Справа
№2-2660/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2007 року                                                                       м.
Запоріжжя

Орджонікідзевській
районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Геєць Ю.В. при секретарі Зеленюк Ю.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариство з
обмеженою відповідальністю «Асоціація «Запоріжметалург
монтаж» до ОСОБА_1про визнання недійсним ордеру, про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач,   ТОВ
«Асоціація
«Запоріжметалургмонтаж»   в  особі
ліквідатора, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання
ордера недійсним і виселенні із займаного житлового приміщення, в позові вказав
наступне.

В результаті
проведеної перевірки був встановлений факт відсутності у ліквідатора
повноваження розпорядження житловим фондом, що знаходиться на балансі
підприємства, а у зв'язку з цим ордер, виданий відповідачеві на заселення в
житлове приміщення, є недійсним, а відповідач підлягає виселенню.

У судовому
засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, наполягає на тому, що
відсутність у нього повноважень на управління житловим фондом підтверджена
виводами перевіряючих, викладеними в акті перевірки Запорізького обласного
відділу з питань банкрутства, надати відповідачеві інше житлове приміщення, яке
б за змістом ч.2 ст. 117 ЖК України мало б відповідати за розмірами і
благоустрою житловому приміщенню, яке було надано відповідачеві за ордером, не
представляється можливим у зв'язку з відсутністю такого.

Відповідач в
судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона працює у позивача, на момент
надання житла не мала іншого житла в місті, для надання житла зверталася до
позивача з відповідною заявою, рішення про надання житла було ухвалене сумісним
рішенням адміністрації і профкому, яке послужило підставою для видачі ордера
для заселення в надане житлове приміщення. Відповідач здійснила ремонт наданого
житла, несе витрати по оплаті за користування житлом і комунальними послугами.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підставах.

Судом
встановлено, що позивач є юридичною особою, створеною у формі товариства з
обмеженою відповідальністю на підставі установчого договору.

Органами управління відповідача
відповідно до Статуту є збори учасників і директор.

Ухвалою
господарського суду Запорізької області від 22.08.2005 року відповідач у
справі, ТОВ «Асоціація «Запоріжметалургмонтаж», був визнаний банкрутом і
відкрита його ліквідаційна процедура.

Ухвалою
господарського суду Запорізької області від 07.11.2006 р. в рамках справи №19/178(05)
про банкрутство відповідача ліквідатором був призначений арбітражний керуючий
Персюк С.В.

Згідно положення
Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкротом» (ст. 23) з дня ухвалення господарським судом ухвали про визнання
боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються
повноваження органів управління банкрута по управлінню і розпорядженню
банкрутом і його майном, повноваження керівника і органів управління
підприємства-банкрота переходять до ліквідатора.

Суд не може
погодитися з доводами позивача в тій частині, що він не наділений правом на
управління державним майном у вигляді житлового фонду в гуртожитках,

2

розташованих по АДРЕСА_1, а також
що статус вказаних об'єктів нерухомості не визначений.

Повноваження
ліквідатора підприємства-банкрута визначені положеннями ст. ст. 1, 25 Закону
України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкротом», згідно яким, зокрема, відноситься і управління майном, що
знаходиться у банкрута. Це управління здійснюється в порядку, передбаченому ст.
137 Господарського кодексу України та ст.18 Житлового кодексу України.
Ліквідатор відповідно до приведених норм Закону прийняв до свого ведення майно
банкрута, яке, як випливає з пояснень ліквідатора, складалося тільки з
житлового фонду, що є гуртожитками, розташованими по АДРЕСА_1. Вказані об'єкти
нерухомості, є державною власністю на підставі рішень Київського господарського
суду від 27.02.2003 p., Київського апеляційного господарського суду від
17.04.2003 p., Вищого господарського суду України від 26.08.2004 p.,
прийнятих в рамках справи №2/484, і знаходяться на балансі позивача. Вказаними
рішеннями судів чітко визначений статус житлових будинків, що спростовує доводи
позивача про невизначеність статусу житлового фонду в гуртожитках, розташованих
по АДРЕСА_1.

Позивач прийняв
на себе виконання зобов'язань по утриманню та і управлінню житловим фондом -
гуртожитками. З моменту вступу рішень судів до законної сили власник в особі
Регіонального відділення Фонду державного майна України в Запорізькій області
не вилучив майно у позивача, балансоутримувача, не передав його в управління
третім особам і тим самим поклав на позивача обов'язки по управлінню та
утриманню гуртожитків, розташованих вАДРЕСА_1. Об'єкти перебувають в законному
користуванні і веденні позивача, як вказано в рішеннях господарських судів.

Згідно ст. 61
ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, які визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у справі; які визнані судом загальновідомими;
які встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало законної сили.

