Справа №2-966/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2007
року Галицький районний суд м. Львова

в складі:
головуючого-судді   Стєфанюка Б.Р.

при
секретарі     Стисько О.І.

з участю
адвокатів ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2

з участю
позивачки ОСОБА_3,  відповідачки ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_5,  ОСОБА_4,  ОСОБА_6,
за участю третіх осіб Першої Львівської державної нотаріальної
контори,  приватного нотаріуса
ОСОБА_7,  КП ЛОР «БТІ та ЕО» про
визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та свідоцтва про право
власності,

встановив:

ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу
квартири поАДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності.

В
обґрунтування позову покликається на те,
що в жовтні 2004 року їй стало відомо,
що відповідач ОСОБА_5 сфальсифікувавши цілу низку документів звернувся
до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом про визнання її
втратившою право на житлову площу. 04.02.2004 року судом його позов було
задоволено та знято її з реєстрації,
05.05.2004 року спірна квартира була відповідачем приватизована
відповідно до рішення Галицької районної адміністрації м. Львова та ОСОБА_5
видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру № Г-26275. Квартира
була двічі перепродана і її власником на даний час є ОСОБА_4 згідно договору
купівлі-продажу від 07.10.2004 року). Вважає,
що договір купівлі-продажу АДРЕСА_1 є правочином,  який не відповідає вимогам чинного цивільного
законодавства України,  його
правомірність наступила внаслідок обману зі сторони відповідача ОСОБА_5,  а тому він повинен бути визнаний недійсним.

В
судовому засіданні позивачка позов підтримала,
дала пояснення,  аналогічні його
мотивам.  Просить позов задоволити.

Відповідачка
ОСОБА_4 позов заперечила та пояснила,  що
придбала квартиру поАДРЕСА_1 у ОСОБА_6,
згідно договору купівлі-продажу від 07.10.2004 року,  нотаріально посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_7. Просила в задоволенні позову відмовити.

Відповідачі
ОСОБА_5,  ОСОБА_6  представники третіх осіб: Першої Львівської
державної нотаріальної контори,  КП ЛОР
«БТІ та ЕО»,  приватний нотаріус ОСОБА_7
в судове засідання повторно не з'явилися без поважних причин,  хоча належним чином були повідомлені про час
і місце розгляду справи,  тому справу
заслухано у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши
пояснення позивачки,  відповідачки
ОСОБА_4,  свідків ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  дослідивши матеріали справи,  суд приходить до наступного.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Львова від 04.02.2004 року про задоволення
позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання такою,
що втратила право на користування житловим приміщенням скасовано та
позов залишено без розгляду.

Згідно
свідоцтва про право власності №Г-26275 на квартиру від 05.05.2004 року,  АДРЕСА_1 належить на праві приватної
власності ОСОБА_5. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням Галицької районної
адміністрації №440 від 05.05.2004 року.

Станом
на день розгляду справи згадане вище розпорядження Галицької районної
адміністрації на підставі якого видано свідоцтво про право власності на спірну
квартиру не скасоване та є чинним.

Позивачка
не представила даних про оскарження даного розпорядження та в наданий судом
термін не звернулася з адміністративним позовом про скасування зазначеного вище
розпорядження.

Як
вбачається з матеріалів справи 08.06.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було
укладено договір купівлі-продажу АДРЕСА_1. Даний договір був посвідчений
державним нотаріусом Сулимою
Н.Б..

Спірна квартира
була предметом договору купівлі-продажу від 07.10.2004 року,  укладеного між ОСОБА_6  та ОСОБА_4,
нотаріально посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7.

Позивачка
ОСОБА_3 не була стороною договорів купівлі-продажу спірної квартири.

Відповідно
до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,  затвердженої наказом №20/5 від 03.03.2004
року з наступними змінами та доповненнями п.61 якої передбачено,  що при нотаріальному посвідченні договорів
про відчуження житлового будинку,  а також
іншого нерухомого майна,  що підлягає
реєстрації,  нотаріус вимагає подання
документів,  які підтверджують право
власності (довірчої власності) на вказане майно,  та,  у
передбачених законодавством випадках,
документів,  що підтверджують державну
реєстрацію прав на це майно в осіб,  які
його відчужують.

63. Крім
правовстановлювального документа на житловий будинок,  садибу та інше нерухоме майно (за винятком
земельної ділянки),  якщо воно підлягає
реєстрації,  нотаріус вимагає
документи,  передбачені наказом
Міністерства юстиції України "Про надання витягів з Реєстру прав власності
на нерухоме майно та оформлення свідоцтв про право власності на нерухоме майно
на спеціальних бланках" від 20 вересня 2002 року N 84/5.

З
матеріалів справи вбачається,  що при
укладенні договорів купівлі-продажу квартири поАДРЕСА_1 нотаріусами,  які посвідчували ці договори,  були дотримані вимоги Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом №20/5 від 03.03.2004 року,  зокрема були подані документи,  що підтверджують право власності
провдавця,  витяги з реєстру права
власності на нерухоме майно,  довідки з
Єдиного реєстру заборон,  витяг з
Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави,  витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна,  паспортні
дані сторін договору.

Відповідно
до  ст.
203 ЦК України,  зміст правочину не може суперечити цьому
Кодексу,  іншим актам цивільного
законодавства,  а також моральним засадам
суспільства. Особа,  яка вчиняє
правочин,  повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі,  встановленій законом.  Правочин має бути спрямований на реальне настання
правових наслідків,  що обумовлені ним.

Згідно  ст.
204 ЦК України
правочин є правомірним,  якщо його
недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Враховуючи
вищенаведене,  суд приходить до
висновку,  що в задоволенні позову
ОСОБА_3 слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись  ст.
ст. 4,  10,  60,
88,  212,  215 ЦПК України,   ст.
ст. 203,  204 ЦК України,  суд,

вирішив:

в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
ОСОБА_4,  ОСОБА_6,  за участю третіх осіб Першої Львівської
державної нотаріальної контори,
приватного нотаріуса ОСОБА_7,  КП
ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та свідоцтва
про право власності - відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду подається протягом 10-ти днів з дня
складання рішення у повному обсязі. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо таку заяву не було
подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.