№     2-291/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

10 серпня 2007
року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого                                                  Цаберябого     Б.М.

при секретарі                                                 Янченко               Л.В.

розглянувши у
відкритому судовому засідання в залі суду с. Кринички справу за позовом ОСОБА_1
до Відкритого акціонерного товариства" «Укрнафта» про поновлення строку
звернення до суду за вирішенням трудового спору, визнання формулювання причини
звільнення неправильною і зміну формулювання причини звільнення, стягнення
50000 грн. моральних збитків та судових витрат,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з цим позовом і, обґрунтовуючи позовні вимоги, пояснив, що
він з відповідачем знаходився в трудових відносинах, працював

оператором
АЗС НОМЕР_1, яка розташована в с. Світлогірське, Криничанського району. 08
квітня 2005 року о 19 год.
00 хв. підходячи до паливно - роздавальна колонки він вдихнув пари бензину,
втратив свідомість і впав на асфальтобетонне покриття, після чого був
госпіталізований до Криничанської ЦРЛ. В лікарні був. зроблений рентгенознімок
і виявлено вивих і перелом правого плеча. Після чого він зазнав моральних
страждань, які виразились тому, що відповідачем було зроблено обвинувачення, що
він хворий на епілепсію, що в його був судорожний приступ. Щоб довести протилежне
він пройшов нейрохірургічне дослідження Дніпропетровської обласної лікарні ім.
Мечнікова від 17.11.2005р, яке свідчить, що ніякої епілепсії в нього немає.
Після звинувачень відповідача з»явився акт про несщасний випадок на
підприємстві, не пов'язаний з виробництвом
від 06.05.2005 р.. Ним було
затрачено багато часу і енергії щоб добитися справедливості. Довелось
неодноразово відвідувати відповідача, прокуратуру, Державний комітет з нагляду
за охороною праці, тому через тривалий час з'явився новий акт про несщасний
випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом від 17.02.2006 року. Згідно
з висновком медико-соціальної експертної комісії йому встановлена 3-я група
інвалідності. Пенсійний фонд України призначив мені пенсію в розмірі 165 грн.
Фонд соціального страхування від несщасних випадків на виробництві компенсував
частину втраченого мого заробітку в розмірі 210 грн. Крім того, відповідач з
порушенням закону звільнив мене з роботи по ст. 40 п.4 КЗпП України з
25.11.2005 року, звільнили ще до того, як склали акт про несщасний випадок на
підприємстві, пов'язаний з виробництвом від 17.02.2006 року. Мене звільнили за
прогул без поважних причин. В моїх діях має місце прогул, але з поважних
причин. Він весь

час з
дня несщасного випадку і по цей день перебуває під наглядом медиків. Крім

2

того, він був на
лікуванні в денному відділенні з 11.12.2006 року по 29.12.2006 року

Криничанської
ЦРЛ, лікування пов'язане з несщасним випадком на підприємстві. З цієї ж
поважної причини ним був пропущений строк на звернення до суду з цим позовом.
Відповідачем порушена ст. 149 КЗпП України, бо відповідачів витребував з нього
пояснень перед звільненням. Крім того, йому не вручали копію наказу про
звільненні і трудової книжки. Крім трудового законодавства відповідачем порушені
мої конституційні права і спокій, порушують мою нервову систему. Отже,
порушення норм закону із зухвалою поведінкою посадових осіб відповідача завдали
мені значної моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях,  втраті моральних життєвих зв'язків, вимаганні
від його додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням
справедливості, добросовісності та розумності моральна шкода мною оцінена -
50000 гривень. Тому прошу суд поновити мені строк на звернення до суду з цим
позовом, визнати формулювання причин звільнення неправильним і змінити
формулювання звільнення - звільнити по ст. 40 п.5 КЗпП України, стягнути з
відповідача на мою користь моральну шкоду в сумі - 50000 грн, та судові
витрати.

Представник
відповідача   позовні вимоги не визнав і
пояснив, що позовні вимоги є незаконними та необгрунтованими, оскільки
позивачем пропущенний строк на звернення до суду за вирішенням трудового спору.
Акт про нещасний випадок на підприємстві, що стався із ОСОБА_1, з яким останній
пов"язує спричинення йому моральної шкоди, датується 17 лютого 2006 року.
Звільнено ОСОБА_1 з посади оператора 2 розряду АЗС НОМЕР_1 відділення
реалізації нафтопродуктів у Дніпропетровській області в м. Дніпродзержинськ
згідно із наказом 2609-з від 25.11.2005 року. При цьому, всупереч вимозі ст.
233 КЗпП України про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був
дізнатися про порушення свого права, позивач звернувся до суду і з позовом про
відшкодування моральної шкоди, і з позовною вимогою про зміну формулювання
причини звільнення із значним пропуском тримісячного строку звернення до суду.
Позивач не навів поважності причин пропуску строку звернення до суду, хоча в
самій позовній заяві ОСОБА_1 вказує на те, що він звертався до Пенсійного фонду
про призначення йому пенсії з інвалідності, а також до Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві з метою компенсації йому
частини втраченого заробітку, так само як він не позбавлений можливості
звернутися до суду через представника. Крім того, позовні вимоги не
обгрунтовані, оскільки перед звільненням з позивача бралась пояснююча записка,
звільнення проведене після встановлення позивачу інвалідності, що свідчить про
дотримання трудового законодавства при звільнення позивача за прогул без
поважних причин. Вина відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачем не
доведена, бо причиною нещасного випадку, що стався з позивачем є порушення ним
же вимог техніки безпеки, а також наявність притупу хвороби, який з позивачем
траплявся на робочому місці і раніше. А медичне обстеження позивач пройшов лише
через 8 місяців після нещасного випадку. Позивачеві була надана матеріальна
допомога в зв'язку з травмою на виробництві як із сторони адміністрації, так і
з сторони

