Справа № 2-1165/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

31 серпня 2007 року

Красноперекопський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим у

складі: головуючого судді                    -
Зінькова В.І.

При секретареві                         -
Беляєвій Ю.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Красноперекопську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного
товариства "УКпостач" про визнання звільнення незаконним,  поновленні на роботі,  стягненні серед­нього заробітку за вимушений
прогул,  і відшкодуванні моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача,  вказавши,
що працював на підприємстві відповідача майстром зміни виробництва
холодильних шаф. Відповідно до наказу № 238 від 12.07.2007 року позивача було
звільнено за  ст.  41 п.2 КЗпП України,  в зв"язку з втратою довіри.

Підставою для звільнення позивача послужило зловживання
позивачем свого слу­жбового становища на свою користь. А саме позивача було
звинувачено в тому,  що він діючи з
користних мотивів надавав робітникам можливість відсутності на роботі і за це
брав гроші,  що підтверджується начеб то
аудіозаписом його розмови з робітником і до­кладною одного із робітників.

Позивач вважає,  що
дані мотиви його звільнення є надуманими,
і не відповідають дійсності,  і
крім того,  вважає,  що його не мали права звільняти за данною
статтею,  т.к. він не є субєктом для
данного звільнення.

Приймаючи до уваги,
що позивач вважає,  що його
звільнили незаконо,  просить по­новити
його на займанній посаді,  сплатити
середній заробіток за вимушений прогул.

Приймаючи до уваги,
що позивач вимушений в судовому порядку доводити свою
невинуватість,  в зв"язку з чим
принижуються його ділова репутація,  а
також приймаючи до уваги,  що при
звільненні з роботи за таким формулюванням він не може працевлашту-ватись,  і в зв"язку з чим,  він вимушений приймати додаткові заходи для
організації свого життя,  вважає,  що йому спричинена моральна шкода,  яку він оцінює у розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач і його представник ОСОБА_2.
підтримали свої по­зовні вимоги і повністю на них наполягають.

Представник відповідача - ОСОБА_3 з позовом не погодилась,
вказавши,  що по­зивач працюючи на
підприємстві допустив зловживання своїм службовим становищем,  надаючи можливість підлеглим працівникам
відсутствовати на роботі,  за окрему
оплату. При надані адміністрації доказів такої поведінки позивача,  було прийнято рішення про звільнення позивача
в зв"язку з втратою довіри. Вважають що звільнення позивача прове­дено
законно і підстав для задоволення його позовних вимог не має.

Представник третьої особи- ОСОБА_4 - ОСОБА_5 з позовом не
погодив­ся,  вказавши,  що підтримує доводи представника
відповідача,  вказавши,  що дії ОСОБА_4 по звільненню позивача є
законними і обгрунтованими. Також наполягає на від­мові позивачу у його
позовних вимогах.

Суд,  вислухавши
доводи сторін,  пояснення свідків,  дослідивши матеріали справи,  вважає за необхідне,  позовні вимоги позивача задовільнити
частково.

Так,  відповідно до
наказу ЗАТ "УКпостач" № 744 від 29.10.2004 року - ОСОБА_6 прийнято на
посаду упаковщика
в цех зборки охолоджувачів пива з 01.11.2004 року.

Згідно до наказу № 277 від 31.03.2006 року - ОСОБА_1
переведено майст­ром зміни,  того ж цеху
з 01.09.2006 року.

Відповідно до наказу № 379 від 29.12.2006 року ОСОБА_1 переведно майст­ром
зміни до цеху виробництва холодильного обладнання з 01.01.2007 року.

Згідно до наказу № 124 від 30.03.2007 року ОСОБА_1
призначено на посаду виконуючого обов"язки начальника дільниці зборки
холодильних шкафів з 01.04.2007 ро­ку.

Відповідно до наказу №277-а від 04.06.2007 року ОСОБА_1
переведено май­стром зміни того ж віиробництва з 04.06.2007 року.

Згідно до наказу №238 ЗАТ "УКпостач" від
12.06.2007 року - ОСОБА_1 зві­льнено в зв"язку з втратою довіри за  ст.  41
п.2 КЗпП України.

Звільняючи позивача з роботи,  відпідач обгрунтував звільнення тим,  що встановле­но факт зловживання службовим
становищем,  а саме надавав можливість
підлеглим пра­цівникам безпідставно відсутствовати на роботі,  за певну грошову винагороду.

Підставою для звільненя послужив: протокол фіксації
пояснень звукозаписуючим обладнанням і докладна записка працівника ОСОБА_7.

