Справа №2-354-2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007
року Ізяславський райсуд Хмельницької області в складі головуючої - судді
Янішевської О. С,  при секретарях
Новіковій Л. В.,  Мирончуку 1.1.,  з участю адвоката ОСОБА_1,  представників відповідача Юрчука В. В.,  Лінькової Ю. Ю.,  Бісовецького CO.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м.  Ізяславі справу за
позовом ОСОБА_2 до Відкритого
акціонерного товариства "Хмельницькгаз" про скасування наказу,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся
до суду з заявою про скасування наказу № 28 від 01 квітня 2005 року,  мотивуючи це тим,  що він працював у Білогірській філії
Відкритого акціонерного товариства "Хмельницькгаз" (далі філії ВАТ )
на посаді майстра внутрібудинкового газового обладнання,  виконуючи всі роботи,  на які отримував вказівки керівництва філії
ВАТ. 10 березня 2006 року позивач був звільнений з роботи за  ст.  40
п. 2 КЗпП України. При цьому ОСОБА_2 довідався,
що 01 квітня 2005 року наказом № 28 директора філії ВАТ він був переведений
на посаду майстра служби підземних газопроводів і споруд. Зазначений наказ
вважає незаконним і просить скасувати,
оскільки він не був ознайомленим з наказом.  Просить поновити термін на оскарження наказу.

Позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав.

Представники
відповідача філії ВАТ Юрчук
В. В.,  Лінькова Ю.
Ю.,  Бісовецький С О. в судовому
засіданні заявлені вимоги не визнали.

Допитавши
сторони,  свідків,  перевіривши матеріали справи,  суд знаходить,  що позов задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно
до  ст.
43 Конституції України кожен має право на працю,  що включає можливість заробляти собі на життя
працею,  яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується.

ОСОБА_2 наполягає на
тому,  що відповідно до наказу № 28 від
01 квітня 2005 року був переведений на іншу роботу на тому ж підприємстві,  однак своєї згоди на переведення не
давав,  з наказом ознайомлений не був.

Відповідно
до  ст.
32 Кодексу Законів про працю України не вважається переведенням на іншу
роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві
на інше робоче місце,  в інший
структурний підрозділ у тій же місцевості,
доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах
спеціальності,  кваліфікації чи посади.

Відповідно до
класифікатора професій вказана професія "майстер з експлуатації
устаткування газових об'єктів",
будь-які інші різновиди такої професії у класифікаторі відсутні.

Як пояснив
представник відповідача Юрчук В. В. спочатку об'єм робіт у філії ВАТ був невеликим
і існувала посада "майстер природного газу",  але із збільшенням навантаження було створено
дві посади: "майстер служби експлуатації ВБГО" та "майстер
служби підземних газопроводів та споруд на них" з однаковими посадовими
окладами та тотожними посадовими обов'язками,
що підтверджується штатними розписами апарату управління філії ВАТ з
2000 по 2005 роки,  посадовими
інструкціями для майстра служби експлуатації внутрішніх газопроводів і газового
обладнання житлових і громадських

2

будинків,
підприємств житлово-комунального і побутового обслуговування та майстра
підземних газопроводів і ГРП,  та захисту
підземних газопроводів від корозії.

Представник
відповідача Юрчук В. В. наполягає,  що
ОСОБА_2 був саме
переміщений з посади "майстер служби експлуатації ВБГО" на посаду
"майстер служби підземних газопроводів та споруд на них",  а підставою для цього стала аварія в
житловому будинку,  яка сталася з вини
ОСОБА_2 в грудні
2004 року. Сам ОСОБА_2
не заперечував факт вчинення аварії.

Як пояснив
представник відповідача Юрчук В.
В.,  що підтвердили
свідки ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 ,  у філії ВАТ існує дві
бригади,  одна з яких виконує роботи
тільки по обслуговуванню внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових
і громадських будинків,  підприємств
житлово-комунального і побутового обслуговування,  а інша - підземних газопроводів і ГРП,  персональний склад бригад різний,  члени і тієї і іншої бригади
підпорядковуються майстру відповідно внутрішніх газопроводів і газового
обладнання житлових і громадських будинків,
підприємств житлово-комунального і побутового обслуговування або майстру
підземних газопроводів і ГРП та головному інженеру.

Сам ОСОБА_2
підтвердив,  що виконував роботу майстра
підземних газопроводів і ГРП,  що
підтверджується також актами ревізій ГРП ( ГРУ ),  проведених за участю майстра ОСОБА_2 та
слюсарів бригади по обслуговуванню підземних газопроводів і ГРП,  наряди-допуски,  які отримував майстер ОСОБА_2 та члени
бригади по обслуговуванню підземних газопроводів і ГРП,  поясненнями слюсарів бригади по
обслуговуванню підземних газопроводів і ГРП ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 ,  котрі підтвердили,  що майстром їх бригади з квітня 2005 року був
саме ОСОБА_2,  який виконував всі функції
майстра: проводив інструктажі,  давав
наряди на роботу,  перевіряв роботу,  працював разом з ними,  при цьому будь-яких інших робіт,  зокрема по обслуговуванню внутрішніх
газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будинків,  підприємств житлово-комунального і побутового
обслуговування,  не виконував. Крім того
ОСОБА_2 підписувався в наказах як майстер служби підземних газопроводів,  про що свідчить наказ № 40 від 20 квітня 2005
року,  оригінал котрого було надано на
огляд суду,  при цьому ОСОБА_2 не
заперечував,  що підпис у цьому наказі
виконано саме ним.

