Справа №
2-573/2007 № 2-25/2006
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 червня 2007
року    Фрунзенський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого   -
судді    Бобко Т.В.

при секретарі
судових засідань  - Кузьменко М. Л.,

розглянув у
відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок дорожньо

- транспортної
пригоди,

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  завданої у результаті
дорожньо-транспортної пригоди,  яким
просить стягнути з відповідачів на його користь у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди загальну суму 3750, 72 гривень,  у рахунок відшкодування моральної шкоди 3000
грн.

В
обґрунтування позову позивач зазначив,
що 14.05.2004 року близько 10-00 години на перехресті проспекту
Московського та бульвару Б. Хмельницького в м.
Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та
відповідача ОСОБА_2,  який керував
автомобілем „Шкода",  власником
якого є відповідач ОСОБА_3 Дорожньо-транспортна пригода відбулася через
порушення відповідачем ОСОБА_2 правил дорожнього руху України,  який проїздив перехрестя на забороняючий
сигнал світлофора. У результаті ДТП
належному позивачу автомобілю „Тойота"
були завдані технічні пошкодження. Згідно з висновком
спеціаліста-товарознавця розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди складає
3040, 03 гривень. Крім того,  позивач
просить стягнути з відповідача вартість проведення автотоварознавчого
дослідження у розмірі 249, 14 гривень,
витрати по придбанню фотоплівки для проведення автотоварознавчого
дослідження у розмірі 7, 73 гривень,
витрати по оплаті телеграми для виклику відповідача ОСОБА_2на проведення
автотоварознавчого дослідження у розмірі 2, 82 гривень,  а також витрати по оплаті правової допомоги -
послуги адвоката у розмірі 400 гривень та оплаті судового збору при
пред'явленні позову до суду у розмірі 51 гривні.

В
результаті дорожньо - транспортної пригоди позивачу було завдано також
моральної шкоди,  яку позивач оцінює в
розмірі 3000 гривень. В обґрунтування позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди позивач зазначив,  що він
не міг експлуатувати належний йому автомобіль для виконання своїх службових
обов'язків,  що суттєво відобразилось на
його заробітній платні,  не мав
можливості скористуватися своїм автомобілем для поїздки в Росію на річницю
поховання родичів позивача,  був
вимушений орендувати транспортний засіб. Крім того,  відповідачі ніяких дій по відшкодуванню
заподіяної шкоди у добровільному порядку не здійснювали,  що визвало у позивача відчуття гострої
несправедливості та душевного болю.

У ході
судового розгляду позивач зменшив позовні вимоги,  відмовився від позову в частини стягнення з
відповідачів витрат по придбанню фотоплівки для проведення
автотоварознавчого   дослідження   у
розмірі   7, 73    гривні.
Позовні   вимоги   в
частині

відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 3741, 99 гривень та моральної шкоди у розмірі 3000
гривень просив задовольнити у повному обсязі.

Представник
відповідачів ОСОБА_4,  який діє на підставі довіреностей,  у судовому засіданні позовні вимоги не
визнав,  зазначивши,  що дорожньо-транспортна пригода відбулася не
з вини ОСОБА_2 або з вини обох водіїв. Крім того,  позивачем не надано доказів в обґрунтування
позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

У судове
засідання 18.06.2007 року представник відповідачів ОСОБА_4 не
зв'явився,  про час та місце розгляду
справи був повідомлений під розписку,  що
відповідно до п.5  ст. 74 ЦПК України є
належним повідомленням про час та місце розгляду справи. Заяви про відкладення
розгляду справи або про поважність причин неявки у судове засідання представник
відповідачів суду не надав.

Суд,  вислухавши пояснення позивача,  представника відповідачів,  дослідивши надані сторонами докази у їх
сукупності,  вважає позов таким,  що підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як
встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі
14.05.2004 року о 10 годині 00 хвилин по проспекту Московському у м.  Харкові відбулася дорожньо - транспортна
пригода за участю водіїв ОСОБА_1 ,  який
керував автомобілем „Тойота",  та ОСОБА_2,  який керував автомобілем „Шкода".