Згідно до  ст.  41 п.2 КЗпП України - трудовий договір за
ініціативою власника може бути розірвано у випадку- винних дій працівника,  безпосередньо обслуговуючого грошові або
товарні цінності,  якщо ці дії дають
підстави для втрати довіри до нього зі сторони власника.

Відповідно до Посадової інструкції майстра зміни
виробництва холодильних шка­фів ЗАТ "УКпостач" п. 1.2 - Мастер зміни є безпосереднім керівником трудового коллек­тиву,  організатором
праці і виробництва на дільниці зборки виробництва холодильних шкафів.

П.1.6 - Майстер зміни виконує роботу безпосередньо
пов"язану с
використанням матеріальних цінностей,  приймає на себе повну матеріальну відповідальність
за незабез­печення збереження ввірених йому матеріальних цінностей.

Згідно до накладних наданних відповідачем
встановлено,  що майстром ОСОБА_1
систематично здавались до складу готової продукції виготовленні вироби.
Яких-небудь порушень з приводу здачи матеріальних цінностей до позивача від
відповідача не поступало.

Відповідно до п. 28 Пленуму ВСУ №9 "Про практику
розгляду судами трудових спорів" - звільнення з підстав втрати
довір"я суд може визнати обгрунтованим,
якщо пра­цівник,  який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх при­йманням,  зберіганням,
транспортуванням,  розподілом
тощо),  вчинив умисно або необере­жно
такі дії,  які дають власнику підстави
для втрати до нього довір"я (зокрема,
порушен­ня правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Не можуть бути звільненні на цих підставах
працівники,  яким матеріальні цінності
передані для застосування в процессі виробництва.

Свідок ОСОБА_7. в судовому засіданні пояснила,  що вона раніше працювала електромонтажником в
цеху зборки холодильних шаф. її безпосереднім керівником був майстер зміни -
ОСОБА_1.
Декілька раз їй треба було відпроситися з роботи,  і він давав їй отгули,  за це вона повинна була йому заплатити 30
грн. Але вона йому віддала тільки 20 грн.,
крім того,  він також вимагав
гроші,  за те що він їй дозволяв
працювати в одній зміні зі своїм чоловіком.
Коли він в черговий раз став вимагати гроші,  вона записала на мобільний телефон їх розмову
і про все розповіла керівництву. На теперішній час вона звільнилась з
підприємства.

Суд дослідивши надані докази у їх сукупності,  приходить до висновку,  що звіль­нення позивача проведено на підставі
доказів,  які не можуть бути прийняті
судом,  в зв"язку з їх
недопустимості.

Так,  аудіозапис
переговорів невідомих людей,  який був
проведений без дозволу відповідно до норм діючого законодавства,  не може бути доказом вини відповідача в зло­вживанні
службовим положенням.

Відповідно до   ст.   32 ч.2 Конституції України - не допускається
збирання,  збері­гання,  використання інформації про особу без її
згоди,  крім випадків визначених
законом.

Таким чином,
відповідач приймаючи в якості доказу аудіозапис,  і складаючи про­токол фіксації пояснень
звукозаписуючим обладнанням на якому припускаючи був запи­саний позивач,  відповідач використав незаконий доказ для
його звільнення.

Відповідно до
ст.   59 ЦПК України - суд не бере
до уваги докази,  які одержані з по­рушенням
порядку,  встановленного законом.

Порядок зняття інформації з каналів зв"язку регулюється   ст.
187 Кримінально-процесуального Кодексу України,  відповідно до якої зняття інформації з
каналів зв"язку може бути застосовано лише за наявності достатніх доказів
відносно обвинуваченного у скоєнні злочину,
з виконанням певної процедури.

Аналізуючи пояснення свідка ОСОБА_7.,  суд приходить до висновку,  що відпо­відач повинен був перевірити надану
інформацію,  і на підставі перевірки
вирішити питан­ня про відповідність наданної свідком інформації дійсності.

Доводи відповідачів,
про те що з приводу порушення допущенного ОСОБА_1 на підприємстві було
проведено внутрішнє розслідування,  за
висновками якого було підтверджено порушення позивачем своїх службових
обов'язків,  суд визнає необгрунто­ваними,  оскільки даний акт внутрішнього розслідування
не був підставою для звільнення позивача,
і не був наданий суду на початку розгляду справи по суті.

Крім того,
допитаній у якості свідка ОСОБА_8. який працює на підприємстві
директором по виробництву холодильних шаф,
і який очолював комісію,  яка
проводила внутрішнє розслідування,
ставлячи свою резолюцію на наказі про звільнення ОСОБА_1,  не вказав інших підстав для звільнення,  крім тих які вказані у наказі.

