Справа №2-1488/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇ НИ

25
червня 2007 року                                                                      Хортицький
районний суд м. Запоріжжя

у
складі: головуючого - судді Кучерук І.Г.

при секретарі                         Новизинській
Т.Б.

за
участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Мартинюк В.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до «ААЗ Трейдінг Ко»
про захист прав споживача та відшкодування завданої шкоди,

встановив:

Позивач
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до «ААЗ Трейдінг Ко» про захист прав
споживача та відшкодування завданої шкоди, у якому просить стягнути з
відповідача матеріальну шкоду у розмірі 215,70 грн., а також моральну шкоду у
розмірі 13000 грн., мотивуючи тим, що 12.04.2007 року придбав у м. Запоріжжя у
представництві компанії "Автолюкс"
квиток на зворотній напрямок із м. Київ центр до м. Запоріжжя на автобус
відповідача з відправленням із м. Київ 12.04.2007 року о 22-30 годин. О 21-35
годин він був у ап Бориспіль де звернувся у квиткову касу про уточнення
маршруту автобусу та часу відправлення з м. Київ. Йому повідомили, що розклад
відправлення автобусу не змінився та він буде проходити через ап Бориспіль,
однак коли прибув автобус та він хотів зайняти своє місце, воно вже було
зайнято іншою людиною і йому було запропоновано здати квиток та отримати гроші.
Представники компанії не вжили жодного заходу щодо усунення незручностей та
автобус відправився без нього. Матеріальна шкода полягає у витратах позивача на
незапланований проїзд з ап Бориспіль на залізничний вокзал м. Київ, потім до
м. Дніпропетровськ, та далі до м. Запоріжжя. Моральна шкода полягає у
переживаннях з приводу вимушеного вишукування способу проїзду додому,
проведення ночі у холодному залі очікування, несвоєчасного прибуття у м. Запоріжжя,
неможливості провести заплановану зустріч, а також неможливості реалізувати
свої права споживача.

У
судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги свого
довірителя просить їх задовольнити у повному обсязі.

У
судовому засіданні представник відповідача позов не визнала та пояснила, що не
порушували ніяких прав позивача. Позивач запізнився на автобус, не6 зявився на
станцію відправлення, не повідомив представників відповідача, що буде сідати до
автобусу у ап Бориспіль, його місце так як він не зайняв вважається вільним та
може бути продано іншому. Просить у позові відмовити.

Вислухавши
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню.

Судом
встановлено: позивач ОСОБА_2 12.04.2007 року у квитковій касі м. Запоріжжя
придбав проїзний документ на рейс АТЛ0576 місце 023 на автобус відповідача за
маршрутом Київ Центр -Запоріжжя-1 з відправленням з м. Київ 12..04.2007 року о
22-30 годин(л.с.6).

Відповідно
до акту від 12.04.2007 року(л.с.47) автобус відправився з м. Київ за
відсутністю пасажира на 23 місці у зв'язку з його неявкою, що також
підтверджується копіями сторінок рейсового журналу та з книги реєстрації рейсів
на автовокзалі(л.с. 13-16).

Відповідно
до "Типового технологічного процесу надання послуг пасажирських
автостанцій та автовокзалів" затвердженого наказом Міністерства Транспорту
України N 565 від 28.08.2001р. п. 2.8. при здійсненні продажу квитка касир
інформує пасажира про день і час відправлення, номер рейсу та місце в автобусі,
п.2.10. поточний продаж квитків касами припиняється після видачі касової
відомості працівнику автостанції, що здійснює посадку пасажирів, або кондуктору
в разі домовленості з перевізником щодо продажу квитків у салоні автобуса на
території автостанції, п.3.12. відправлення автобуса в рейс здійснюється згідно
з прийнятою для автостанції технологією. Диспетчер інформує наступну за
маршрутом автостанцію про час відправлення автобуса та кількість вільних місць,
п. 3.14. результати роботи за зміну диспетчер відображає у журналі реєстрації
прибуття та відправлення автобусів.

Згідно
до Закону України "Про автомобільний транспорт" Стаття 39: документи
для регулярних пасажирських перевезень: для пасажира - квиток на проїзд в
автобусі та на перевезення багажу.

