Справа №2-353-2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 жовтня 2007
року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

·
головуючого-судді-Помазан
В. А.

·
при секретареві - Фальковій І.М.

·
за участю адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Лозова Харківської області у залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватно-орендного сільськогосподарського
підприємства «Петрівське» про стягнення орендної плати за використання
земельного паю і заподіяної моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення орендної
плати за використання земельного паю і заподіяної моральної шкоди, в якій
зазначає, що 03 березня 2000 року вона передала відповідачу за договором оренди
приналежний їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай)
НОМЕР_1 виданого 23 квітня 1996 року Лозівською районною державною
адміністрацією, земельний пай розміром 5,65 в умовних кадастрових гектарах у
загальному масиві разом з іншими членами сім'ї, вартістю 22 787 грн., строком
на п'ять років, тобто до 03 березня 2005 року.

За умовами
договору оренди, відповідач брав на себе зобов'язання використовувати земельну
ділянку позивача для вирощування сільськогосподарських культур і оплачувати
орендну плату в натурі за календарний рік, не пізніше 20 грудня кожного
поточного року.

Слід розуміти,
що дана орендна плата складає 1% від вартості земельного паю вираженого в
умовних кадастрових гектарах.

У період
використання земельної ділянки відповідач повинен був, попередивши позивачку,
змінити умови орендної плати у бік її збільшення на підставі Постанови Кабінету
Міністрів України № 783 від 12 травня 200 року «Про проведення індексації
грошової оцінки земель» і застосувати передбачений коефіцієнт індексації до
грошової оцінки земельного паю позивача, а саме за 2001 рік - 1,02, а за 2002
рік станом на 01.01.2002 рік - 2,465. Тому пай позивача у 2001 році склав ціну
23 242 грн., а в 2002 році - 56 169 грн., але цей факт відповідач приховав від
позивача, чим порушив її законні інтереси.

Крім цього, на
підставі Указів Президента України № 92 від 02.02.2002 року «Про додаткові
заходи по соціальному захисту селян-власників земельних ділянок (паїв)» та №
830 від 13.09.2002 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту
селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» необхідно було
установити

орендну плату не менш 1,5 % від вартості земельної
ділянки повинна складати суму в розмірі 842, 53 грн. для рівного рахунку - 843
грн.

Орендна плата
згідно договору повинна була виплачуватися, але до теперішнього часу так і не
виплачена. Відповідач відмовляється виплатити позивачці орендну плату, як у
раніше встановленому обсязі, так і в обсязі передбаченому вищенаведеними
законодавчими актами про, що позивачка просила відповідача усно, а потім і в
письмовій претензії від 22 жовтня 2005 року, на яку так і не отримала
відповідь.

Таким чином,
позивачка не доотримала натуральну орендну плату, у випадку несвоєчасної сплати
оренди передбачається стягнення пені в розмірі 0,2 % від суми недоїмки за кожен
день прострочення.

Також
відповідачем не сплачено і земельний податок за використання земельної ділянки
позивача в розмірі 56 грн., хоча це і не передбачено умовами договору.

Крім цього,
позивачці заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює у 1000 грн.

Позивач у
судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві підтримала, просила
стягнути з відповідача недоплачену орендну плату за використання земельного паю
за період 2001-2005 рік у розмірі 9741,27 грн., втрачений дохід від
невикористання земельного паю у 2006 році в сумі 2560,10 грн., сплатити
земельний податок за 2005 рік в розмірі 56 грн., відновити якісні властивості
земельного паю, шляхом його оранки на зяб та стягнути моральну шкоду в розмірі
1000 грн.. Крім того, в судовому засіданні пояснила, що на де-яких документах
про отримання грошової компенсації за використання її земельного паю стоїть не
її підпис, однак від проведення почеркознавчої експертизи відмовляється, так як
вона не в змозі її оплатити.

Представник
відповідача у судове засідання з'явився, позов не визнав та пояснив, що дійсно,
03 березня 2000 року між ПОСП «Петрівське» та ОСОБА_2 , був укладений договір
оренди земельної ділянки на строк до 03 березня 2005 року. Цей договір був
зареєстрований в Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток
(паїв) Орільської селищної ради за номером 90. За весь період дії договору
оренди ПОСП «Петрівське» розрахувалось з позивачем в повному об'ємі, і у
відповідності до п. 1.4 договору. Для продовження терміну оренди земельних
ділянок, у відповідності до договору, необхідно було вчинити будь-які дії для
продовження терміну договору, що сторони договору не зробили. Тому, зібравши
врожай восени 2004 року, та розрахувавшись по договорам оренди, відповідач не
планував і не проводив сільськогосподарських робіт по обробці землі і по її
засіванню на 2005 рік вважаючи на сплив терміну дії договору. Крім того, згідно
листа Орільської селищної ради, ОСОБА_2 значиться в списках по жеребкуванню в
ПА «Обрії», який прямо вказує на бажання позивачів змінити орендаря та не
продовжувати термін дії договору оренди. Що стосується неправильного
застосування коефіцієнтів по орендній платі, то вони нараховувалися у
відповідності до діючого законодавства. Щодо стягнення моральної шкоди, то
данні вимоги задоволенню не підлягають, так як всі умови договору оренди
відповідачем виконані.

Свідок ОСОБА_3 у судовому
засіданні пояснив, що працює директором ПОСП «Петрівське» з 2005 року. У 2004
року директором ПОСП «Петрівське» був ОСОБА_5, тому як виконувалися умови
оренди він не знає. Крім того, пояснив ПОСП «Петрівське» в повному обсязі
розрахувалося за договором оренди, у відповідності до доданих до матеріалів
справи документів.

