Справа №2-2641/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

17 вересня 2007
року Солом'янський районний суд м.  Києва
в складі:

головуючого -
судді Оксюти Т.Г.

при секретарі -
Богуславець І.А.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю
„Інвестиційна компанія „ЦЕНТР" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  треті особи : Солом'янська районна державна в
місті Києві адміністрація,  Орган опіки
та піклування Солом'янської районної державної в місті Києві адміністрації про
тимчасове виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ТОВ „Інвестиційна компанія „Центр" звернувся до суду з позовом,  в якому просить виселити відповідачів з кв.
АДРЕСА_1 на тимчасове проживання на час реконструкції цього будинку в квартиру
АДРЕСА_2 та зобов'язати відповідачів надати згоду щодо реконструкції будинку з
обов'язковим вселенням їх у займану площу після реконструкції будинку.

Позовні
вимоги мотивує тим,  що будинок АДРЕСА_1
визнано непридатним для експлуатації, технічний стан будинку є аварійним,  а тому мешканці будинку підлягають
відселенню,  а будинок реконструкції.
Відповідно до Розпорядження Київської міської державної адміністрації від
15.03.2006 року №461 ТОВ „Інвестиційна компанія „Центр" є інвестором
реконструкції будинку АДРЕСА_1.

Представники
позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали,  просили задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та їх представники в судове засідання не з'явились,  хоча про час та місце слухання справи,  повідомлялись належним чином,  про причини неявки суд не повідомили,  пояснень чи заперечень проти позову не
надали,  а тому суд на підставі п. 4  ст. 169 ЦПК України вважає за можливе слухати
справу у їх відсутність. Зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи,  що
відповідає положенням  ст. 224 ЦПК
України.

Треті
особи: Солом'янська районна державна в місті Києві адміністрація, Орган опіки
та піклування Солом'янської районної державної в місті Києві адміністрації
своїх представника в судове засідання не направили,  про час та місце слухання справи повідомлені
належним чином,  надали листи у яких
просили слухати справу у їх відсутності.

Суд,  вислухавши пояснення представників
позивача,  дослідивши матеріали
справи,  вивчивши та оцінивши докази по
справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства,  вважає,
що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

2

Судом
встановлено,  що 29 грудня 2004 року
Солом'янська районна в місті Києві рада прийняла рішення щодо затвердження
переліку будинків, які підлягають реконструкції в Солом'янському районі в місті
Києві. В перелік будинків увійшов також будинок АДРЕСА_1

20
жовтня 2005 року Київською міською державною адміністрацією був проведений
конкурс по залученню інвесторів до реконструкції або реставрації жилих та
нежилих будинків,  а також вбудованих в
жилі будинки нежилих приміщень, що знаходяться на балансі
житлово-експлуатаційних та інших організацій (підприємств,  установ) комунальної власності територіальних
громад м.  Києва. Згідно Протоколу №83
від 20.10.2005р. було ухвалено залучити ТОВ „Інвестиційну компанію „Центр"
як інвестора до реконструкції житлового будинку АДРЕСА_1.

15
березня 2006 року Київською міською державною адміністрацією було прийнято
Розпорядження №461 Про залучення інвестора до реконструкції жилого будинку
АДРЕСА_1

23
березня 2006 року між ТОВ „Інвестиційна компанія „Центр" та Солом'янською
районною державною в місті Києві адміністрацією укладено Інвестиційний договір
про реконструкцію жилого будинку АДРЕСА_1 Зазначеним договором сторони узгодили
умови договору та взаєморозрахунки.

04
квітня 2004 року Державним науково-виробничим підприємством „Терм охолод"
було надано висновок про результати обстеження та оцінки технічного стану
будинку поАДРЕСА_1  яким визнано
загальний стан будівлі як непридатний для номадної експлуатації.

Встановлено,  що відповідач ОСОБА_1 є власником
двокімнатної квартири АДРЕСА_1,  загальною
площею 42, 8 кв.м. ,  в тому числі жилою
26, 0 кв.м. ,  на підставі договору
купівлі-продажу від 18.01.2002 року. Інші відповідачі є такими,  що зареєстровані на даній житловій площі та
проживають там.

В
судовому засіданні представники позивача зазначили,  що дана квартира після реконструкції буде
збережена на тому ж самому поверсі,  а за
бажанням відповідача її площа може бути збільшена до 50 кв. м.

Факт
збереження квартири відповідачів також підтверджується листом проектної
організації Об'єднання партнерів архітекторів „Сучасне місто" та наданими
позивачем перед проектними пропозиціями по реконструкції будинку.

Відомості
про те,  що будинок потребує капітального
ремонту підтверджується результатами технічного обстеження стану будинку ,  яке проводило ДНВП „Термохолод". На
момент дослідження житловий будинок мав значний фізичний знос,  а його загальний стан оцінений як непридатний
для нормальної експлуатації.

Згідно  ст. 2 Закону України „Про власність"
право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо
володіння,  користування та розпорядження
майном.

