Справа № 22ц-2891/2007р.                                                           Головуючий
Стрельченко Т.Г. Суддя-доповідач:
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року.                                                                          м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді:
Абрамова П.С.

Суддів :
Триголова В.М.   Омельченко Л.М.

При секретарі: Буряк С.М.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.   Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1,
ОСОБА_2

на рішення Новосанжарського
районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2007 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
дочірнього підприємства « Полтавський облавтодор»   ВАТ
«Державної акціонерної компанії « автомобільні дороги України» про
визнання договору купівлі продажу таким , що відбувся та визнання права
власності на нього

зустрічного позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 , дочірнього підприємства « Полтавський облавтодор»,   Державної акціонерної компанії« Автомобільні
дороги України»,   третьої особи Новосанжарської
селищної ради , КП « Полтавське бюро технічної інвентаризації « Інвентаризатор»
про усунення перешкод в користуванні сараями та визнання недійсним державного
акту про право приватної власності на землю.

Колегія суддів , заслухавши
доповідь судді- доповідача Апеляційного суду

ВСТАНОВИЛА :

В жовтні 2005 року ОСОБА_1
звернувся до суду з вказаним позовом, зазначав, що   15 січня 1993 року він купив у
відповідача    цегляний сарай по
АДРЕСА_1, сплативши кошти в сумі 26074 крб.. договір к купівлі
продажу   в нотаріальній конторі
посвідчений не був.

Тому у відповідності до вимог
ст.220 ЦК України
( 2003 року) прохав визнати договір купівлі продажу таким , що відбувся.

2

В травні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з додатковими вимогами визнати за ним право власності на
сараї в АДРЕСА_1 та зобов'язати колективне підприємство « Полтавське бюро
технічної інвентаризації «Інвентаризатор» зареєструвати вказані сараї.

(а. с. 134)

У листопаді 2005 року   ОСОБА_2 звернувся до суду про усунення
перешкод в користуванні сараями, вказував, що ці сараї є невід'ємними частинами
житлового будинку по АДРЕСА_1, зокрема вони є допоміжними господарськими   будівлями до будинку.

Тому    відповідач
ОСОБА_1 незаконно ними   користується.

Прохав зобов'язати ОСОБА_1 як
недобросовісного володільця сараями негайно повернути майно на баланс    Новосанжарського райавтодора.

Прохав
зобов'язати третю особу Дочірне підприємство « Полтавський облавтодор» прийняти
на баланс Новосанжарського райавтодора сараї, а також будинок в АДРЕСА_1.

Прохав
зобов'язати Дочірне підприємство Полтавський облавтодор» надати йому в
користування   ці сараї.

( а. с. 21-22)

В травні 2006 року ОСОБА_2
звернувся до суду також з позовом про визнання недійсним Державного акту про
право власності на земельну ділянку розміром 1639 кв. м. по АДРЕСА_1. на
ім'я ОСОБА_1

( а. с. 126 )

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішення Полтавського
районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2007 року в задоволенні
позовних вимог сторін відмовлено.

В апеляційних скаргах порушено
питання про скасування судового рішення та постановления нового рішення, при цьому сторони
вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи.

Перевіривши
законність та обґрунтованість судового рішення колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційних скарг.

У відповідності до вимог ст. 308
ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу та залишає
рішення суду першої інстанції без змін якщо встановить , що рішення суду постановлене
з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

У відповідності до вимог ст.. 220 ЦК України ( 2003
року ) на яку посилався позивач ОСОБА_1,
аналогічна норма передбачена   ст.. 47 ЦК України ( 1963
року) суд може визнати дійсним договір купівлі продажу за сукупності певних у
мов, :   а) повне виконання сторонами
умов договору,

б)
ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення договору.

3

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції
враховуючи зазначені вимоги матеріального права вірно прийшов до
висновку, що відсутні правові підстави для визнання договору купівлі продажу
спірних сараїв дійсними.

У матеріалах справи відсутні будь
які докази , які б свідчили про ухилення
сторін від укладення договору купівлі продажу. Крім того  суд вірно встановив, що  зазначена угода нотаріальному посвідченню не
підлягала.

Також суд першої інстанції
вірно   відмовив у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2

Так суд першої інстанції вірно встановив, що в смт. Нові
Санжари значиться два домогосподарства - по АДРЕСА_1, де проживає позивач
ОСОБА_2   та по АДРЕСА_1 , де розташовані
спірні сараї.

В установленому законом порядку
утворення двох господарств незаконним не визнано.

Також суд вірно прийшов до висновку, що спірні сараї , не
є не-відємною частиною житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Встановивши ці обставини суд першої інстанції вірно   відмовив в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2

Підстав для зобов'язання Полтавського облавтодору чи
Новосанжарської філії прийняти ці об'єкти на свій баланс відсутні.

Також з матеріалів справи вбачається , що приватизація
ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 прав та обов'язків позивача у справі
ОСОБА_2 не порушує.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції
не спростували.

Керуючись ст.
303, 308, 315 ЦПК України колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1,   ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської
області від   16 жовтня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду

України в двохмісячний строк.