Справа 2- 1276/2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 року                  Канівський міськрайонний суд
Черкаської області

В складі: головуючого - судді Штих К.М.

при секретарі - Десятник О.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права
власності на спадкову земельну частку (пай).

Встановив:

що ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла в с
Ліпляво Канівського р-ну Черкаської обл.,
згідно заповіту складеного секретарем виконкому Ліплявської сільської ради
29.06.06 року ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_2 зробила розпорядження яким заповіла
належну їй на праві власності земельну частку (пай), своїй дочці ОСОБА_1.
Заповіт зареєстровано в реєстрі № 56 та стягнуто державне мито за квитанцією
245208.

Спадкоємцями за
законом являються діти - 5 осіб, та чоловік померлої.

Спадкове майно
покійної ОСОБА_8 складається із 1А частини житлового будинку, що
розташований в с Ліпляво
Канівського р-ну, Уг частини приватизованої двохкімнатної квартири АДРЕСА_1,
майнового паю члена КСП ім. А.П. Гайдара
с. Ліпляво та земельної частки (паю) яка належить їй на праві приватної
власності.

Іншого заповіту
на майно покійна не складала.

Усі спадкоємці
своєчасно звернулися в нотконтору за отриманням спадщини.

Позивачка звернулася з позовом в суд до відповідачів про визнання права
власності на спадкову земельну частку (пай), посилаючись на те, що
в добровільному порядку вирішити цей спір не можуть.

В судовому
засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному об'ємі, вважає, що з
вини відповідачів вона понесла судові витрати які просить стягнути з
відповідачів які не хотіли вирішити спір миром трактуючи те, що заповіт
недійсний так, як їх покійна мати мала державний акт на право приватної власності
на землю, а в заповіті зазначено право на земельну частку (пай).

В судовому
засіданні відповідачі по справі спочатку позовні вимоги не визнали, а пізніше
змінили своє відношення до позивачки та не заперечують проти визнання за

2

позивачкою спадкового права на
земельну частку (пай), що належала їх матері ОСОБА_8 згідно державного акту
виданого Ліплявською сільрадою на ім'я їх матері, яку остання заповіла своїй
дочці - позивачці ОСОБА_1, а проти сплати судових витрат за їх рахунок
заперечують, вважають, що у невірному - помилковому запису в заповіті винна
саме позивачка, яка дала неточні дані у сільраду для складення заповіту.

Суд, вислухавши
сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення.

В судовому
засіданні з достовірністю встановлено, що земельна частка (пай), яка передана у
приватну власність ОСОБА_8 згідно державного акту на право приватної власності
на землю в розмірі 3,30 га є одна і та ж, тільки первочергово видався
сертифікат на земельну частку (пай), а на підставі сертифікату видавався
Державний акт, який підлягав обов'язковій державній реєстрації в Книзі записів
Державних актів на право приватної власності на землю в даному випадку і був
зареєстрований за № 238 18.07.2003 року на ім'я ОСОБА_8

При складанні заповіту
помилково було записано - земельна частка (пай), як пояснила позивачка, що у
неї на руках не було Державного акту так, як він знаходився у Києві у брата
відповідача ОСОБА_3 і ні вона ні секретар сільради не знали про наявність
Державного акту.

Однак в судовому
засіданні відповідач - ОСОБА_2 пояснив, що він, як чоловік померлої ОСОБА_8 давав свою письмову згоду на
складання спірного заповіту і був з усим згідний.

У відповідності
із ст. 328 ЦК України
право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із
закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи із
вищенаведеного видно, що спірна земля дійсно належала саме ОСОБА_8, що
стверджується як Державним актом на право власності на землю так і показами
відповідачів, які не заперечують правомірності вимог позивачки.

Також суд
вважає, що судові витрати підлягають стягненню з позивача, яка своєю
необізнаністю завела в оману секретаря сільської ради при складені заповіту, що
в послідуючому послужило підстаною для судового розгляду.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст. 328, 392, 1233, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 82, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов задоволити
частково. Визнати за ОСОБА_1 1952 р.н. проживаючої в селі Ліпляво Канівського
району Черкаської області право спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкову земельну ділянку площею
3,30 га розташованої на території Ліплявської сільської ради Канівського району
Черкаської області, згідно Державного акту на право приватної власності на
землю серія 111 -ЧР № 046199 зареєстрований в Книзі записів Державних актів на
право приватної власності на землю за № 238 від 18.07.2003 року на ім'я
ОСОБА_8.

3

Стягнути з
ОСОБА_1 судові витрати в рахунок держави в сумі -419,29 грн.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через
міськрайонний суд шляхом подачі в десятидений строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги.