Справа № 2 -
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

21.09.2007 року

Корольовський
районний суд м.  Житомира в складі:

головуючого
- судді Кочетова Л.Г.,  при секретарях
Дуб Н.В.,  Якобчук Г.В.,  Бортоховій Т.О.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2до дочірнього
підприємства „Автобаза" ВАТ „Житомирводбуд",  ОСОБА_3про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,  -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з даним позовом і в обгрунтування позовних вимог вказав,  що 20.01.2006 року близько 19 год. 30 хв. по
АДРЕСА_1відбулася ДТП між
автомобілем „СААБ" д.н. НОМЕР_1який належить ОСОБА_2  та яким керував ОСОБА_1 та автомобілем
„Пежо-19" д.н. НОМЕР_2,  що
перебував в оренді ДП „Автобаза" під керуванням ОСОБА_4. Винним в скоєнні
ДТП вважає ОСОБА_4. Внаслідок ДТП автомобілю позивача спричинена матеріальна
шкода на суму 6045 грн. 93 коп. Крім того позивачу спричинена і моральна
шкода,  що виразилась в самому факті
пошкодження автомобіля,  переживаннях,  які має позивач після скоєння в ДТП та в
тому,  що позивач позбавлений можливості
користуватися автомобілем,  який потрібен
йому для потреб сім"ї.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з тих самих
підстав та пояснив,  що ДТП сталася при
наступних обставинах. В зазначений час він рухався по вул.  Вокзальній в м. Житомирі в напрямку
залізничного вокзалу зі швидкістю 30 км/год в правому ряду. Зліва від нього в
попутному напрямку рухався автомобіль відповідача,  який раптово повернув вправо та допустив
зіткнення з автомобілем позивача. Після цього водій автомобіля відповідача
пояснив,  що не бачив автомобіль
позивача. Через деякий час приїхали знайомі водія автомобіля відповідача та він
почав заперечувати свою вину.

Другий представник
позивача позов підтримав з тих самих підстав.

Представник
відповідача - ДП „Автоколонна"
в судовому засіданні позов не визнав та пояснив,  що ОСОБА_4 в трудових відносинах з підприємством не перебував. Між
підприємством та ОСОБА_3 дійсно був укладений договір оренди автомобіля,  проте це договір не виконувався,  фактично автомобіль знаходився в користуванні
ОСОБА_3,  який здійснював ним перевезення
пасажирів за маршрутом № 58,  який
належить ДП „Автобаза".

ОСОБА_3
в судовому засіданні позов не визнав з тих підстав,  що він не є належним відповідачем,  та пояснив,
що ОСОБА_4 є приватним підприємцем і у них усний договір про співпрацю.
За усною домовленістю між ними,  ОСОБА_4
працював на його автомобілі,  за що
сплачував йому 240 грн. з зароблених грошей в день,  решту залишав собі. З отриманих коштів він
сплачував 50 грн. ДП „Автобаза" за користування маршрутом.  З сумою спричинених водію автомобіля СААБ
збитків,  визначних висновком експертного
дослідження не погоджується.

Третя
особа пояснив,  що він працював за усним
договором у ОСОБА_3,  офіційно це не
оформлялося. Він здійснював перевезення пасажирів по 58 маршруту на автомобілі
ОСОБА_3 Після кожної зміни він віддавав 200 грн. ОСОБА_3,  а решту

залишав
собі - то був його заробіток. В скоєнні ДТП
винним себе не вважає. ДТП
сталася при наступних обставинах. 20.01.2006 року близько 19 год. 30 хв. Він
рухався на вказаному автомобілі у напрямку м-ну Польова в М. Житомирі в р-ні
залізничного вокзалу зі швидкістю 5 км/год. Перед ним рухалося маршрутне таксі,
а перед таксі - тролейбус,  який зупинився та пропускав зустрічний
транспорт. Він,  маючи на меті
об"їхати перешкоду,  увімкнув правий
поворот,  в дзеркало заднього виду
побачив автомобіль,  який рухався справа
в попутному напрямку і зупинився,  щоб
його пропустити,  після чого відбулося
зіткнення. Під час зіткнення його автомобіль стояв.

Свідок
ОСОБА_5 пояснив,  що він проходить службу
в ДПС.  При скоєнні даної ДТП він виїжджав на
місце пригоди. При огляді було встановлено,
що на узбіччі дороги знаходився сніговий вал,  слідів наїзду на цей вал не було.

Свідок
ОСОБА_6 пояснив,  що на момент скоєння
зазначеної ДТП їхав на
автомобілі за автомобілем СААБ. Він бачив,
як маршрутне,  таксі раптово
здійснило поворот вправо та вдарило автомобіль позивача.

Свідок
ОСОБА_6 пояснив,  що він разом з ОСОБА_1
під час скоєння даної ДТП
перебував в автомобілі СААБ. Зліва від їх автомобіля рухалося маршрутне
таксі. Яким чином відбулося зіткнення він не бачив. На сніговий вал їх
автомобіль не виїжджав.

Судом
встановлено наступне.

