РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

27 червня 2007 року                                           Добропільський
міськрайонний суд

Донецької області в складі:

головуючого - судді Тітової Т.А.

при секретарі Михайловській Т.П.

за участю
заявників ОСОБА_1., ОСОБА_2. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Добропіллі справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2, заінтересована особа
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську,
про встановлення факту проживання однією сім"єю,

встановив:

В суд звернулись
ОСОБА_1. і ОСОБА_2. з заявою про встановлення факту проживання однією
сім"єю з сином ОСОБА_3, 1974 року народження, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1

Зазначили, що з
1982 року всі вони були зареєстровані і проживали в квартирі в АДРЕСА_1.
ОСОБА_1. в січні 1999 року виписався і поїхав працювати й жити в с.Новоторецьке
Добропільського району, куди переїхала в жовтні 2000 року також ОСОБА_2., де
придбали будинок. В квартирі залишився син.

В квітні 2000 року
їх син захворів на туберкульоз, постійно з того часу знаходився на лікуванні в
обласній клінічній туберкульозній лікарні, де вони його відвідували,
піклувались про нього. Коли сина виписували з лікарні на недовгий час, він
проживав з ними в селі, це було навесні 2002 року, в грудні 2004 року, там
приймав лікування. Вони були пов"язані спільним побутом, були взаємні
права та обов"язки, була єдина сім"я.

Встановлення цього факту потрібно для призначення одноразової допомоги
сім"! в зв"язку зі смертю сина від професійного
захворювання.

В судовому засіданні заявники підтримали свою заяву і просять її
задовольнити, посилаючись на зазначені в заяві обставини.

Представник
заінтересованої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду в
м.Красноармійську Іванов І.Ю. на задоволення заяви подружжя ІНФОРМАЦІЯ_3не
погодився на тій підставі, що батьки і їх син були зареєстровані і проживали за
різними адресами. За адресою проживання в м.Димитров покійний ОСОБА_3 був на
обліку у відділенні за професійним захворюванням. Вважає, що підстав визнати
факт проживання однією сім"єю не існує. Просить відмовити в задоволенні
заяви.

Вислухавши
пояснення осіб, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить
до висновку, що заява ІНФОРМАЦІЯ_3задоволенню не підлягає.

Встановлено, що
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином заявників, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок
професійного захворювання -коніотуберкульозу, яке встановлено за актом
розслідування від 30 квітня 2003 року у ВАТ "Красноармійський дінасовий
завод". Зв"язок смерті з професійним захворюванням підтверджено
висновком Донецького обласного центру МСЕ (а.с.7).

З листа відділення Фонду в м.Красноармійську на ім"я
заявниці ОСОБА_2.

2

вбачається, що
батькам після смерті сина, який отримував в цьому відділенні страхову виплату,
призначені щомісячні виплати (а.с.9-10).

Як зазначили заявники, їх син, який був зареєстрований в АДРЕСА_1, після захворювання в квітня 2000 року , там фактично не
проживав.

Дійсно, за довідкою КП "Служба єдиного замовника" м.Димитров від
15 травня 2007 року ОСОБА_3 був
зареєстрований в АДРЕСА_1 з липня 1990 року до смерті, знятий з обліку за цією адресою
(а.с.41).

За даними
відміток про реєстрацію заявників згідно паспортам вони зареєстровані в с.Новоторецьке Добропільського району: ОСОБА_1. - з 23
липня 1999 року, ОСОБА_2. - з 11 жовтня 2002 року (а.с.21-22).

За довідкою, виданою Новоторецькою сільською радою 16.06.2006, заявники з зазначеного часу мешкають в с.Новоторецьке
Добропільського району (а.с.19), що вони самі підтвердили в
судовому засіданні.

Також з пояснень заявників встановлено, що меблі та предмети побуту, що
вони придбали, після вибуття із квартири, залишили там
сину, який і сам купував собі речі.

З матеріалів справи вбачається, що син заявників з квітня 2000 року
захворів на туберкульоз. Згідно посмертного епікризу з історії 1372, він
протягом 14 місяців лікувався в ОКТЛ, в серпні 2001 року проведено операцію,
продовжував лікуватися амбулаторно і стаціонарно,
а з 20 червня 2002 року по 5 грудня 2004 року постійно знаходився на стаціонарному лікуванні в обласній клінічній
туберкульозній лікарні м.Донецьк, де ІНФОРМАЦІЯ_1 настала його
смерть (а.с.8,16,12-13).

Відповідно довідкам МСЕК ОСОБА_3 з 28 березня 2001 року було визнано інвалідом 2 групи від загального захворювання, а з 10
червня 2003 року - від професійного, йому було рекомендоване тривале
стаціонарне лікування (а.с.46-48).

В зазначених медичних документах, довідці від 30.05.2007 Управління ПФУ в
м.Димитрові про перебування ОСОБА_3 на обліку (а.с.45) місцем проживання особи значиться
в м.Димитров.

Як пояснила в судовому засіданні свідокОСОБА_4, коли син ІНФОРМАЦІЯ_3став хворіти, лежав у лікарні в
м.Красноармійськ, навідувався до себе на квартиру в м.Димитров, вони їхали в одному робочому автобусі, і знову повертався
у лікарню. З його розповіді їй відомо, що він їздив і до батьків, які піклувалися про
сина.

Як пояснили свідки ОСОБА_5   І   ОСОБА_6, односельчани заявників, їх син хворів, інколи приїздив до батьків, які відвідували
сина у лікарні, купували для нього продукти.

Факт тимчасового перебування хворого у батьків в с.Новоторецьке навесні
2002 року і взимку 2004 року відображено в акті,
складеному 9 червня 2006 року, за участю депутата
Новоторецької сільської ради та зазначених односельчан (а.с.20).

А згідно довідці Новоторецької сільської ради від 16.06.2005, підписаної фельдшером, ОСОБА_3 проводилось лікування вдома з 16 по
22 грудня 2004 року, після чого відправлено на лікування в Донецьк (а.с.11).

Статтею 3 ч.2 СК України передбачено, що сім"ю складають особи, які
спільно проживають, пов"язані спільним
побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Ствердження заявників, що вони проживали з сином однією сім"єю, не
знайшли свого підтвердження. Батьки і їх
син були зареєстровані і проживали за різними адресами, в різних місцевостях,
вони мали роздільний побут, бо жили в різних оселях. Син заявників постійно тривалий час перебував на лікуванні в різних
лікарнях і останні понад 2 роки безперервно на стаціонарі в
м.Донецьк. Тому не має підстав визнати сумісним проживанням однією сім"єю спілкування батьків з сином, їх
турбота про нього, відвідування в лікарні, тимчасове перебування сина у батьків. Факт сумісного проживання заявників з
їх сином однією сім"єю свого підтвердження не знайшов.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 256 ЦПК України, суд

3

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім"єю з ОСОБА_3.

На рішення може
бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через даний суд протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження протягом 10 днів у зазначеному порядку.