Будь-яких
доказів того,  що ОСОБА_2 була доручена
робота,  що не відповідає
спеціальності,  кваліфікації чи
посаді,  визначеній трудовим договором,  суду надано не було.

ОСОБА_2 послався на
те,  що наказ № 28 від 01 квітня 2005
року було сфальсифіковано,  однак
будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав.

Згідно  ст.  10
Цивільного процесуального Кодексу України сторони та інші особи,  які беруть участь у справі,  мають рівні права щодо подання доказів,  їх дослідження та доведення перед судом їх
переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Згідно  ст.  11
Цивільного процесуального Кодексу України суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до Цивільного
процесуального Кодексу України,  в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі.

Згідно  ст.  61
Цивільного процесуального Кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

За таких
обставин суд приходить до висновку,  що в
даному випадку мало місце переміщення,
на яке згода працівника не потребується. Таке переміщення було
обумовлене інтересами виробництва,
оскільки на попередньому місці роботи ОСОБА_2 була скоєна
аварія. При цьому ОСОБА_2
на таку роботу фактично вільно погодився,
оскільки виконував її з квітня 2005 року по березень 2006 року,  від виконання роботи не відмовлявся,  не вимагав повернення на попереднє місце
роботи. Про що свідчить і той факт,  що в
заяві про поновлення на роботі ОСОБА_2 просив поновити його саме на посаді майстра служби
підземних газопроводів.

3

Згідно  ст.  233 Кодексу
Законів про працю України працівник може звернутись з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня,  коли він дізнався або повинен був дізнатися
про порушення свого права.

Відповідно
до  ст.
234 Кодексу Законів про працю України у разі пропуску з поважних причин
строків,  установлених статтею 233 цього
Кодексу,  районний суд може поновити ці
строки.

ОСОБА_2 посилається на
те,  що не був ознайомлений з наказом №
28 від 01 квітня 2005 року,  оскільки на
наказі відсутній його підпис,  і
довідався про існування такого наказу лише після звільнення з роботи.

Однак в ході
судового розгляду встановлено,  що 20
квітня 2005 року ОСОБА_2
підписував наказ № 40 в якості майстра служби підземних газопроводів і ГРП,  в травні 2005 року проводив ревізії
устаткування ГРП,  про що свідчать
відповідні акти,  підписував
наряди-допуски на виконання газонебезпечних робіт працівникам (слюсарям )
служби підземних газопроводів,  про що
свідчать відповідні наряди-допуски,  проводив
інструктажі працівникам ( слюсарям ) служби підземних газопроводів,  про що свідчать підписи ОСОБА_2 в журналі
реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці служби
підземних газопроводів,  наданому на
огляд суду,  а тому не міг не знати про
своє місце роботи,  виконував цю роботу
без примусу. ОСОБА_2 в судовому
засіданні сам підтвердив,  що виконував
всю роботу,  яку йому доручали,  не повідомляв суд про фізичний або
психологічний примус.

За таких
обставин суд знаходить,  що ОСОБА_2 повинен був
знати про те,  що виконує роботу майстра
служби підземних газопроводів та споруд на них,
в квітні 2005 року,  а до суду
звернувся з позовною заявою про оскарження наказу про переведення 22 травня
2006 року.

ОСОБА_2 не надав суду
доказів того,  що пропустив строк
звернення до суду з поважних причин,  а
тому суд знаходить,  що строк звернення
до суду ОСОБА_2 пропущено
без поважних причин і поновленню не підлягає.

Представники
відповідача в судовому засіданні наполягали на застосуванні позовної давності.

Згідно
вимог  ст.  267 Цивільного Кодексу України позовна
давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,  зробленою до винесення ним рішення. Сплив
позовної давності,  про застосування якої
заявлено стороною у спорі,  є підставою для
відмови у позові.

За таких
обставин суд вважає,  що у позові ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись  ст.  43
Конституції України,   ст.  ст.
32,  233,  234 КЗПП України,   ст.
267 Цивільного Кодексу України,
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №
9 із змінами і доповненнями "Про практику розгляду судами трудових
спорів",  наказом Державного
комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики № 375 від 26
грудня 2005 року «Про затвердження національних класифікаторів,  зміни до державного класифікатора та
скасування чинності державних класифікаторів»,
«Класифікатор професій ДК 003:2005. Покажчик професійних назв робіт за
кодами професій»,  «Класифікатор професій
ДК 003:2005. Абетковий покажчик професійних назв робіт. Похідні слова до
професій ( професійних назв робіт )»,
ст.  ст.  10,
11,  57,  58,
59,  60,  62,
63,  64,  79,
81,  88,  209,
212,  213,  214,
215,  218,  291,
292,  294 Цивільного
процесуального Кодексу України,

4

РІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_2 до Відкритого
акціонерного товариства "Хмельницькгаз" про скасування наказу
відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
Хмельницької області через Ізяславський райсуд.