Справа
№ 2-878/2007 року
РІШЕННЯ

Іменем       України

05 липня
2007 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді                                                Фетісової
Т.Л.

при
секретарі                                                         Заруба

за
участю позивача                                                 ОСОБА_1

відповідача                                                               ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та
моральної шкоди,  -

встановив:

Позивачка
ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення коштів та моральної шкоди,  мотивуючи свій позов тим,  що в жовтні 2006 року між нею та відповідачем
була досягнуто домовленостей про виконання ним робіт по водопостачанню та
водовідведенню в її будинку по АДРЕСА_1,
в рахунок чого передала йому кошти в сумі 1745 грн. в період з жовтня по
листопад 2006 року,  відповідач взяті на
себе зобов'язання не виконав ,  але під
розписку 26.12.2006 року зобов'язався повернути отримані від неї кошти в сумі
1745 грн. в строк до червня 2007 року ,  вважає
,  що між ними було укладено договір
підряду ,  так як відповідач умови даного
договору не виконав ,  то просить суд
стягнути з нього 1745 грн. наданих йому коштів та відшкодував завдану їй цим
моральну шкоду ,  яку вона оцінила у 1200
грн. а загалом вона просить стягнути на її користь 2945 грн.

У
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1,
свої позовні вимоги підтримала повністю та просила  суд
його задоволити.

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав повністю ,
мотивуючи це тим,  що дійсно він
отримав від позивачки кошти у сумі,
еквівалентній 500 доларам США,  що відповідає 2500 грн . на закупівлю
необхідного матеріалу для виконання робіт по проведенню водопостачання та
каналізації ,  а пізні ще 400 грн. Дані
матеріали він придбав ,  що
підтверджується товарними чеками,  вони
залишились у позивачки ,  іншу частину
коштів він витратив на пальне та на поповнення рахунку мобільного телефону.
Роботи по проведенню водопостачання та каналізації не виконав ,  так як позивача та її мати постійно
втручались в роботу та   ображали.

Суд
,  розглянувши матеріали справи ,  заслухавши пояснення позивача та відповідача
,  свідків по справі ОСОБА_3. ,  ОСОБА_4.
, ОСОБА_5.,  також
дослідивши усі докази,  надані по
справі,  прийшов до наступних висновків .

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У
судовому засіданні достовірно встановлено ,
що між сторонами в усній формі була досягнуто домовленостей про
виконання робіт по водопостачанню та водовідведенню в її будинку по АДРЕСА_1
,  який належить позивачці,  тобто укладено договір підряду ,  згідно до якого одна сторона (підрядник ) зобов'язується
на сій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони   ( замовника),  а замовник зобов'язується прийняти та
оплатити роботу .

Даним
договором сторонами не було обумовлено ні строки та способи її виконання ,  не конкретизовані вимоги замовника до якості
матеріалів ,  які використовувались
підрядником ,  ні відповідальність
підрядника за неналежну якість роботи,
відшкодування моральної шкоди ,
тощо . Тому суд ,  при розгляді
даного спору ,  має виходити з загальних
норм цивільного права щодо загальних положень про підряд та заявлених позовних
вимог.

Згідно
розписки ,  яку відповідач надав
позивачці ОСОБА_1.  ,  він зобов'язався повернути їй кошти в сумі
1745 грн. ,  які він отримав у неї на
придбання матеріалів для проведення каналізації та водопостачання ,  які зобов'язується повернути до червня 2007
року .

Суд
звертає увагу на те ,  що хоча відповідач
і зобов'язався повернути кошти до червня 2007 року ,  позов ОСОБА_1.  подано до суду 24 травня 2007 року ,  тобто до настання терміну виконання
відповідачем зобов'язання.

Згідно
до вимог  ст. 840 ЦК України ,  якщо робота виконується з матеріалу замовника
,  підрядник відповідає за неправильне
використання цього матеріалу та зобов'язаний надати замовникові звіт про
використання матеріалу та повернути його залишок.

У
судовому засіданні відповідач в якості доказу надав суду товарні чеки від 16
.10.2006, 21.10.2006 року 11.11.2006 року про придбання товарів на загальну
суму 2720 грн.

