Справа№2-297/07
РІШЕННЯ    Іменем
України

20 липня
2007 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого
- судді                          Телешмана
О.В.,

при
секретарі                                     Бузило М.Л.,

з участю
позивача                            ОСОБА_1,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кельменці справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 викликалися до суду в порядку, встановленому
ЦПК України і були сповіщені про час та місце розгляду справи. Клопотань про
відкладення розгляду справи не надходило.

Позивач ОСОБА_1 пояснив суду, що 8 березня 2006 року в смт. Кельменці між
ним та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, згідно
якого він передав їм 30300 гривень і відповідачі погодилися сплачувати з
вказаної суми 15 % річних. Підтвердженням укладення даного договору є борговий
договір, який відповідачі підписали і в якій зобов'язувалися повернути йому
дані кошти до 08.03.2007 року. Проте, у встановлений у розписці строк і на
прохання позивача відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позичені кошти не повернули та
не сплатили встановлені договором проценти в розмірі 15% річних.

Судом досліджено такі інші докази: Борговий договір від 08.03.2006 року,
доповнення до договору позики від 08.03.2006 року від 24.03.2006 року та від
10.08.2006 року.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1та
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 08.03.2006 року був укладений договір позики
грошей на суму 30300 гривень, що підтверджується відповідним борговим договором
від 08.03.2006 року. Згідно даного договору відповідачі погодилися оплатити
позивачу 15 % річних від суми позики. Отже, між позивачем та відповідачами
відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні
правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно
ст.541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених договором. Згідно даного договору повернення
боргу відповідачами мало відбутись в строк до 08.03.2007 року.

Проте,
до вказаної дати, а також на вимогу позивача відповідачі в порушення умов
договору та ст. 1049 Цивільного кодексу України суму позики не повернули. Факт
отримання відповідачами коштів за договором позики стверджується борговим
договором, який підписали позивач та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 08.03.2006
року про позику грошей, які вони зобов'язалися повернути до 08.03.2007 року зі
сплатою 15 % річних від суми позики. Сума процентів за вказаним вище борговим
договором складає 5681 гривень ( 30300 х 15% / 100 = 5681 гривень за 1 рік і 3
місці з 08.03.2006 року по 08.06.2007 року).

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Проте, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порушення
умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до
виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо
відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушили свої зобов'язання
по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст.541 Цивільного кодексу
України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений
договором. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою
передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1048 Цивільного кодексу
України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі
відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня
повернення позики. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своєчасно виконали своє грошове зобов'язання за вказаним
вище договором і не порушували умови договору, а відповідачі не надали суду
доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст.1049 Цивільного
кодексу України борг в сумі 30300 гривень та проценти як плату за договором
позики вони повернули позивачу.

Враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позовна
заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу підлягає задоволенню
повністю, а саме з відповідачів слід стягнути на користь позивача 30300 гривень
боргу, 15% річних від суми позики згідно договору позики в сумі 5681 гривня,
359 гривень 81 копійку в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат у
вигляді сплаченого державного мита та 30 гривень судових витрат, пов'язаних з
оплатою витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком
доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та
допустимими.

На підставі викладеного вище, керуючись, ст. ст. 192, 325, 525,526,541,610,611,612,623,625,629, 1047,1048,
1049, 1050, Цивільного кодексу України, ст. ст.3,8,10, 15, 60, 79, 84, 88, 179,
212,213, 214, 215, України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1 та ОСОБА_3, жителя с
Нелипівці Кельменецького району Чернівецької області, на користь ОСОБА_1,
жителя АДРЕСА_2, 30300( тридцять тисяч триста) гривень в рахунок боргу за
договором позики грошей, 5681 (п'ять тисяч шістсот вісімдесят одну) гривню
процентів за договором позики, 359 (триста п'ятдесят дев'ять) гривень 81 (
вісімдесят одну) копійку в рахунок відшкодування понесених позивачем судових
витрат у вигляді судового збору та 30 (тридцять) гривень судових витрат, пов'язаних
з оплатою витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження даного рішення або
апеляційна скарга може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.