Таким чином,  суд
оцінюючи пояснення свідка ОСОБА_8. і наданий у судове за­сідання акт внутрішнього
розслідування,  приходить до
висновку,  що даний документ на момент
звільнення позивача був відсутній.

Крім того,  у
судовому засіданні відповідачами не надано доказів,  які б підтвержду-вали наявність матеріальної
шкоди спричиненної позивачем,  в
зв"язку з чим,  до нього бу­ло
втрачено довіру.

На підставі вищевикладенного,  суд приходить до висновку,  що позивача було зві­льнено за   ст.
41 п.2 КЗпП України без законних підстав,  в зв"язку з чим його позовні ви­моги в
частині поновлення на роботі,  і сплата
середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню.

Відповідно до довідки ЗАТ "Укпостач" № 2324-03
від 20.07.2007 року - середня місячна заробітна плата ОСОБА_1 складає -
1256,  81 грн.

Таким чином,  сума
середнього заробітку за вимушений прогул,
відповідно до роз­рахунків відповідача,
в строк з 12.06.07р. по 30.08.2007р. складає - 2893,  62 грн.,
з враху­ванням сплачених податків.

Згідно копії трудової
книжки позивача іншого місця роботи він не мав.

Згідно   ст.  237 КЗпП України,  суд покладає на посадову особу,  винну у незаконному звільненні
працівника,  обов'язок відшкодувати
збиток,  заподіяний підприємству у
зв'язку з оплатою працівнику вимушеного прогулу.

Наказ про звільнення ОСОБА_1 був виданий виконавчим
директором ЗАТ "УКпостач" ОСОБА_4.,
а тому останній зобов'язаний відшкодувати заподіяний під­приємству
вищезгаданий збиток в сумі 2893,  62
гривень.

Враховуючи,  що порушення
відповідачем законних прав позивача спричинили мо­ральні страждання,  пов'язані з необхідністю вживання додаткових
заходів по організації свій життя,
вимога виплати законом передбачених виплат,  у зв'язку з чим,  позивачем були порушені її нормальні життєві
зв'язки і вимагали від нього додаткових зусиль по організа­ції свого
життя,  суд вважає у порядку   ст.
237-1 КЗпП України,  можливим
стягнути з від­повідача моральна шкода у розмірі 3000 гривень.

Таким
чином,  з відповідача підлягає стягненню на користь позивача загальна сума у
розмірі - 5893,  62 грн.

Держмито в дохід держави у розмірі 51 гривни 00
коп.,  і витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30 грн.,  стягнути з З AT «УКпостач».

Відповідно до
ст.  367 п.2 ЦПК України - рішення
в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної платні за час вимушеного
прогулу за 1 місяць,  допустити до
негайного виконання,  у розмірі
1256,  81 грн.,  без урахування податків і інших обов'язко­вих
платежів.

В порядку  ст.  235 КЗпП України - рішення в частині
поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Керуючись  ст.  ст. 41 п.2,
235,  237 КЗпП України,   ст.
ст.  59,  213-215,
367 п.2 ЦПК України,  п. 28
Пленуму ВСУ №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів",   ст.
32 ч.2 Конституції України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
задовільнити частково.

Відновити ОСОБА_1 на посаді майстра зміни дільниці зборки
холодильних шаф Закритого Акціонерного Товариства «Укпостач» з 12.06.2007 року.

Стягнути з ЗАТ «УКпостач»,  розташованого за адресою: АР Крим,  м.
Краснопере-копськ,  вул.  Північна 1-а,  на користь ОСОБА_1 вимушений прогул у розмірі
2893,  62 грн. з урахування податків і
обов"язкових платежів,  і моральну
шкоду у розмірі 3000 грн.

Стягнути з ЗАТ «УКпостач» держмито в дохід держави у
розмірі 51 гривни 00 коп. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи у розмірі 30 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ЗАТ «УКпостач» - 2893,  62 грн.

В іншій частині позову
ОСОБА_1 - відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення в частині
стягненні на користь ОСОБА_1. заробітної платні за час вимушеного прогулу за 1
місяць,  на його користь у розмірі
1256,  81 грн.,  без урахуванням податків і інших обов'язкових
платежів.

Допустити до негайного виконання рішення в частині
поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Ав­тономної Республіки Крим через Красноперекопський
міськрайонний суд АР Крим шля­хом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскар­ження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядкууі.4
ст.  295 ЦПК України.