Свідок ОСОБА_4 у
судовому засіданні пояснила, що працює головним бухгалтером в ПОСП «Петрівське»
з 03 березня 2000 року. Позивач надала свій земельний пай їм в оренду згідно
договору. Розрахунки за використання земельного

паю проводилися в повному обсязі, з початку 1% від
вартості землі, а потім 1,5 %. Розраховувалися, як натуроплатою, так і грошима.
Всі підписи в ведомостях
та в касових ордерах належать позивачу. У 2005 році розрахунок з позивачем не
проводився, так як строк договору скінчився і ОСОБА_2 віддала свій земельний
пай в ПА «Обрії».

Вислухавши
пояснення сторін, свідків перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким,
що задоволенню не підлягає, так як у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2
є власником сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого

23
квітня 1996 року розміром 5,65 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 10).

03 березня 2000
року позивач уклала договір оренди зазначеної земельної частки (паю) строком на
п'ять років з ПОСП «Петрівське», договір зареєстровано в книзі запису
реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Орільської селищної ради

24
березня 2000 року за № 90 (а.с. 9).

За використання
вказаної земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю кожного року орендну
плату в натуральній сільськогосподарській продукції: зерно -600 кг., соняшник -
100 кг., цукор - 25 кг., а також проводе оранку та культивацію присадибної
ділянки орендодавця, розмір якої не перевищує 0,6 га.

Згідно п. 1
Указу Президента України від 02.02.2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи по
соціальному захисту селян-власників земельних ділянок (паїв)» із змінами,
внесеними Указом Президента України № 830/2002 від 13.09.2002 року запроваджено
плату за оренду земельних часток (паїв) у розмірі 1,5 % визначеної відповідно
до законодавства вартості земельної частки (паю). Як вбачається із довідки ПОСП
«Петрівське» № 73 від 02.09.2007 року в 2000 році позивачу виплачена та видана
сільхозпродукції на суму 300 грн., в 2001 році на суму 551,44 грн., або 1 % від
вартості паю, в 2002 році - 842,55 грн., або 1,5 % від вартості паю, в 2003
році з урахуванням форс мажорних обставин - на суму 614 грн., у 2004 році - 844
грн. (а.с. 103).

Таким чином,
відповідач щороку індексував вартість оренди з урахуванням зазначених відсотків
самостійно на підставі зазначеного Указу Президента України і постанови
Кабінету Міністрів України щодо проведення індексації грошової оцінки землі.

Суд не може
прийняти до уваги посилання позивача на той факт, що видатковий касовий ордер №
3 від 16.01.2004 року на суму 491,20 грн. підписаний не нею, оскільки позивачу,
судом було запропоновано проведення почеркознавчої експертизи від проведення
якої вона відмовилася.

Вимоги позивача
в тій частині, що відповідач повинен сплатити орендну плату за 2005 рік
безпідставні, так як згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» при
передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок
визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з
проектами землеустрою. Як вбачається із пояснень сторін в осени 2004 року
відповідач зібрав врожай, виплатив орендну плату позивачу.

Не одна із
сторін договору не виявила будь-яким чином волю для продовження терміну дії
даного договору оренди, тому відповідач не планував і не проводив роботи по її
засіванню на 2005 рік, у зв'язку із закінченням терміну дії договору.

Позивач також не
планувала продовжувати термін дії договору, оскільки згідно довідки Орільського
селищного голови ОСОБА_2 значилася в списках по жеребкуванню в ПА «Обрії»
протокол № 1 від 20.03.2003 року і протокол № 2 від 18.07.2004 року (а.с. 39).

Крім того,
згідно довідки директора НВТ «Стек» № 13 від 07.11.2006 року земельна ділянка
ОСОБА_2 обробляється НВТ «Стек» з листопада 2005 року (а.с. 40), а тому у
позивача не має підстав ставити питання про стягнення орендної плати за 2005
рік.

Що стосується
позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, то вони задоволенню не
підлягають, так як у відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини та згідно з Постановою Пленума Верховного
Суду України від 31.03.1995 року № 4 зі змінами від 25.05.2001 року «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під
спричиненням моральної шкоди слід розуміти приниження честі, гідності, ділової
репутації, моральних переживань, у зв'язку з ушкодженням здоров'я, порушення
права власності, порушення нормальних життєвих зв'язків та інше. Однак, ОСОБА_2
не надала суду доказів підтверджуючих спричинену їй моральну шкоду та не довела
вину відповідача.

Керуючись ст.
ст. 10, 57, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ЗУ «Про оренду землі», Постановою Кабінету Міністрів України №
783 від 12 травня 2000 року «Про проведення індексації грошової оцінки земель»,
Указами Президента України № 92 від 02.02.2002 року «Про додаткові заходи по
соціальному захисту селян-власників земельних ділянок (паїв)» та № 830 від
13.09.2002 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників
земельних ділянок та земельних часток (паїв)», ст. ст. 96, 152, 153, 156, 157,
158, 211 ЗК України, ст. ст. 792,1166, 1167 ЦК України, Постановою Пленума Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 зі змінами від 25.05.2001 року «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

ВИРІШИВ:

В позовні
ОСОБА_2 до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Петрівське»
про стягнення орендної плати за використання земельного паю і заподіяної
моральної шкоди - відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.