Автомобіль
„Тойота",  державний номерний знак НОМЕР_3,  належить на праві власності ОСОБА_1  (свідоцтво про реєстрацію транспортного
засобу НОМЕР_1).

У ході
судового розгляду справи встановлено,  що
ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди мав право керування
автомобілем „Шкода" державний номерний знак НОМЕР_2 на підставі
нотаріально посвідченої довіреності на право керування автомобілем,  яка є відповідною правовою підставою
володіння транспортним засобом.  Зазначена
обставина не заперечувалась позивачем та представником відповідачів у судовому
засіданні.

Автомобіль
«Шкода» державний номерний знак НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_3
(повідомлення УДАІ ГУМВС України в Харківській області від 09.12.2005 року
№10/13062).

Постановою
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.12.2006 року було встановлено
наявність у діях водія ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху України,  які знаходились у причинному зв'язку з
вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою,
провадження по справі про адміністративне правопорушення у його
відношенні закрито в зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного
стягнення.

Постановою
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.06.2004 року провадження по
справі про адміністративне правопорушення за фактом участі у дорожньо -
транспортній пригоді 14.05.2004 року у відношенні ОСОБА_1  закрито у зв'язку з відсутністю у діях
останнього складу адміністративного правопорушення.

Вищезазначені
постанови суду у передбаченому Кодексом України про адміністративні
правопорушення порядку оскаржені або опротестовані не були.

Відповідно
до ч.4  ст. 61 ЦПК України

постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду,  що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи,  стосовно якої
ухвалено постанову з питань,  чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи
з положень  ст. 61 ЦПК України,  яка передбачає постанову суду у справі про
адміністративне правопорушення як підставу звільнення від доказування,  суд вважає встановленим,  що шкоду майну позивача внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди 14.05.2004 року завдано з вини відповідача
ОСОБА_2

Відповідно
до  ст. 1187 ЦК України шкода,  завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом,  механізмом,  іншим об'єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.  Особа,
яка здійснює діяльність,  що є
джерелом підвищеної небезпеки,

відповідає
за завдану шкоду,  якщо вона не
доведе,  що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно
до ч.1  ст. 1188 ЦК України
шкода,  завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи,  відшкодовується винною особою.

Таким
чином суд вважає,  що відповідач ОСОБА_2
має відшкодувати позивачу шкоду,  завдану
йому внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Позовні
вимоги в частині відшкодування заподіяної позивачу матеріальної та моральної
шкоди,  заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,  відповідачем
ОСОБА_3 задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Надавши ОСОБА_2
довіреність на право керування автомобілем,
ОСОБА_3 передав володіння автомобілем,
який є джерелом підвищеної небезпеки,
ОСОБА_2,  який відповідно до
ч.5  ст. 1187 ЦК України став суб'єктом
відповідальності. ОСОБА_3 тимчасово втратив володіння автомобілем,  а тому відповідальності за заподіяну джерелом
підвищеної небезпеки шкоду не несе.

Згідно
висновку спеціаліста автотоварознавця № 5461 від 02.08.2004 року,  розмір матеріальної шкоди,  завданої володільцю автомобіля „Тойота Каріна II",  державний номерний знак НОМЕР_3 складає 3040, 03 гривень.

Висновок
спеціаліста - автотоварознавця суд вважає законним та обгрунтованим,  оскільки грунтується на технічному огляді
автомобіля,  проведенні необхідних
розрахунків та на підставі спеціальної літератури та нормативних актів.

Відповідачами не
надано суду належних та допустимих доказів в обгрунтування своїх доводів щодо
відсутності вини відповідача ОСОБА_2 або наявності вини обох водіїв у
дорожньо-транспортній пригоді.

