РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

18 липня
2007 p.                                                                                                      м.
Запоріжжя

Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кляшторного B.C., при секретарі
Горовой О.П., за участю позивачки ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ жилого будинку та визна­чення порядку користування
земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ жилого будинку та визначення
порядку користування земельною ділянкою.

В позові
зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
22.10.1994 року, шлюб розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 11.01.2006 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження та доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1народження. В період шлюбу, а саме
31.01.2002 року за дого­вором купівлі-продажу, посвідченому приватним
нотаріусом ОСОБА_5, зареєстрова­ному в реєстрі № 270 сторонами був придбаний
жилий будинок АДРЕСА_1. Згідно договору купівлі-продажу право власності на
зазначений буди­нок зареєстровано за відповідачем. Жилий будинок та службові
побудови: гараж та жила при­будова розташовані на земельній ділянці площею 450
кв.м.

Після
розірвання шлюбу сторони не можуть добровільно поділити майно, нажите під час
сумісного проживання. В зв'язку з цими обставинами позивачка змушена звернутися
до суду, просить поділити спільно нажите майно та визначити порядок
користування земельною ділян­кою. Позивачка, з урахуванням того, що на її
утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, аліменти на утримання яких
відповідач надає у недостатньому розмірі та нерегулярно, просить виділити їй та
признати за нею право власності на 23 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та визначити
порядок користування земельною ділянкою площею 450 кв.м. з урахуванням часток
на підставі висновків експертів.

В
судовому засіданні позивачка наполягала на своїх вимогах, підтвердила
обставини, викладені в позові, при цьому пояснила, що в будинку може мешкати
лише одна сім'я, відпо­відач на теперішній час в будинку не мешкає, аліменти на
утримання двох дітей сплачує в роз­мірі 120 грн. щомісячно, просить суд позов
задовольнити.

Відповідач
позов не визнав, суду пояснив, що згоден лише на поділ жилого будинку по 12
частині йому та позивачці, з іншими варіантами поділу будинку не згоден.

Вислухавши
пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що по­зов
підлягає частковому задоволенню.

Судом
було встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.10.1994
року, шлюб розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від
11.01.2006 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження та доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1народження. В період шлюбу, а саме
31.01.2002 року за договором купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом
ОСОБА_5, зареєстрованому в реєстрі № 270 сторонами був придбаний жилий будинок
АДРЕСА_1. Згідно договору купівлі-продажу право власності на зазначений будинок
зареє­стровано за відповідачем. Жилий будинок
та службові побудови: гараж та
жила прибудова

розташовані
на земельній ділянці площею 450 кв.м.

2

Після
розірвання шлюбу сторони не можуть добровільно поділити майно, нажите під час
сумісного проживання. В зв'язку з цими обставинами позивачка змушена звернутися
до суду, просить поділити спільно нажите майно та визначити порядок
користування земельною ділян­кою. Позивачка, з урахуванням того, що на її
утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, аліменти на утримання яких
відповідач надає у недостатньому розмірі та нерегулярно, просить виділити їй та
признати за нею право власності на 23 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та
визначити порядок користування земельною ділянкою площею 450 кв.м. з
урахуванням часток.

Згідно
ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, нале­жить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що
кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної вла­сності подружжя.

Згідно
ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна,
що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

У
відповідності до ч. З ст. 70 Сімейного кодексу України, за рішенням суду доля
майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею (ним) проживають діти,
при умові, що розмір отримуваних ними аліментів недостатній для забезпечення їх
фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом
встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх
дітей в розмірі 120 грн. щомісячно, що підтверджується наданими суду поштовим
повідомлен­нями. Зазначений розмір аліментів значно менше 30 % прожиткового
мінімуму для дітей від­повідного віку. Враховуючи цю обставину, а також те, що
діти проживають разом з матір'ю, суд вважає вимоги позивачки щодо поділу жилого
будинку законними та обґрунтованими та вважає за необхідне виділити позивачці
та визнати за нею право власності на 23 частини спір­ного домоволодіння.

Позовні
вимоги щодо визначенні порядку користування земельною ділянкою, на думку суду,
задоволенню не підлягають, оскільки за висновками експертизи надати варіанти
порядку користування земельної ділянки неможливо в зв'язку з наявністю ділянки,
що перевищує нада­ну площу. Розташування цієї ділянки не визначено, вона не
узаконена..

Керуючись
ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК Украї­ни,
суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Провести
розподіл домоволодіння розташованого за адресою : АДРЕСА_7. Визнати за ОСОБА_1
право власності на 23 части­ни вказаного домоволодіння. Визнати за ОСОБА_2
право власності на 1/3 частину вказаного домоволодіння.

В іншій
частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізь­кої
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.