справа №2-4526/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада
2007року      Луцький міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючого-суді
Кухтея Р.В.

при секретарі
Шафранюк І.Ф.

з участю
представника позивача
Городюка Р.І.

відповідача
-                                                                                               ОСОБА_1

представника
відповідача -
ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за
позовом Луцького міського відділу Управління міністерства внутрішніх справ
України у Волинській області (далі - УМВС України) до ОСОБА_1 про визнання
особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила
право на користування жилим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1. Свої вимоги
обґрунтовує тим, щоОСОБА_1 зареєстрована в спірній кімнаті та має право в ній
проживати на підставі ордера. З 30 січня 2007 року ОСОБА_1 не проживає в даній
кімнаті гуртожитку. Просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням.

В судовому
засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав повністю, з підстав
зазначених в позовній заяві. Суду пояснив, що актами перевірки паспортного
режиму, які містяться в матеріалах справи та поясненнями свідків стверджується
факт відсутності відповідача за постійним місцем проживання, поважних причин її
відсутності не встановлено, а тому просив позов задовольнити повністю.

Відповідач в
судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що вона була тимчасово
відсутня в спірній кімнаті по поважній причині, а саме'у зв'язку з поїздкою за
кордон до дочки, яка сама виховує малолітню дитину і потребує допомоги. На
свята приїзджала та проживала в кімнаті. Крім того, в спірній кімнаті є її
речі, вона здійснює утримання будинку, сплачує комунальні послуги. Оскільки
немає іншого жилого приміщення, продовжує проживати в даній кімнаті гуртожитку,
тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

Представник
відповідача в судовому засіданні суду пояснив, що від'їзд відповідача за кордон
до дочки є поважною причиною, оскільки остання самостійно виховує дитину,
відповідач як мати поїхала їй допомогти, періодично поверталась додому.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків та дослідивши
представленні по справі докази, суд приходить до висновку, що позов
безпідставний та не підлягає до задоволення.

Відповідно до
ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а саме
шість місяців провадиться в судовому порядку.

Як вбачається з
матеріалів справи, відповідачкаОСОБА_1 зареєстрована в кімнаті АДРЕСА_1
(а.с.5). Право відповідача на зайняття вказаної кімнати у гуртожитку
стверджується також ордером №23 на житлову площу в гуртожитку від 19 лютого
1996 року (а.с.4).

В судовому
засіданні встановлено, що відповідач не проживала в спірній квартирі з ЗО січня
2007 року по 08 червня 2007 року, тобто 5 місяців і 8 днів, оскільки
знаходилась за кордоном у своєї дочки, з метою надання допомоги, оскільки її
чоловік перебуває у місцях позбавлення волі, що на думку суду можна розуміти як
поважну причину. Що на думку суду можна вважати поважною причиною.

Відповідно до
ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування, а тому суд відхилив клопотання представника позивача про виклик в
судове засідання свідків з метою встановлення факту відсутності відповідача з
жовтня 2006 року, оскільки він пояснив, що акти перевірки від 30 січня 2007
року, від 06 березня 2007 року, від 23 квітня 2007 року, від 08 червня 2007
року складались чотири рази і вони містяться в матеріалах справи, а інших актів
складено не було, а тому суд вважає, що відсутність відповідача в зазначені
періоди може бути підтверджена лише актами проведених перевірок, а не показами
свідків.

Окрім того,
наявні акти перевірок не дають підстав вважати, що відповідач увесь час за
період з 30 січня 2007 року по 08 червня 2007 року була відсутня за місцем
проживання АДРЕСА_1, оскільки з показів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено,
що відповідач дійсно була відсутня за межами України з 30 січня 2007 року по 08
червня 2007 року, оскільки допомагала дочці, яка проживає за кордоном,
здійснювати догляд за дитиною, однак відповідач протягом вказаного часу на
свята приїзджала додому, а саме АДРЕСА_1. Даний факт виїзду відповідача за
кордон та приїзду в Україну стверджується копією закордонного паспорта.

Вище вказані
обставини дають підстави стверджувати, що відповідач була відсутня за місцем
проживання менше ніж понад шість місяців, крім того вона знаходилась за
кордоном у своєї дочки та здійснювала догляд за внучкою, що є поважною причиною
її відсутності за постійним місцем проживання в спірній кімнаті.

Таким чином
аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

Керуючись ст.3,
10, 57, 60, 208, 209, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В позові
Луцького міського відділу УМВС України у Волинській області до ОСОБА_1 про
визнання осіб таким, що втратили право на користування жилим приміщенням
-відмовити.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення
протягом десяти днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не
буде подана заява про апеляційне оскарження. Якщо буде подана заява про
апеляційне оскарження, рішення набирає законної сили протягом двадцяти днів,
якщо не буде подана апеляційна скарга. Якщо буде подана апеляційна скарга,
рішення набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної
інстанції.