2

Стаття
40 водій автобуса зобов'язаний: дотримуватися визначеного маршруту та розкладу
руху автобуса; водій автобуса має право: не допускати до поїздки пасажира, який
не має квитка.

Стаття
41 пасажир зобов'язаний: мати при собі квиток на проїзд, виконувати вимоги
правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту.

Відповідно
до "Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту":
бронювання місця - закріплення місця за пасажиром, яке гарантує придбання
квитка на проїзд; квиток - документ, який надає пасажиру право на користування
автомобільним транспортом.

За п.26
"Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту"
пасажир зобов'язаний: мати при собі квиток на проїзд, займати зазначене у
квитку місце; п.110 продаж квитків на проїзд автомобільним транспортом і
перевезення багажу можуть здійснювати каси автостанції (автовокзалу),
пасажирські перевізники або інші уповноважені ними особи; п.117 особа, яка
придбала квиток, має право на повернення його в касу до відправлення автобуса
на міжміському або міжнародному маршруті і одержання повної вартості квитка,
включаючи збори за попередній продаж квитка та автостанційний (автовокзальний)
збір, у разі: відміни рейсу або запізнення автобуса 3 відправленням у рейс;
надання місця в автобусі іншого класу або надання пассажиру іншого місця,
ніж зазначене у квитку. У разі згоди особи на проїзд в автобусі іншого класу їй
повертається різниця вартості квитків; п.120 у разі запізнення пасажир має
право протягом трьох годин з часу відправлення автобуса, на який було придбано
квиток, а у разі хвороби або нещасного випадку протягом трьох діб поновити
квиток з доплатою 25 відсотків його вартості або на повернення вартості квитка
з відрахуванням 25 відсотків його вартості, а також збору за попередній продаж
квитка та автостанційного (автовокзального)
збору.

Таким
чином з огляду на надані сторонами документи, пояснення представників, суд
вважає, що працівниками відповідача було дотримано у повному обсязі норми
законодавчих актів які регулюють перевезення громадян автомобільним
транспортом. У зв'язку з неявкою позивача на рейс автобуса його місце
правомірно було визнано вільним та на нього був проданий білет іншій особі, що
не забороняється наведеними вище законодавчими актами. Більш того з позовної
заяви позивача видно, що він приїхав до ап Бориспіль о 21-35 годин
12.04.2007р., а відправлення автобусу з м. Київ відбулося за графіком 22-30
годин і таким чином у позивача було вдосталь часу повідомити перевізника, що
він займе своє місце у ап Бориспіль та не відмовляється від нього, однак цього
зроблено не було. Також позивач не висував вимоги до відповідача про повернення
вартості невикористаного квитка. Твердження позивача, що водій продавав квитки
під час руху автобусу не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, та
поясненнями сторін.

Згідно
ст. 1166 ЦК України,
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно
ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала
за наявності її вини.

Але суд
не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача як у частині
відшкодування матеріальної шкоди, так і у частині відшкодування моральної шкоди
так як позивач у судовому засіданні не довів, що шкоди йому як споживачеві
завдано діями та з вини відповідача.

Відповідно
до ст.. 10 п.6
Закону України "Про захист прав споживачів" виконавець не несе
відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання у наданих
послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 88 ЦПК України, ст.ст. 22,
23, 1166, 1167 ЦК України,
ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", п .2.8, 2.10,
3.12, 3.14 "Типового технологічного процессу
надання послуг пасажирських автостанцій та автовокзалів" затвердженого
наказом Міністерства Транспорту України N 565 від 28.08.2001р., ст.. 39, 40, 41
Закону України "Про автомобільний транспорт", п. 26, 110, 117, 120
"Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту" суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до «ААЗ Трейдінг Ко» про стягнення
матеріальної шкоди в розмірі 215,70 грн., моральної шкоди у розмірі 13000 грн.

Стягнути
з ОСОБА_2 в дохід держави витрати на інформаційно технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30 грн.

На
рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області, про що
протягом 10 днів, з часу його оголошення, до Хортицького районного суду м.
Запоріжжя подається заява про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.