УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
листопада 2007 року                                                                       м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого-судді                                            Соколовського
В.М. ,

суддів:                                                                 Беркій
О.Ю.,  Ясеновенко Л.В.,

секретаря                                                           Довжинської
Н.П.,

з
участю:                                                            представника
апелянта ОСОБА_2,

представника
позивача ОСОБА_3  -

ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Тисменицького районного суду від 09 жовтня 2007 року,  -

встановила:

08
жовтня 2007 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання
нікчемним письмового договору купівлі-продажу пилорами разом з
обладнанням,  укладеного між сторонами
08.07.2006 року,  та витребування у
відповідача зазначеного майна з незаконного володіння,  а також позивач подала заяву про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_1,  яке ним отримане по спірному договору.

Ухвалою
Тисменицького районного суду від 09 жовтня 2007 року задоволено заяву позивачки
про забезпечення позову і накладено арешт на майно ОСОБА_1,  а саме: приміщення пилорами,  вартістю 23887грн.; навісу на пилораму
вартістю 3281 грн.; кладовку,  вартістю 3218грн.; кладовку,  вартістю 2290грн.; огорожу пилорами,  вартістю

Справа №
22-ц-1390/2007 р.                           Головуючий
у 1 інстанції Дузінкевич І.М.

Категорія
6                                                         Доповідач
Соколовський В.М.

920грн.; стіл
слюсарний,  вартістю 624грн.; бункер
ОБВ-К-60,  вартістю 1570грн.; стенд
ОР-66-92,  вартістю 315грн.; пилораму,  вартістю 11486грн. 34коп.; пилораму,  вартістю 12196грн. 33коп.; кран
консольно-козловий,  вартістю 5318грн.;
вентилятор Ц-4-70,  вартістю 99грн.;
диван,  вартістю 116грн.;
електромотор,  вартістю 5000грн.;
електродвигун,  вартістю 875грн.;
електродвигун,  вартістю 898грн.; автоматичний
вимикач струму,  вартістю 573грн., а
всього майна на загальну суму 72666грн. 67 коп.,  яке знаходиться в АДРЕСА_1.

На дану
ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
зазначаючи,  що вона постановлена
судом з порушенням норм процесуального права. Зокрема,  в ухвалі взагалі не зазначено мотивів,  з яких суд (суддя) дійшов висновку про
обґрунтованість припущення про те,  що
невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання судового рішення,
жодних доказів на підтвердження вимог,
викладених в заяві,  позивачем
суду не було надано. При обранні заходів по забезпеченню позову у вигляді
накладення арешту на майно судом взагалі не з'ясовувалось,  чи вжиті заходи не перешкоджають
господарській діяльності приватного підприємця ОСОБА_1 Окрім того,  даною ухвалою порушено його права як
землекористувача із-за неможливості самостійно господарювати на переданій
селищною радою в оренду земельній ділянці. Вжиті судом заходи по забезпеченню
позову залишили без роботи й заробітку прийнятих ним на роботу працівників.

Просив скасувати
оскаржувану ухвалу.

Вислухавши
доповідача,  пояснення представника
апелянта ОСОБА_2,  який підтримав вимоги
скарги та просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу,  якою відмовити позивачці у задоволенні заяви
про забезпечення позову,  заперечення
представника позивачки ОСОБА_4,  котрий
просив відхилити скаргу за її безпідставністю,
а ухвалу залишити без змін,
дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає,  що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи
ухвалу про накладення арешту на майно,
що належить ОСОБА_1,  тобто на
приміщення пилорами та обладнання,
вартістю на загальну суму 72666грн. 67коп,  яке знаходиться в АДРЕСА_1,  суд першої інстанції правильно виходив з
того,  що невжиття таких заходів
забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення
суду,  як це передбачено  ст.
151 ЦПК України.

Одним із
видів забезпечення позову,  відповідно
до  ст. 152 ЦПК України,  є накладення арешту на майно або грошові
кошти,  що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Тому суд першої інстанції
права ОСОБА_1
не порушив і постановив ухвалу з
додержанням вимог процесуального закону.

Керуючись  ст.   ст.  307,
312,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
Тисменицького районного суду від 09 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.