що зацікавлена особа
- ОСОБА_9 з Луганської області є зацікавленим в розірванні договору довічного
утримання,  оскільки такі нічим не
підтверджені.

Згідно  ст. 752 ЦК
України у разі неможливості подальшого виконання фізичною особою обов'язків
набувача за договором довічного утримання з підстав,  що мають істотне значення,  обов'язки набувача можуть бути передані за
згодою відчужувача члену сім'ї набувача або іншій особі за їх згодою.
Відчужувач (позивач в даній справі) має право

заперечувати
проти передання обов'язків набувача за договором довічного утримання іншій
особі. Отже,  відповідачка ОСОБА_3 не
маючи змоги виконувати свої обов'язки особисто в силу певних обставин,  зі згоди позивачки ОСОБА_2,  вправі була доручити виконання свої
обов'язків своїй матері. Однак,  як видно
з пояснень позивачки вона не хотіла щоб хтось інший її доглядав і згоди такої
вона не давала.

Відтак,  суд вважає,
що заперечення відповідачки щодо розірвання договору є
безпідставні,  оскільки судом
встановлено,  що відповідачкою неналежно
виконувались обов'язки з моменту укладення договору,  а саме: забезпечення відчужувача
харчуванням,  одягом та доглядом; надання
необхідної допомоги; забезпечення лікувальними засобами. Окрім цього,  відповідачка - ОСОБА_3 сама ствердила в
судовому засіданні,  і це не заперечила
позивачка,  що обов'язки виконувались
саме так,  як вважала відповідачка на її
думку буде належним виконанням умов договору.

Свідок
ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання ,
що він винаймає кімнату у АДРЕСА_2. В цій квартирі він проживає
приблизно 2 роки. За цей час,
відповідачку ОСОБА_3 він рідко бачив,
оскільки він працює і приходить додому ввечері. Частіше бачив матір
відповідачки. Він коли позивачка була хвора на її прохання не раз бігав в
аптеку за ліками,  виносив сміття,  прибирав,
бачив як позивачка сама прибирала,
підігрівала собі їсти,  купляв
позивачці продукти за її кошти.

Свідок ОСОБА_7
в судовому засіданні дав показання,  що
він винаймає кімнату у АДРЕСА_2. В цій квартирі він проживає приблизно 2 роки.
За цей час,  відповідачку ОСОБА_3 він
рідко бачив,  частіше бачив матір
відповідачки. Після обіду він завжди вдома,
оскільки навчається. Він бігав в аптеку за ліками,  ходив на базар за продуктами,  сам привозив продукти,  виносив сміття,  доглядав позивачку,  коли вона була хвора.

Свідок
ОСОБА_8 в судовому засіданні дав показання,
що у позивачки проживав її син,
коли вона приходила,  то вони
разом ходили на базар з позивачкою купляти продукти. Частіше бачила матір
відповідачки ніж відповідачку. Позивачка розказувала,  що вона сама ходила купляти продукти,  вона бачила,
як мати відповідачки готувала їсти для позивачки,  вони разом споживали цю їжу,  відпочивали,
дивились телевізор. Між сторонами були нормальні дружні сусідські
відносини. Мати відповідачки допомагала позивачці: готувала їсти,  прибирала.

Свідок ОСОБА_10 в судовому
засіданні дала показання,  що коли вона
виходить на балкон,  вона постійно бачить
мати відповідачки,  як вона готує на
кухні в позивачки,  прибирає,  допомагає їй. На її думку відповідачка
ОСОБА_3 нормально забезпечувала позивачку всім необхідним.

Свідок ОСОБА_11 в судовому
засіданні дав показання,  що на протязі
останніх трьох років він рідко був вдома у позивачки та відповідачки,  заходив до позивачки тільки на її прохання.
Коли виходив на балкон,  то чув розмови
на кухні у позивачки між нею та матір'ю відповідачки,  запах від їжі,  яка готується.

Свідок
ОСОБА_12 в судовому засіданні дав показання,
що ОСОБА_2 звернулась до нього за медичною допомогою,  оскільки в неї дуже боліли ноги,  а саме на ногах були трофічні виразки. Це є
хронічне захворювання,  яке потребує
фахового медичного лікування,  а у випадку
позивачки,  її захворювання було
запущене,  медичної допомоги не
надавалось хоча в даній ситуації повинна була надаватись.

Свідок
ОСОБА_13 в судовому засіданні дала показання,
що вона працювала разом з позивачкою,
нераз позивачка говорила що їй ніхто не допомагає і я їй приносила
картоплю,  буряк,  капусту,
закрутки,  вона нераз позичала
гроші,  купляла йогурти та м'ясні
продукти,  коли просила позивачка. Крім
того,  коли приходила до позивачки
бачила,  що квартира занедбана,  вікна не мились,  килим був брудний. Позивачка з роботи в
баночках носила суп та інші продукти харчування.

Суд
критично ставиться до показань свідків ОСОБА_14,  ОСОБА_15,
оскільки вони перебувають у родинних відносинах із відповідачкою та
вважає їх не об'єктивними та спрямованими на захист відповідачки. Крім
того,  показання свідка ОСОБА_16,
яка проживає далеко від позивачки,  вдома у неї бувала рідко,  також вважає не об'єктивними та спрямованими
на захист відповідачки.

Із
фототаблиці помешкання ОСОБА_2 від 18.06.2007 р. (АДРЕСА_1) наданої суду
представником позивачки видно,  що
павутина не знімалась давно,  брудні
двері і підвіконники.(а.с. 64-69 ).

Із
фотографій наданих суду відповідачкою,
видно,  що взаємовідносини між
сторонами хороші,  вони разом проводять
час,  дружать.(а.с.  113).

З копій
квитанцій наданих суду вбачається,  що з
грудня 2006 р. до травня 2007 р. здійснювався переказ на суму 250 грн.(а.с.
112)

З копій
квитанцій ВАТ «Укртелеком» та ВАТ «Львівобленерго» наданих суду
позивачкою,  видно,  що сама позивачка здійснювала оплату вказаних
послуг,  що підтвердили і сторони в
судовому засіданні (а.с.  41-57). Оплата
всіх інших комунальних послуг здійснювалась відповідачкою,  що підтверджується квитанціями та не
заперечується сторонами в судовому засіданні.(а.с. 70-111).

Згідно
виписки із медичної карти амбулаторного хворого №1816 ОСОБА_2 хворіє варикозною
хворобою обох нижніх кінцівок. На протязі останніх двох років в поліклініку за
медичною допомогою не зверталась,
займалась самолікуванням медичними препаратами,  які не властиві при даній патології.(а.с.
40).

Враховуючи
вище наведене,  суд приходить до
висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного утримання є підставними та підлягають до
задоволення.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 209, 212, 214-215,
217-218 ЦПК України,   ст.  ст.
16,  23,  653,
752,  755 ЦК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задоволити
повністю.

Розірвати
договір довічного утримання укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  посвідчений приватним нотаріусом Львівського
міського округу ОСОБА_17 21 лютого 2004 року за реєстром №274.

АДРЕСА_1
повернути у власність ОСОБА_2.

Зобов'язати
обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки» зареєструвати право власності на АДРЕСА_1
за ОСОБА_2.

Стягнути
з відповідачки в користь позивачки судові витрати по справі,  а саме витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі - 30 грн.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської
області через Галицький районний суд м.
Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в
порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.