АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33ц-946кс/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18
грудня 2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

Буренкової
К.О.,  Довжук Т.С. ,  Козаченка В.І.,  Мурлигіної О.Я.,  Шолох З.Л.,

розглянувши
в судовому засіданні в м.  Миколаєві
справу за позовом відкритого акціонерного товариства комерційний банк
„Надра" (далі - ВАТ КБ
„Надра") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної
лінії,

за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду
Кіровоградської області від 27 січня 2006 р. та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 06 вересня 2006 p.,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні
2005 р. ВАТ КБ „Надра"
звернулось до суду з пізніше уточненим позовом до ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості за договором кредитної лінії,  що станом на 01 жовтня 2005 р. становила
239486 грн. 69 коп.

Рішенням
Долинського районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2006 p.,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 06 вересня 2006 p.,
позов задоволено повністю.

В
касаційній скарзі на вказані судові рішення ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права,  ставить питання про скасування оскаржених
судових рішень та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши
касаційну скаргу,  колегія судців дійшла
висновку,  що вона підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до  ст.
213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення,  яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судочинства,  вирішив справу згідно із законом.  Обґрунтованим є рішення,  ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин,  на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи
оскаржені рішення суди першої та другої інстанцій виходили з того,  що відповідач,  отримавши від банку по договору кредитної
лінії зазначені грошові суми,
безпідставно не бажає їх повертати позивачу.

Між
тим,  з таким висновками судів повністю
погодитися не можна,  оскільки вони,  всупереч вимогам  ст.  212 ЦПК України,  дійшли до них без належної оцінки наявних у
справі доказів,  що мають значення для
справи.

Так,  з матеріалів справи вбачається,  що 25 квітня 2003 р. відповідач уклав з ВАТ КБ „Надра"
договір кредитної лінії на 100000 грн. В наступному,  10 грудня 2003 р. та 24 квітня 2004 р. між
сторонами були укладені додаткові угоди щодо сплати відсотків за користування
кредитом та продовження строку повернення кредиту до 25 липня 2004 р.

Згідно
видаткових касових ордерів від 25 квітня,
29 квітня та 05 травня 2003 р. та відповідно до зазначених договорів
відповідач отримав 24000 грн.,  56000
грн. та 9500 грн.

Станом на 01 жовтня 2005 р. не оспорена відповідачем
заборгованість по зазначеній кредитній лінії склала 239486 грн. 69 коп.

Разом з
тим,  заперечуючи проти позову,  відповідач неодноразово заявляв у судових
засіданнях про те,  що грошових сум по
вказаному договору кредитної лінії він не отримував,  оскільки ними шахрайським шляхом заволоділи
службові особи ПСП „Харламов",  де працював ОСОБА_1

Крім
того,  21 червня 2006р. прокуратурою
Кіровського району м.  Кіровограда
порушено кримінальну справу за ч. 4  ст.  190 КК України за фактом скоєння службовими
особами ПСП „Харламов" шахрайських дій відносно працівників цього
підприємства ОСОБА_1,  ОСОБА_2  та ОСОБА_3 .при оформленні кредитів у ВАТ КБ „Надра" на
ім'я останніх.

В
постанові про порушення кримінальної справи зазначено,  що в квітні - червні 2003 р. ОСОБА_1,  ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на прохання керівництва ПСП „Харламов" уклали кожен від свого імені з ВАТ КБ „Надра"
кредитні угоди загальну суму 573,  3
тис.  грн. При цьому,  вказаних осіб запевнили,  що як основний кредит так і відсотки за
користування кредитами будуть сплачуватись указаним підприємством,  яке виступило заставодавцем по укладених кредитних
угодах. По закінченні строку дії кредитних угод виявилось,  що кредити та відсотки по них не
сплачено,  а майно,  що перебувало в заставі,  реалізовано ПСП „Харламов" без згоди
заставодержателя.

Проте,  ухвалюючи оскаржене рішення,  районний суд не звернув уваги на такі
обставини справи,  та всупереч
вимогам  ст.  33 та п. 2 ч. 6  ст.
130 ЦПК України,  не залучив до
участі у справі ПСП „Харламов",  хоча це мало суттєве значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний
суд не перевірив вказаних доводів апеляційної скарги,  в ухвалі не зазначив конкретних обставин і
фактів,  що спростовують такі
доводи,  і залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

За таких
обстави постановлені по справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав,  передбачених ч. 2  ст.
338 ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  332,  338 ЦПК України та Законом України „Про
внесення змін до Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Долинського районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2006 р. та
ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2006 р.
скасувати,  а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.