Справа №2-1099/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
червня 2007 року                                                                 м.  Миколаїв

Центральний
районний суд м.  Миколаєва у складі:

головуючого
судді -                                                                                 Подзігун
Г.В.

при
секретарі                                                                                            Вельдяєвій
Л.М.

за
участю позивача                                                                                  ОСОБА_1

представника
позивача                                                                          ОСОБА_2

представників
відповідача                                                                      Яковлевої
А.Р.

Сторчака A.M.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Приватного малого підприємства по обслуговуванню населення
„Медлег" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду із позовом до відповідача,
в якому просить поновити його на роботі в посаді санітара,  стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

У
судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги,  посилаючись на обставини що викладені у
позовній заяві.

Представники
відповідача проти позову заперечували.

Вивчивши
доводи позову,  вислухавши пояснення
сторін,  дослідивши наявні у справі
докази,  суд встановив наступне.

Як
вбачається із матеріалів справи,  з 1993
року ОСОБА_1 працював в Бюро судово-медичної експертизи Управління охорони
здоровя Миколаївської обласної держадміністрації санітаром моргу та з
02.01.2001 року молодшою медсестрою.

24.10.1994
року ОСОБА_1 прийнятий на роботу в ПМП "Медлег" на посаду санітара за
сумісництвом.

26.05.2006
року ОСОБА_1 звільнений з займаної посади у зв'язку із звільненням за основним
місцем роботи ( наказ №6 від 26.05.2006 року).

Наказом
№7 від 29.05.2006 року наказ №6 змінений у частині підстави звільнення,  та вказана підстава звільнення - скорочення
штатів,  а саме посади санітара.

Вказане
звільнення проведене у відповідності із вимогами закону,  виходячи з наступного.

Пунктом
1 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачене право власника або
уповноваженого ним органу розірвати
трудовий договір,

укладений на
невизначений строк,  у випадку скорочення
чисельності або штату працівників.

На
підприємстві мало місце скорочення,  про
що свідчать штатні розписи від 12.10.2005 року ,  26.05.2006 року,  01.09.2006 року та 01.11.2006 року,  внаслідок затвердження яких кількість штатних
одиниць санітарів за вказаний проміжок часу зменшилась з 4 одиниць до 2 одиниць
( а.с.  49, 50, 51, 53, 55).

Факт
скорочення штатів підтверджується наказом №6 від 26.05.2006 року,  наказом №17 від 02.10.2006 року (а.с.
47,  52) та поясненнями представників
відповідача.

Таким
чином,  дійсно у відповідача мали місце
зміни в організації праці,  зокрема
скорочення штатів працівників,  ПП
„Медлег" додержано
норм законодавства,  що регулюють
вивільнення працівників.

Доводи
позивача про те,  що його звільнили
незаконно у зв'язку із звільненням за основним місцем роботи не можуть бути
прийняти судом до уваги,  оскільки як
пояснили представники відповідача,  у
зв'язку із відсутністю на підприємстві юриста,
був виданий наказ №6 ,  якій був
скасований наказом №7,  в якому вказана
підстава звільнення,  яка передбачена п.
1 ч. 1  ст. 40 КЗпП України - за
скороченням штатів.

Посилання
позивача на порушення процедури звільнення протиречать вимогам КЗпП
України,  оскільки у разі звільнення за
скороченням штатів за сумісництвом процедура звільнення,  встановлена
ст.  49-2 КЗпП України,  додержуватися не повинна.

Доводи
позивача,  що скорочення відбулося після
його звільнення не можуть бути прийняти до уваги судом,  оскільки вони суперечать наказу №7 від
26.05.2006 року про зміни наказу №6 від 26.05.2006 року (а.с. 47).

Посилання
позивача на неможливість зміни формулювання причин звільнення суперечать
вимогам Кзпп України.

Враховуючи
вищевикладене,  суд дійшов висновку,  що підстав для задоволення позову не має.

Керуючись  ст.
ст.   14,  209,
212-215 ЦПК України ,  суд -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні ОСОБА_1до Приватного малого підприємства по обслуговуванню
населення „Медлег" про поновлення на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу -відмовити.

Рішення
може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подачі заяви з надісланням особою,  яка її подає,
копії апеляції до апеляційної інстанції.