Як
пояснив суду свідок ОСОБА_4  ,  який пізніше також уклав з позивачкою договір
підряду та також виконував вказані роботи після відповідача ,  що вказані в зазначених товарних чеках
матеріали дійсно були ,  але він не може
з впевненістю заявити ,  що саме у такій
кількості. Позивачка доказів у встановленому порядку ,  які б спростовували даний факт суду не надала
.

У
судовому засіданні показами позивачки ,
відповідача та свідка ОСОБА_3.
,  було встановлено ,  що дійсно відповідач отримав коштів на
придбання ним матеріалів для проведення каналізації та водопостачання на
загальну суму 2925 грн.,  з яких він 2720
витратив на матеріали ,  а 225 грн.
позивачці не повернув ,  та хоч і
зазначив ,  що витратив їх на пальне для
поїздок до саме до позивачки ,  доказами
це не підтвердив . Посилання на те ,  що
до даної суми входить і 25 грн. на поповнення рахунку мобільного телефону
,  спростовується показами свідка ОСОБА_3.  ,  яка повідомила
,  що дала йому ці кошти окремо від
вищезазначеної суми.

Хоча
позивачка ОСОБА_1 і вказувала у судовому засідання ,  що вона невдоволена якістю виконаної роботи
та придбаних відповідачем матеріалів ,
але конкретних позовних вимог з цього приводу у судовому засіданні не
ставила та ,  від проведення по справі експертного
дослідження сторони також категорично відмовились,  посилаючись на брак коштів для оплати послуг
експерта.

Відповідно
до вимог  ст. 10 ЦПК України ,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

Так як
вищевикладене не було спростоване сторонами у судовому засіданні належними
чином ,  суд вважає ,  що позовні вимоги про стягнення коштів на
придбання матеріалів для проведення каналізації та водопостачання підлягають до
задоволення частково ,  в межах наданих
позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 доказів ,  а саме на сумі 225 грн.

Відповідно
до вимог  ст.  611 ЦК
України,  відшкодування моральної
шкоди у разі порушення зобов'язання ,
можливе,  якщо це передбачено
договором або законом.

Але
позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні визнала ,  що згідно укладеної між ними угоди не було
домовленостей щодо підстав відшкодування моральної шкоди.

Як
вбачається із  ст.  16 ЦК
України одними із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути
відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди,
у  ст. 23 ЦК України,  передбачаючи право особи на відшкодування
моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав ,  конкретно зазначено характер моральної шкоди
та в чому вона полягає ,  і її підстави -
наявність вчинення особою правопорушення ,
та ,  відповідно ,  дії відповідача мають бути неправомірними та
винними.

Суд
,  приймаючи до уваги ,  що вимоги даної норми права розширювальному
тлумаченню судом не підлягають ,  бо
перелік є вичерпним ,  конкретних підстав
для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди судом у
судовому

засіданні,  спираючись на наявні у справі докази,  не встановлено ,  приходить до висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення
відшкодування моральної шкоди не підлягають до задоволення .

Судові
витрати мають бути розподілені відповідно до вимог  ст.  88
ЦПК України на підставі наданих документів ,
що підтверджують дані витрати ,
пропорційно до розміру задоволених (відмовлених) позовних вимог ,  згідно до наданих квитанцій позивачка понесла
судові витрати у сумі 81 грн.

На підставі
вищевикладеного,  керуючись  ст.
ст.  10 ,  23,
611,  837 - 864 ЦК України та  ст.
ст.  10,  88., 4
ст. 130, ч.4 ст. 174 , 208 , 209, 213 ,
214, 215, 294 ЦПК України,  суд, -

вирішив:

Позов   - задовільнити частково .

Стягти з    ОСОБА_2
на користь      ОСОБА_1 225
грн.   заборгованості.

Стягти з       ОСОБА_2
на користь     ОСОБА_1     10, 53 грн.   в рахунок відшкодування судових витрат .

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення . Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви на апеляційне оскарження
через суд першої інстанції.