Відповідно
до п. 6  ст. 4 цього Закону у випадку та
в порядку,  встановленими законодавчими
актами України,  діяльність власника може
бути обмежена чи припинена,  або власника
може бути зобов'язано допустити обмежене користування майном іншим способом.

Судом
встановлено,  що звертаючись до суду з
даним позовом,  позивач не просить суд
позбавити відповідачів права власності на квартиру,  а лише просить тимчасово обмежити право
користування нею,  тобто тимчасово
відселити на час реконструкції будинку з правом повернення у поліпшену та
реконструйовану квартиру більшої площі.

Порядок
відселення громадян з будинку,  які
підлягають капітальному ремонту,
регулюється Житловим Кодексом України та іншими законодавчими актами.
Дані правовідносини не стосуються приватної власності. Однак,  згідно Листа - роз'яснення Верховного Суду
України від 26.05.2001 року норми гл. 2 ЖК України застосовуються до

3

приватного житлового фонду,  коли схожі житлові відносини не врегульовані гл. 6 ЖК
України.

Відповідно
до  ст. 9 ЖК України передбачається,  що виселення із займаного житлового
приміщення допускається з підстав,
встановлених законом.  Виселення
проводиться в добровільному або судовому порядку.

ст. 101 ЖК України передбачає,  що при проведенні капітального ремонту
житлового будинку державного або громадського житлового фонду,  коли ремонт не може бути проведено без
виселення наймача,  наймодавець
зобов'язаний надати наймачеві та членам його сім'ї на час проведення
капітального ремонту інше жиле приміщення,
не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване жиле приміщення. У
разі відмови наймача від переселення в інше жиле приміщення наймодавець може
вимагати його переселення в судовому порядку. Жиле приміщення,  яке надається повинно відповідати санітарним
та технічним вимогам та знаходитися в даному населеному пункті.

Таким
чином,  на думку суду,  оскільки квартира належить одному із
відповідачів на праві власності в силу п.6
ст. 4 Закону України „Про власність" та  ст. 101 ЖК УРСР тимчасово обмежується лише
право користування,  а право володіння та
розпорядження зберігається в повному обсязі.

Згідно
договору оренди жилого приміщення від 10 липня 2007 року,  укладеного між позивачем та ТОВ „Будівельна
компанія „Печерська тераса", а також пояснень представників позивача
чотирикімнатна квартира АДРЕСА_2,  є вільною для заселення. Загальна площа квартири
становить 66 кв. м. ,  з них жила 50, 1
кв. м.,  яка значно перевищує площу,  яку зараз займають відповідачі. Діюче
законодавство не зазначає розміру площі квартири,  яка надається громадянам на час ремонту
будинку,  а тому квартира,  яка надається для тимчасового проживання
відповідачам,  на думку суду,  повністю відповідає санітарним та технічним
нормам,  які діють на території України.

Щодо
вимоги про зобов'язання відповідачів надання згоди на реконструкцію
будинку,  то суд вважає,  що обов'язкове надання такої згоди діючим
законодавством не передбачено.

Таким
чином,  суд вважає,  що позовні вимоги позивача частково
підлягають задоволенню.

Згідно
вимог  ст. ст. 27,  28,
29,  30 ЦПК України засобами
доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб,  показання свідків,  письмові докази,  речові докази і висновки експертів. Суд
приймає до розгляду лише ті докази,  які
мають значення для справи. Обставини,
які за законом повинні бути підтверджені певними засобами
доказування,  не можуть підтверджуватися
ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті
обставини,  на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

За таких
обставин суд дійшов висновку,  що позивач
частково довів ті обставини,  на які
посилався,  як на підставу своїх позовних
вимог.

Згідно  ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої
постановлено рішення,  суд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно
п. 4  ст. 169,   ст. 224 ЦПК України,  якщо суд не має відомостей про причини неявки
відповідача,  повідомленого належним
чином,  або причини неявки будуть визнані
судом неповажними,  суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення),  якщо позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст. 9,  101,  109 ЖК України,  Законом України „Про власність,  Листом -роз'ясненням Верховного Суду України
від 26.05.2001 року,   ст.  ст. 57,
59,  60,  62,
64,  84,  88,
169,  212,  213,
214,  215,  224 ЦПК України,  суд,  -

4

ВИРІШИВ:

Позов
Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційна компанія „ЦЕНТР" до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  треті особи
:Солом'янська районна державна в місті Києві адміністрація,  Орган опіки та піклування Солом'янської
районної державної в місті Києві адміністрації про тимчасове виселення - задовольнити
частково.

Виселити
ОСОБА_1, ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 на час
проведення реконструкції будинку по АДРЕСА_1 на тимчасове проживання у
чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 з правом повернення в будинок АДРЕСА_1 після
його реконструкції.

В решті позовних
вимог відмовити.

Рішення
може бути оскаржено позивачем на протязі 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження,  яка подається в
десятиденний термін з дня проголошення рішення.

Рішення
може бути переглянуто судом,  який його
постановив,  за письмовою заявою
відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.