Справа   №2-5003/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

5 жовтня 2007 року Деснянський
районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого   судді
Рахманкулової І.П.

при
секретарі                      ПікаТ.В.,

за участі
позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника
позивачів: ОСОБА_3

відповідача:
ОСОБА_4

представника
відповідача : ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові

справу за позовом  ОСОБА_1,ОСОБА_2

доОСОБА_6 про визнання таким, що втратив право на

користування житловим приміщенням,

третя особа- ДКП ЖРЕД №2

встановив:

У серпні 2007 року ОСОБА_1., ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою
до ОСОБА_4 про визнання останнього таким, що втратив право на користування
житловим приміщенням у зв»язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без
поважних причин.

Позивачі зазначали, що ОСОБА_4 ще до розірвання шлюбу у
1987 році добровільно залишив квартиру АДРЕСА_1, перебуває у цивільному шлюбі з
іншою жінкою, забрав усі свої речі, квартплату та комунальні послуги не
сплачує, не проживає у вищевказаній квартирі без поважних причин, а тому
втратив право на користування цією квартирою.

В судовому засіданні позивачі, їх представник позов підтримали, просили суд
винести рішення, яким визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування
квартирою АДРЕСА_1, так як відповідач не проживає в даному приміщенні понад
шість місяців без поважних причин.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, і пояснив, що проживати в
указаній вище квартирі йому перешкоджає позивач ОСОБА_1., вона його виганяє, у
зв»язку з чим він вимушений проживати не вдома, але у спірній квартирі
знаходяться його особисті речі, він по декілька разів на місяць навідується в
це помешкання, оскільки у нього є ключі від цієї квартири, крім того, він
систематично сплачує за житлово-комунальні послуги.

Відповідач та представник відповідача просили суд відмовити позивачам у
задоволенні позову через його безпідставність.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_7. показали, що їх
батько ОСОБА_4, коли
розлучився з матір»ю -ОСОБА_1. змушений був проживати не вдома, оскільки
позивач його виганяла з дому, постійно вчиняла сварки, але відповідач має ключі
від квартири, в цій квартирі зберігаються його особисті речі, він систематично
по декілька разів на місяць приходить у квартиру АДРЕСА_1, іноді ночує у ній,
платить за житлово-комунальні послуги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що з грудня 2006
року вона проживає у квартиріАДРЕСА_1оскільки являється дружиною позивача
ОСОБА_2 Відповідач приходив у цю квартиру до неї з чоловіком на весілля, він
має ключі від спірної квартири, у вказаній квартирі відповідач не проживає.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали
справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлені
такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_4 є наймачем квартири АДРЕСА_1, зареєстрований за цією
адресою з 1986 року, на нього в ЖРЕД №2 відкрито особовий рахунок.

Позивачі зареєстровані в указаній квартирі і проживають у ній як ч.1ени
сім»ї наймача.

Позивачі для підтвердження своїх позовних вимог надали
суду затверджений начальником ЖРЕД №2 акт комісії в складі мешканців АДРЕСА_1
ОСОБА_8 таОСОБА_9 в якому
сусіди посвідчили, що ОСОБА_4 не проживає по АДРЕСА_1 з 1987 року.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 таОСОБА_9 показали, що акт
складався у приміщенні ЖРЕД №2, що у квартирі позивачів вони не були, а тому їм
не відомо, чи знаходяться там речі відповідача, вони систематично зустрічають
відповідача раз чи два на місяць на подвір»ї будинку.

Таким чином, свідками, які підписали акт, не підтверджено в суді факту
відсутності відповідача у квартирі АДРЕСА_1 понад шість місяців.

У судовому засіданні досліджені надані відповідачем розрахункові книжки по
оплаті за водопостачання та водовідведення, по сплаті за житлово-комунальні
послуги та енергоносії, згідно яких видно, що відповідач систематично з 2006
року сплачує комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_1.

Цей факт дає підстави суду зробити висновок, що відповідач визнає за собою
права та виконує обов»язки квартиронаймача.

Згідно ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, позивачами не надано суду достатніх доказів
щодо відсутності відповідача у квартирі АДРЕСА_1 понад шість місяців без
поважних причин, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11,    209, 213-215,   218 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України,
суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1ОСОБА_2 про визнанняОСОБА_6 таким, що втратив
право користування квартирою АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області .

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.