Відповідно до
положень ст. 18 Житлового кодексу України управління житловим фондом
здійснюється власником або уповноваженим ним органом в межах, визначених
власником. Позивач є балансоутримувачем вказаного вище житлового фонду зі всіма
правами і обов'язками, якими наділяється балансоутримувач відповідно до Закону
України «Про житлово-комунальні послуги» (№1875-IV від
24.06.2004 p.), що підтверджується зібраними
у справі доказами. Позивач веде бухгалтерську, статистичну і іншу документацію;
здійснює нарахування оплати за мешкання мешканців у гуртожитках і за
користування комунальними послугами; забезпечує розрахунки з постачальниками
комунальних послуг, укладаючи від свого імені відповідні договори; здійснює
утримання житлового фонду; забезпечує управління даним житловим фондом і несе
повну відповідальність за його експлуатацію. Суд вважає, що договір на
управління державним майном у вигляді житлового фонду в гуртожитках,
розташованих вАДРЕСА_1, між власником і балансодержателем
був поміщений шляхом прийняття його до виконання з боку позивача, що не
суперечить вимогам законодавства (ст. 154 ГК України, 1963 г.; ст.509 ГК України, 2003 p.).

Порядок надання
житлових приміщень в гуртожитках визначений положеннями: розділу 3 Житлового
кодексу України, Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 p., Положенням про
використання житлових будинків для малосімейних для тимчасового забезпечення
житловими приміщеннями малих сімей, затвердженого постановою Ради Міністрів
УРСР і Укрпрофспілки №496 від 30.09.1981 р.

Житлові
приміщення в гуртожитках надаються на підставі сумісного рішення профспілкової
організації і адміністрації підприємства особам, що потребують житлової площі і
перебувають на відповідному житловому обліку.

3

Як вбачається з
матеріалів справи, відповідач знаходиться в трудових відносинах з позивачем з
10.01.2006 р.

На момент
введення ліквідаційної процедури позивачем не здійснювався облік осіб, що
потребують надання житлового приміщення або поліпшення житлових умов.
Ліквідатором позивача самостійно був організований облік осіб, що потребують
надання житлового приміщення або поліпшення житлових умов.

Згідно
положенням ст. 43 Житлового кодексу України черговість надання житлового
приміщення визначається часом постановки на квартирний облік.

Із заявою про надання житлового приміщення в гуртожитку
поАДРЕСА_1 відповідач звернулася до позивача 09.02.2007 р. Заява була прийнята
і зареєстрована позивачем 09.02.2007 р.

Сумісним
рішенням профспілкової організації і адміністрації (в особі ліквідатора)
позивача 27.03.2007 р. було ухвалено рішення про надання відповідачеві
житлового приміщення в АДРЕСА_1 (протокол засідання №4). На підставі вказаного
сумісного рішення профкому і адміністрації позивача відповідачеві 02.04.2007 р.
був виданий ордер N89, що з'явився підставою для вселення відповідача в надане
житлове приміщення. На момент видачі відповідачеві ордера житлове приміщення
було вільне оскільки особа, раніше що його займало, померла 11.12.2006 p.. Згідно акту
обстеження за станом на 10.05.2007 р. житлове приміщення, надане відповідачеві,
мало не житловий вигляд. Відповідач проживає в наданому житловому приміщенні,
здійснює заходи по його утриманню, сплачує комунальні послуги і плату за
користування житлом, заборгованості по оплаті не має.

Згідно ст. 59
Житлового кодексу України ордер на житлове приміщення може бути визнаний недійсним
в судовому порядку у випадках надання громадянами не відповідаючих дійсності
відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших
громадян або організацій на зазначене в ордері житлове приміщення,
неправомірних дій посадових осіб при вирішенні питання про надання житлового
приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання житлових
приміщень.

Позивачем при
вирішенні питання про надання житлової площі відповідачеві і видачі ордера на
вселення в надане житлове приміщення були дотримані всі вимоги чинного
законодавства, підстав для визнання ордеру № 89 від 02.04.2007 р. недійсним і
виселення відповідача із займаного нею житлового приміщення вАДРЕСА_1 - не має.

Керуючись ст.ст.
18, 42,43, 59, 117 Житлового кодексу України; ст.ст. 1, 3-1, 23, 25 Закону
України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом»; ст.ст. 1, 19, 21-25 Закону України «Про житлово-комунальні
послуги»; ст. 154 ГК України (1963 г.) та ст.509 ГК України (2003 г.); ст. 137 Господарського
кодексу України; положеннями Примірного положення про гуртожитки, затвердженого
постановою Ради Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 p., Положення про
використання житлових будинків для малосімейних для тимчасового забезпечення
житловими приміщеннями малих сімей, затвердженого постановою Ради Міністрів
УРСР і Укрпрофспілки № 496 від 30.09.1981р., суд,-

ВИРІШИВ:

Позов          Товариства        з         обмеженою         відповідальністю         «Ассоціація

«Запоріжметалургмонтаж» до
ОСОБА_1про визнання ордера недійсним і виселенні залишити без задоволення.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області
через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЩІК
України.