20.01.2006
року близько 19 год. 30 хв.
по АДРЕСА_1відбулася ДТП
між автомобілем „СААБ" д.н. НОМЕР_1який належить ОСОБА_2  та яким керував ОСОБА_1 та автомобілем
„Пежо-19" д.н. НОМЕР_2,  що належить
ОСОБА_3 під керуванням ОСОБА_4. Під час зіткнення автомобіль СААБ перебував
справа від автомобіля Пежо-19,  а справі
від нього знаходився сніговий вал,  що
встановлено з пояснень сторін,  третьої
особи,  свідків,  матеріалів адміністративної справи.

Як
вбачається зі схеми та протоколу огляду місця ДТП,  найменша відстань між автомобілем ПЕЖО-19 та
сніговим валом становить 180 см (а.с.
3-4 адміністративної справи № 3-6292/06).

У
відповідності до копії технічного паспорту,
ширина автомобіля СААБ без дзеркал заднього виду становить 176, 4 см
(а.с.  101).

Згідно з
протоколом огляду транспортного засобу автомобіля СААБ,  після скоєння ДТП дзеркала заднього виду були в наявності,  пошкоджені не були (ас.  6 адміністративної справи).

Враховуючи
те,  що відстань між автомобілем ПЕЖО-19
та сніговим валом на узбіччі дороги є меншою ніж ширина автомобіля СААБ,  на сніговому валі відсутні сліди наїзду на
нього,  суд приходить до висновку,  що пояснення третьої особи щодо обставин
скоєння ДТП,  зокрема щодо того,  що його автомобіль на момент скоєння ДТП
стояв,  є неправдивими,  так як в такому випадку відстань від нього до
снігового валу була б більшою. Крім того ці покази спростовуються поясненнями
представника позивача,  свідків.

Висновок
спеціаліста № 219,  згідно якого причиною
ДТП є невідповідність дій водія автомобіля СААБ вимогам правил дорожнього
руху,  судом до уваги взятий бути не
може,  оскільки,  як вбачається з тексту цього висновку,  експерт виходив з того,  що на момент ДТП автомобіль Пежо стояв,  проте це спростовується вищевказаними
доказами. Крім того,  з тексту вказаного
висновку взагалі не зрозуміло,  на
підставі чого проводилося вказане дослідження,
оскільки в ньому не зазначено які документи або предмети були об'єктами
дослідження,  судом дане дослідження не
призначалося,  клопотання про його призначення
не заявлялося,  будь-які документи,  що знаходяться в справі та матеріалах
адміністративної справи,  під час
проведення дослідження судом експерту не надавалися.

Таким
чином,  суд приходить до висновку,  що вказана ДТП сталася з вини третьої особи.

Внаслідок
ДТП автомобілю
СААБ була спричинена матеріальна шкода на суму 3163 грн. 32 коп.,  що вбачається з висновку автотоварознавчого
дослідження (а.с.  16-25). Ця сума
приймається до уваги судом,  оскільки не
спростована будь-якими іншими доказами. Крім того,  експертиза,
яка призначалася судом для встановлення суми збитків за клопотанням
відповідача ОСОБА_3 не проведена без поважних причин.

Згідно
з  ст.
1166 ЦК України,  майнова шкода,  завдана неправомірними діями,  а також шкода,  завдана майну фізичної особи,  відшкодовується в повному обсязі особою,  що її завдала,  а тому,
суд приходить до висновку,  що
позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково.

Відповідно
до вимог  ст.  1187 ЦК
України,  шкода,  завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

З
пояснень сторін та третьої особи встановлено,
щр власником Пежо-19 є ОСОБА_3,
договір оренди цього автомобіля між ним та ДП „Автоколона" на
момент скоєння ДТП не виконувався,  оскільки автомобілем користувався без
належної правової підстави,  за усною
домовленістю з ОСОБА_3 ОСОБА_4,  який з вказаним підприємством в трудових правовідносинах
не перебував,  відповідальність за
заподіяння шкоди повинен нести ОСОБА_3

Крім
того позивачу спричинена і моральна шкода,
що виразилась в самому факті пошкодження автомобіля,  а також в тому,  що позивач тривалий час позбавлений
можливості користуватися своєю власністю,
тому суд приходить до висновку,
що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню
частково в сумі 3000 грн. з врахуванням ступеню цієї шкоди та матеріального
становища відповідача.

На
підставі викладеного,  суд,  заслухавши пояснення учасників судового
розгляду,  дослідивши матеріали
справи,  приходить до висновку,  що позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  61,  209,
212,  213,  215,
218 ЦПК України,   ст.   ст.
1166,  1167, 1187 ЦК України,  суд,  -

вирішив:

Позов
задовільнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_3на користь ОСОБА_23163 гривні 32 копійки матеріальної шкоди,  280 гривень за проведення автотаворознавчого
дослідження,  4 гривні 02 копійки витрат
на виклик телеграмою,  3000 гривень
моральної шкоди,  59 гривень 50 копійок
витрат по сплаті держмита,  30 гривень
понесених витрат з інформаційно-технічного забезпечення,  180 гривень за надання правової
допомоги,  а всього 6716 гривень 84
копійки.

В позові до ДП „Автоколонна" відмовити
за безпідставністю.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного суду
Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.