Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
червня 2007 року Києво-Святошинський районний суд в складі головуючого судді Дубае Т.В.,  при секретарі Рудіч М. П. ,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.  Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на
спадкове майно,  -

встановив:

В травні
2007 року позивачка звернулась до суду із заявою про встановлення факту,  що має юридичне значення,  а саме: встановлення факту проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без шлюбу понад п'яти років,  що необхідно позивачці для вирішення питань
спадкування та про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування
за законом.

Свої
вимоги позивачка обґрунтовувала тим,  що
понад 5 років проживала із ОСОБА_4 однією сім'єю як чоловік та дружина,  мали сина,
разом вели спільне господарство та були пов'язані спільним побутом.

В судове
засідання з'явився представник позивачки,
вимоги,  викладені в позовній
заяві підтримав. Відповідачі в судовому засіданні не заперечували проти
задоволення позовних вимог.

Суд,  вислухавши осіб ,  які брали участь у справі дослідивши
матеріали справи вважає,  що вимоги,  викладені у позовній заяві підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ч. 2  ст.  З Сімейного кодексу України сім'ю складають
особи,  які спільно проживають,  пов'язані спільним побутом,  мають взаємні права та обов'язки.

Як
пояснив в судовому засіданні представник позивачки - ОСОБА_1  Та ОСОБА_4 проживали разом з 1947 року
перебуваючи у фактичних шлюбних стосунках. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син
ОСОБА_5. 14.11.1966 року позивачка та ОСОБА_4 отримали 2-х кімнатну квартиру в
будинку АДРЕСА_1,  в якій вони проживали
разом,  вели спільне господарство,  сумісно виховували сина. В подальшому
позивачка та ОСОБА_4 приватизували зазначену квартиру на двох.

Свідки
ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  опитані в судовому засіданні підтвердили
зазначене вище,  зокрема,  спільне проживання позивачки та ОСОБА_4
однією сім'єю.

Вислухавши
пояснення представника позивачки,
відповідачів,  покази свідків
ОСОБА_6,  ОСОБА_7 судом було встановлено,  що позивачка та ОСОБА_4 дійсно проживали
однією сім'єю,  вели спільне господарство
та були пов'язані спільним побутом безперервно,
протягом понад п'яти років,  а
саме: з 1947 року по ІНФОРМАЦІЯ_2,  тобто
до дня смерті останнього.

ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4 помер. Після його смерті залишилася спадщина,  що складалася з 1А частини квартири,  в якій спільно проживали ОСОБА_4 та
позивачка,  земельна ділянка площею 0,
063 га на території Віта-Поштової сільської ради,  автомобіль ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1,  грошових коштів на рахунках в філіалі
Московського відділення м.  Києва.

2

У
відповідності до  ст.  1264
Цивільного кодексу України
позивачка відноситься до четвертої черги спадкоємців.

У
відповідності до  ст.  1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за
законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців
попередньої черги,  усунення їх від права
на спадкування,  неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків,  встановлених
статтею 1259 цього Кодексу.

Протягом
встановленого для прийняття спадщини часу жоден із спадкоємців попередніх черг
не подали заяви для прийняття спадщини,
а отже позивачка як спадкоємиця четвертої черги одержала право на
спадкування.

У
відповідності до вимог законодавства позивачка вчасно у встановлений строк
звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Окрім
того,  враховуючи те,  що позивачка постійно проживала із
спадкодавцем і на час відкриття спадщини,
у відповідності до ч.3  ст.  1268 Цивільного кодексу України вона є
такою,  що прийняла спадщину.

У
відповідності до  ст.  392 Цивільного кодексу України власник майна
може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою,  а також у разі втрати ним
документа,  який засвідчує його право
власності.

З
урахуванням наведених обставин суд вважає доведеними позовні вимоги позивачки
щодо визнання права власності на спадкове майно.

Враховуючи
викладене,  на підставі  ст.  З
Сімейного кодексу України,   ст.  392,
1258,  1259,  1264,
1268 Цивільного кодексу України та керуючись  ст.
ст.  керуючись  ст.
60,  209,  212-215, 235 Цивільного процесуального
кодексу України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
задовольнити.

Встановити
факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без шлюбу понад п'яти
років,  а саме з 1947 року по 10.12.2004
рік.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на Уг частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0, 063 га,  надану під садівництво і розташовану на
території Віто-Поштової сільської ради т Лісне в порядку спадкування за
законом.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на автомобіль ВАЗ 2101 д.н.НОМЕР_1,  1972 року випуску в порядку спадкування за
законом.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на грошові вклади,
які знаходяться в філії Московського відділення ощадного банку
№5398/0395 на рахунках НОМЕР_2,
НОМЕР_3,  НОМЕР_4,  НОМЕР_5,
НОМЕР_6,  НОМЕР_7 в порядку
спадкування за законом.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області,  шляхом подання до Києво-Святошинського
районного суду Київської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження та подання апеляційної скарги на рішення суду
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:

2