справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
жовтня 2007 року    Каланчацький районний
суд Херсонської області

у
складі: судді   Кравченко К.В.

при секретарі
Мазур Л.П.,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт.  Каланчак
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулась до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те,  що її колишній
чоловік ОСОБА_2,  відповідач по справі,  шлюб з яким розірвано 25.08.1998 року,  після звільнення з місць позбавлення волі у
2004 році з її згоди став проживати у належному їй будинку АДРЕСА_1,  а також прописався за даною адресою. Оскільки
відповідач останні півроку зловживає спиртними напоями,  бешкетує та погрожує вбивством,  вона проти подальшого проживання відповідача
в її будинку,  і просить суд прийняти
рішення про примусове виселення відповідача з належного їй будинку.

В
судовому засіданні позивач позов підтримала,
просила його задовольнити по викладеним в ньому обставинам.

Відповідач
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали та
пояснили,  що сторони приживають як одна
сім'я в належному позивачу будинку вже багато років. Незважаючи на розлучення
сторін,  після звільнення з місць
позбавлення волі у 2004 році відповідач зі згоди позивача зареєструвався в
належному позивачу будинку і постійно в ньому проживає з позивачем однією
сім'єю. Відповідач постійно працює,
фінансово підтримує позивача та дочку. Протиправних дій щодо позивача не
вчиняє. Відносини з позивачем погіршились через зв'язок відповідача з іншою
жінкою,  що і стало причиною звернення
позивача до суду з даним позовом.
Відповідач не заперечує проти переїзду на інше місце проживання,  для чого йому необхідний деякий час для
пошуку житла,  але заперечує проти його примусового
виселення. Просили в задоволенні позову відмовити.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи та дослідивши
надані сторонами докази,  прийшов до
наступного.

Будинок
АДРЕСА_1 з господарчими будівлями та спорудами належить позивачу на праві
особистої приватної власності на підставі рішення виконкому Каланчацької
селищної ради №268 від 15.12.2006р. і дана обставина сторонами не оспорюється.

Шлюб між
сторонами розірвано 25 серпня 1998 року,
що підтверджено свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 25.08.1998р.

Згідно
домової книги відповідач зареєстрований в будинку позивача з 06.05.2004р.

Судом
встановлено,  що з моменту вселення
відповідача,  сторони фактично проживали
разом однією сім'єю,  договір найму
житлового приміщення між власником будинку і відповідачем у відповідності з
вимогами  ст.  158 ЖК України не укладався і угоди про
порядок користування житловими приміщеннями будинку,  господарськими спорудами та присадибною
земельною ділянкою між сторонами не було. Зазначені обставини позивач не
оспорює.

Допитані
в судовому засіданні свідки,
підтвердили,  що сторони проживали
разом однією сім'єю,  вели спільне
господарство,  і всі їх вважали як
чоловіка і дружину.

Суд
вважає,  що при розгляді даного спору
необхідно керуватися положеннями
ст.  157 ЖК України,  яка визначає підстави для виселення членів
сім'ї власника жилого будинку,  оскільки
будь-які підстави вважати,  що між
сторонами існували відносини найму житла відсутні.

Відповідно
до  ст.
157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути
виселено у випадках,  передбачених
частиною першою статті 116 цього Кодексу.

Згідно  ст.
116 ЖК України,  якщо наймач,  члени його сім'ї або інші особи,  які проживають разом з ним,  систематично руйнують чи псують жиле
приміщення,  або використовують його не
за призначенням,  або систематичним
порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в
одній квартирі чи в одному будинку,  а
заходи запобігання чи громадського впливу виявилися безрезультатними,  виселення винних на вимогу наймодавця
провадиться без надання іншого житлового приміщення.

З
пояснень сторін,  свідків,  а також з матеріалів справи фактів
систематичного порушення відповідачем правил співжиття,  руйнації чи псування ним жилих
приміщень,  або використання їх не за
призначенням не встановлено.

Досліджені
судом два адміністративних матеріали про притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності за
ст.  173 КУпАП у 2004 році на
підставі заяви позивача та у 2005 році на підстав заяви гр.. ОСОБА_4 не можуть
бути достатньою підставою для виселення відповідача на підставі  ст.
116 ЖК України.

Твердження
позивача про те,  що відповідач має інше
придатне для проживання житло в ході судового розгляду свого підтвердження не
знайшли.

Відповідно
до  ст.  60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Наявність
між сторонами лише конфліктних відносин без існування інших обставин
передбачених  ст.  116 ЖК України не вважається судом,  як безумовна підстава для виселення
відповідача.

Встановлені
судом обставини не дають підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 60, 212, 213 ЦПК
України,  суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської
області,  через Каланчацький районний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.