Позовні вимоги в
частині відшкодування витрат позивача по оплаті проведення автотоварознавчого
дослідження у сумі 251, 96 гривень (249, 14 гривень - оплата висновку
спеціаліста - автотоварознавця та 2, 82 гривень - витрати по відправленню
відповідачу телеграми про час та місце проведення автотоварознавчого
дослідження),  підлягають
задоволенню,  оскільки є фактичними
витратами позивача,  пов'язаними з
завданою позивачу матеріальної шкодою внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди.

Витрати позивача
по оплаті висновку спеціаліста - автотоварознавця у розмірі 320, 33 гривень
підтверджуються квитанцією.

Витрати позивача
по відправленню телеграми підтверджуються фіскальним чеком.

Позовні вимоги в
частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму
600 гривень виходячи з наступного.

Відповідно
до  ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної
шкоди,  завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди,  яка підлягає відшкодуванню,  та не пов'язана з розміром цього
відшкодування.

Відповідно
до  ст.
1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності її вини.

Судом
встановлено,  що в результаті дорожньо -
транспортної пригоди,  яка сталася з вини
відповідача ОСОБА_2,  було значно пошкоджено майно позивача - належний йому
автомобіль «Тойота».

Таким чином суд
вважає,  що з вини відповідача ОСОБА_2
позивачу була завдана моральна шкода,
яка полягає у душевних стражданнях,
яких позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна,  змінився нормальний життєвий уклад позивача в
результаті позбавлення позивача можливості користуватися транспортним
засобом,  позивач мав труднощі з
організацією поїздки на річницю поховання батька до Росії.

В
обгрунтування доводів про необхідність виїзду до Росії на річницю поховання
батька позивачем надане свідоцтво про смерть ОСОБА_5 НОМЕР_4.

При визначенні судом розміру
відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд виходить з вимог розумності
та справедливості та враховує обставини,
викладені вище. Розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди
суд оцінює в сумі 600 гривень.

Позивачем
сплачені витрати,  пов'язані з наданням
правової допомоги на загальну суму 400 гривень,
що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 31/05
від 11.11.2005 року та № 2/05 від 15.11.2005 року.

Позивачем
сплачений судовий збір у розмірі 51 гривні,
що підтверджується квитанцією.

Понесені
позивачем судові витрати документально підтверджені.

Питання
про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до
вимог  ст. 88 ЦПК України.

Витрати,  пов'язані з наданням правової допомоги,  суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь
позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (61, 86 % від суми
позовних вимог) у сумі 247, 44 гривень.

Витрати
по сплаті судового збору у розмірі 51 гривні суд стягує з відповідача ОСОБА_2
на користь позивача.

Витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі встановленому
постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 p. N 1258-30
гривень - суд стягує з відповідача ОСОБА_2

Керуючись  ст.
ст.  23,  1166,
1167,  1187,  1188 ЦК
України,   ст.  ст.
10, 11,  60,  61,
79,  86,  88,
224,  226 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди  - задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3040, 03 гривень у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 251, 96 гривень - витрати по оплаті проведення
автотоварознавчого дослідження.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 600 гривень у рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати,
пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 247, 44 гривень.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 51
гривня.

В
задоволенні позову в частині стягнення суми відшкодування матеріальної та
моральної шкоди з ОСОБА_3- відмовити.

Стягнути  з ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень на розрахунковий рахунок
0010,  код бюджетної
класифікації доходів 22050000,  одержувач
УДК у Фрунзенському
районі,  код одержувача 24134610,    банк одержувача ГУДКУ у Харківській
області,  МФО 851011.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
через Фрунзенський районний суд м. Харкова з наступним поданням протягом
двадцяти днів апеляційної скарги або шляхом подачі апеляційної скарги у строк,  встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано,  якщо після
подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана - після
закінчення строку на подачу

апеляційної
скарги,  у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи апеляційним судом.