Справа № 2-1198/2007 рік
РІШЕННЯ

іменем України

20 серпня 2007
року Зміївський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді
Нестерцової Н.В.

секретаря
Онацької В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Змієві справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
3-тя особа ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання осіб такими,
що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

21
червня 2007 року ОСОБА_1
та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом доОСОБА_4та ОСОБА_5 про визнання їх
такими,  що втратили право користування
житловим приміщенням.

У позові
вказано,  що ОСОБА_1 є наймачем
АДРЕСА_1.

В
квартирі постійно проживають ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зареєстровані,  але з 1996 року не проживають в ній.

В 2000
році при розгляді справи за позовом про визнання відповідачів такими,  що втратили право користування житловим
приміщенням,  вони звертались із
зустрічною позовною заявою про вселення,
яку судом було задоволено. Однак,
наміру вселитись в квартиру відповідачі не мали.

За
твердженнями позивачів,  ОСОБА_4
перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком,
ОСОБА_5 виїхала на навчання до м.
Одеса,  періодично проживає у
своєї бабусі в АДРЕСА_2.

Позивачі
з 1996 року не є членами їх родини,  не
виконують обов'язку щодо утримання квартири,
не сплачують квартплату та комунальні послуги.

Позивачі
вважають,  що відповідачі перешкоджають
їм вирішити питання щодо приватизації квартири.

ПОСОБА_5ОСОБА_5
такими,  що втратили право користування
жилим приміщенням з 1996 року у зв'язку з вибуттям на інше постійне місце
проживання.

У
судовому засіданні ОСОБА_1,  ОСОБА_2 наполягали на задоволенні позову,  посилаючись на обставини,  викладені у ньому.

ОСОБА_1 пояснила,  що після розірвання шлюбу з її сином ОСОБА_4
не проживає в квартирі.

ОСОБА_5
навчалася в м.  Одеса,  а коли приїжджала в сел. Комсомольське то
проживала у своєї бабусі за адресою:АДРЕСА_2.

З 1996
року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають в квартирі,  особистих речей не мають.

Після ухвалення
судом рішення про вселення,  з 2000 року
в квартиру не

вселялись,  квартирну плату та плату за комунальні
платежі не проводили.

ОСОБА_1 стверджувала,  що з нею та ОСОБА_2  проживає онук ОСОБА_3,  з яким його матір - відповідач ОСОБА_4,  також не спілкується.

Тобто,  вважають позивачі,  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не потребують житла,  оскільки мають інше.

ОСОБА_3
до суду не з'явився,  подав судові заяву
про розгляд справи у його відсутність,
підтвердив факт того,  що
відповідачі не проживають в квартирі з 1996 року.

Відповідачі,  належним чином повідомлялись про час,  дату та місце розгляду справи,  у судове засідання не з'явились,  причин неявки суду не повідомили у зв'язку з
чим суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних
у справі доказів,  постановив заочне
рішення.

Ознайомившись
з матеріалами справи,  вислухавши
пояснення позивачів,  дослідив надані
докази,  суд приходить до наступного
висновку.

Встановлено,  що ОСОБА_1 є наймачем
АДРЕСА_1,  що підтверджується
розпорядженням ВАТ " Державна енергогенеруюча компанія "
Центренерго" в особі Зміївської ТЕС від 12.02.2001 року (а.с.  13)

В даній
квартирі зареєстровані проживаючими ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
що підтверджується довідкою КП " Комунальник" від 17.08.2007
року.

У 2003
році відповідач ОСОБА_5 змінювала тимчасово реєстрацію,  оскільки виїжджала на навчання до м.  Одеса,
що підтверджується ксерокопією довідки ЖКВ Зиіївської ТЕС від 11.09.2003
року.

Відповідно
до ч.2  ст.  107 ЖК України,  у випадку вибуття наймача та членів його
сім'ї на постійне місце проживання в інший населений пункт або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті договір найма жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з житлового приміщення вибуває не вся
сім'я,  то договір найму жилого приміщення
залишається чинним,  а вибувший член
сім'ї втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня його вибуття.

Відповідно
до акту комісії ЖЕУ -1 сел.
Комсомольське від 26 жовтня 2006 року,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 1996 року не проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1( а.с.  14)

Свідки
ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8
підтвердили той факт,  що відповідачі не
проживають в АДРЕСА_1( 19) з 1996 року.

Відповідно
до рішення Зміївського районного суду Харківської області від 5.12.2000
року,  ОСОБА_4 було вселено в квартиру за
вищевказаною адресою,  тобто суд визнав
право відповідача на користування житлом.

Станом
на 5.12.2000 року відповідач ОСОБА_5 була неповнолітньою. Тому місцем її
проживання було місце проживання її матері,
з якою вона залишилась після розірвання шлюбу.

Судові надані
докази того,  що відповідачі не
проживають в даній квартирі.

Даних про
те,  що відповідачі користуються
квартирою не представлено.

Суд
приходить до висновку про те,  що ОСОБА_4
та ОСОБА_5 втратили право користування спірним житлом не з 1996 року,  а з грудня 2000 року,  коли рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 5 грудня 2000 року про їх вселення набрало законної
сили.

Судові
не надано доказів того,  що відповідачі
вселились в квартиру,  намагались це
зробити чи проживали там з грудня 2000 року.

На момент зміни реєстрації
ОСОБА_5 в 2003
році у зв'язку з навчанням,  вона
вважалась такою,  що втратила право
користування спірним житлом з грудня 2000 року. З огляду на це,  суд задовольняє позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2  Частково та визнає,  що відповідачі втратили право користування
жилим приміщенням з грудня 2000 року. Керуючись
ст. 107 ЖК України,   ст.  ст.
10,  11,  60,
169,  209,  212-215,
224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 і
ОСОБА_2  задовольнити частково.

Визнати
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими,  що втратили
право користування жилим приміщенням за адресою:АДРЕСА_1 з грудня 2000 року.

Стягнути
зОСОБА_4та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в рівних частках по 4( чотири) грн. 25 коп. судового
збору та по 3( три) грн. 75 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення.

Рішення
може бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
через суд першої інстанції,  який ухвалив
оскаржене судове рішення.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
законом,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом,  що його
ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача.

Заяву
про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.