РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа
№2-9/2007р.

2 жовтня
2007 року                                                                               м.Надвірна

Надвірнянський
районний суд Івано-Франківської області

в складі:
головуючої - судді: Безбородько В.А.

секретаря:                      Дмитрук С.І.

позивача                        ОСОБА_1

представник
відповідача        ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна справу за позовом

ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, військової частини А-1807 про звільнення від сплати заборгованості за
аліментами, про стягнення утриманої суми боргу.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, військової частини А-1807 про
звільнення від сплати заборгованості за аліментами, про стягнення утриманої
суми боргу.

В судовому
засіданні позивач позов підтримав, суду пояснив, що згідно рішення Ленінського райсуду м. Саратова
Російської Федерації від 26.11.1998 року, яке було видано 2.09.2004 року з
нього стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь
ОСОБА_3.

В зв"язку з
тим, що в період з березня 1998 року по вересень 2000 року аліменти, які
стягувались на утримання дитини повертались з Росії, він 5.09.2000 року
звернувся до відділу Державної виконавчої служби управління юстиції
Надвірнянського району про зупинення стягнення аліментів. Рішенням відділу
Державної виконавчої служби від 2.10.2000 року було зупинено стягнення
аліментів.

16.03.2005 року
в військову частину було надіслано рішення Ленінського районного суду м.
Саратова про стягнення аліментів в користь ОСОБА_3. на утримання дочки ОСОБА_4.
На підставі даного рішення фінансовою службою в/ч А-1807 з позивача було
утримано 350 грн. заборгованості по аліментах.

Просить
постановити рішення, яким звільнити його від сплати заборгованості по аліментах
за період з 1.03.2002 року по 1.03.2005 року в розмірі 10512,22 грн. та
стягнути з військової частини в його користь утриману суму боргу в розмірі 350
грн.

Представник
військової частини позов не визнав, суду пояснив, що позивач проходить службу в
військовій частині А-1807 з 1998 року. Однак аліменти з нього стягувались на
утримання дитини лише в вересні, жовтні та листопаді 1999 року, повернулись
гроші з Росії тільки за листопад місяць. Після того аліменти не стягувались по
невідомій причині. Надходили листи від ОСОБА_3., тому що мати дитини померла, а
він був призначений опікуном дитини. Розшукуванням виконавчого листа займався
командир частини, і на його звернення повторно було надіслано рішення суду та
виконавчий лист. Після надходження рішення суду позивач добровільно погодився
сплачувати аліменти, і тому з нього було утримано 350 грн., коли він відмовився
від сплати заборгованості по аліментах, виконавчий лист направлено у виконавчу
службу.

Допитаний по
судовому дорученню, відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, пояснив, що дочка
позивача, ОСОБА_4 являється його внучкою. В зв"язку з смертю її матері,
він призначений опікуном дитини. Рішенням Ленінського райсуду м. Саратова
стягнено аліменти

на утримання дитини в його користь. Аліменти на утримання
дитини не отримував з 2002 року.

Суд, вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом
встановлено, що згідно ухвали Ленінського районного суду м. Саратова Російської
Федерації від 26.11.1998 року ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати аліменти на
утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_3. До того, починаючи з
1992 року аліменти стягувались на утримання дитини в користь матері ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Твердження
позивача про те, що стягнення аліментів було припинено в зв"язку з тим, що
гроші повертались з Росії, спростовуються поясненнями представника відповідача,
розрахунковою карткою про виплату грошового утримання ОСОБА_1, з якого
вбачається, що аліменти стягувались лише за вересень, жовтень, листопад 1999
року. Починаючи з грудня 1999 року аліменти з позивача не стягувались.

У  відповідності
до  ст.180  СК
України  батьки  зобов'язані
утримувати  дитину  до досягнення нею повноліття.

Згідно
ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня
пред»явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо
позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням
останнього від їх сплати.

Враховуючи
вищенаведене, суд прийшов до висновку, що немає вини ОСОБА_3 в тому, що не
поступали аліменти на утримання дитини від ОСОБА_1, тому що аліменти в користь
ОСОБА_3 повинні стягуватись з 26.11.1998 року до досягнення дитиною повноліття.
Підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах за період
з 1.03.2002 року по 1.03.2005 рокув розмірі 10512,22 грн., суд не вбачає.

В
частині позову про стягнення з військової частини утриману суму боргу у розмірі
350 грн. слід теж відмовити.

На підставі
ст.ст. 180,182,183,191 СК України, керуючись ст.ст.209,213,214,215,225,226 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1
до ОСОБА_3, військової частини А-1807 про звільнення від сплати заборгованості
за аліментами та стягнення утриманої суми боргу відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 в дохід держави 57,62 грн. судового збору та 22,50 грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заява про апеляційне оскарження не було подано. У разі подачі
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна заява не була подана в строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження через суд першої інстанції.