УХВАЛА

Іменем   України

7  листопада 2007
року                     колегія судців
судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Базовкіної Т.М., Мурлигіної О.Я., Славгородської Н.П.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації
"Кіровоградгаз" про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою відкритого акціонерного
товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" на
рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26 липня
2005 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 жовтня
2005 року,

встановила:

В   квітні 2005 р. ОСОБА_1 звернувся з
позовом до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації
"Кіровоградгаз" (далі - ВАТ) про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням
Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2005 р.
позов задоволено: визнано незаконним наказ голови правління ВАТ від 29 березня
2005 р. № 119-к про звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України, позивача
поновлено на роботі на посаді заступника голови правління по обліку,
реалізації, розрахунках природного газу з 29 березня 2005 р. та стягнуто з
відповідача на його користь 4408 грн. 65 коп. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2005 р. рішення
місцевого суду залишено без змін.

У
касаційній скарзі ВАТ ставить питання про скасування судових рішень,
посилаючись на неправильно застосування судами положень матеріального закону.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судами
встановлено, що з травня 1986 р. ОСОБА_1 працював на різних

посадах у
відповідача.

Наказом
голови правління № 119-к від 29 березня 2005 р. позивача звільнення з посади
заступника голови правління по обліку, реалізації, розрахунках природного газу
за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності працівників.

Задовольняючи
позов, місцевий суд виходив з того, що звільнення позивача проведено з
порушенням вимог ч. 2 ст. 40 та ч. 1 ст. 42 КЗпП, а саме - позивачеві не
пропонувалась інша робота на підприємстві, а також відповідачем не враховано
переважне право позивача на залишення на роботі.

Справа №
33ц - 677 кс/07                                       Категорія:
02

Головуючий у
першій інстанції: Пономаренко В.Г. Суддя-доповідач: Базовкіна T.M.

Апеляційний
суд погодився з такими висновками та залишив рішення місцевого суду без змін.

Наведені
у касаційній скарзі доводи таких висновків апеляційного суду не спростовують.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Керуючись
ст. ст. 332, 336 ЦПК України та Законом України від 22 лютого 2007 р. № 697-V "Про
внесення змін до Закону України "Про судоустрій України" щодо
забезпечення касаційного розгляду цивільних справ", колегія судців судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області

ухвалила:

Касаційну
скаргу відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації
"Кіровоградгаз" відхилити.

Рішення
Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2005 року
та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2005 року
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.