3

профспілки.
Загалом позивачу ВАТ "Укрнафта" було сплачено 5024, 80 гри., яка
складається з суми виплаченої підприємством допомоги за листком
непрацездатності - 2724, 80 грн; матеріальної допомоги за рахунок профспілки
-300,00 грн; матеріальної допомоги за рахунок підприємства - 2000,00 грн. 17
лютого 2006 року ВАТ "Укрнафта" було складено акт про нещасний
випадок на підприємстві, пов^язаний з виробництвом. Тому представник
відповідача вважає, зо відповідач своїми діями не завдавав позивачу моральних
страждань і просить в позові відмовити.

Оцінивши
докази по справі суд вважає, що вимоги позивача задоволені бути не можуть,
оскільки в судовому засідання встановлено. Що відповідач звільнив позивача 25
листопада 2005 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.
Позивач був травмований 08 квітня 2005 року і місце роботи за позивачем до
встановлення йому групи інвалідності 15 жовтня 2005 року було збережене. 03
листопада 2005 року відповідачем було витребувано з позивача пояснення причини
прогулу, де позивач вказав на погане самопочуття з 14 жовтня 2005 року і на
відсутність виправдовувальних документів, і факт написання цієї пояснюючої
позивач в судовому засідання підтвердив. 12 листопада 2005 року профспілковий
комітет відповідача дав відповідачеві згоду на звільнення позивача за п. 4 ст.
40 КЗпП України. Перелічені обставини, наряду з визнанням позивачем факту
прогулу і відсутністю інших поважних причин невиходу на роботу, відсутністю у
позивача документів, посвідчуючих його непрацездатність на день звільнення,
відсутністю у позивача доказів його тимчасової непрацездатності протягом більш
як чотирьох місяців, свідчать про дотримання відповідачем при звільнення
позивача вимог п. 4 ст. 40, ст. 43 КЗПП України і про безпідставність позовних
вимог про визнання формулювання причини
звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України неправильною і зміну формулювання
причини звільнення на п. 5 ст. 40 КЗпП України. Позивачем заявлена вимога про
стягнення з відповідача 50000 грн. моральних збитків. Але ст. 1167 ЦК України
обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладає на особу, яка цю шкоду
завдала за наявності її вини. Позивач вважає відповідача винним в завданні йому
моральної шкоди через складення 06 травня 2005 року акту про нещасний випадок,
не пов'язаний з виробництвом, через що позивач змушений був тривалий час
добиватися справедливості шляхом звернень до різного роду установ і
організацій, внаслідок чого відповідач 17 лютого 2006 року склав новий акт про
нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, який дав змогу позивачу отримати
грошові допомоги на лікування травми. Але в акті від 17 лютого 2006 року, який
позивачем визнається і не оспорюється, причиною нещасного випадку вказане
недотримання позивачем Інструкції з охорони праці для оператора автозаправної
станції, в обох актах про нещасний випадок відсутні посилання на винність
відповідача, що обумовлює висновок про відсутність вини відповідача перед
позивачем в завданні виробничої травми. Сам позивач не навів інших обгрунтувань
завдання йому моральних страждань відповідачем і обгрунтувань величини
моральних страждань, що обумовлює_висновок суду про неможливість задоволення
вимог про стягнення моральної шкоди. Крім того, позивач просить поновити йому
пропущений строк звернення до суду за

4

вирішенням
трудового спору. Цей строк ст. 233 КЗпП України визначений в три місяці і в
один місяць в справах про звільнення з дня, коли позивачеві була вручена копія
наказу про звільнення, або видачі трудової книжки. Позивач вказав, що про звільнення
він дізнався в грудні 2005 року і отримав трудову книжку. Причиною пропуску
вказаного строку позивач вказав свій стан здоров'я та перебування на лікуванні
в медичних установах. Але в судовому засіданні встановлено, що при умові
звернення позивача до суду з цим позовом лише в квітні 2007 року, з грудня 2005
року минуло один рік і чотири місяці. Позивач, який не навів інших причин
пропуску строку звернення до суду, крім стану здоров'я та перебування на
стаціонарному лікуванні, знаходився на стаціонарному лікуванні загалом близько
семи місяців, а в решту часу за станом здоров'я мав можливість особисто, або
через свого представника звернутися до суду, як він звертався в цей час до
прокуратури, управління праці та соціального захисту, Державного комітету по
нагляду за охороною праці, та інші установи. Тому суд не вбачає поважних причин
для застосування ст. 234 КЗпП України і поновлення строку звернення до суду за
вирішенням трудового спору, що свідчить про пропуск позивачем вказаного строку
і обумовлює відмову в задоволенні позовних вимог. А відмова в задоволенні
позову звільняє відповідача від обов'язку по сплаті судових витрат, як те
передбачено ст. 88 ЦПК України.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 15, 60, 214, 215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1
в задоволенні позову до Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» про
поновлення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, визнання
формулювання причини звільнення неправи льною і зміну формулювання причини
звільнення, стягнення 50000 грн. моральних збитків та судових витрат -
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через Криничанський районний суд шляхом подачі в   десятиденний   строк
з   дня   проголошення   рішення
заяви   про   апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги з подачою її копії до апеляційного суду_в Дніпропетровської
області, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.