Справа № 2-888/2007року
РІШЕННЯ

іменем України

7      серпня 2007 року Зміївський районний суд
Харківської області у складі:

головуючого
- судді Нестерцової Н.В.

секретаря
Онацької В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Змієві справу за позовом ОСОБА_1
доОСОБА_2,  3-ті особи - Зміївська
районна опікунська рада,  опікунська рада
при Комсомольській селищній раді Зміївського району про відібрання дитини,

ВСТАНОВИВ:

В       квітні 2007 року ОСОБА_1.  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2.

про відібрання дитини.

У позові
він вказав,  що з 5 червня 1999 року
знаходився в шлюбі з дочкою відповідача - ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 у
них народилась дочка ОСОБА_4.

Після
смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 його дочка знаходиться з бабусею ОСОБА_2.

На
вимогу передати дитину йому,  ОСОБА_2.
відмовила,  посилаючись на відсутність
належних умов для проживання та виховання дитини.

18
жовтня 2004 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області йому
було відмовлено у задоволенні позову про повернення дитини. Дане рішення
набрало законної сили.

Однак,  з жовтня 2004 року змінились обставини,  на які посилався суд,  відмовляючи йому у задоволенні позовної
заяви.

ОСОБА_1.  вказав,
що має постійну роботу і заробітну плату,  проживає разом з сім'єю в 2 кімнатах
квартири,  яку займає декілька інших
сімей,  його дружина не заперечує проти
того,  щоб дочка ОСОБА_4 проживала разом
з ними.

Позивач
вважає,  що дочка повинна проживати з ним
і він бажає піклуватись про неї.

В лютому
2007 року він звертався до опікунської ради рішенням якої дозволені побачення з
дитиною по вихідним дням.

Однак,  відповідач перешкоджає йому в спілкуванні з
дитиною.

Крім
того,  позивач зазначив,  що ОСОБА_2. є інвалідом 2 групи,  за станом здоров'я не може забезпечити
повноцінне виховання та освіту.

ОСОБА_2.
має сина ОСОБА_5.,  який зловживає спиртними напоями,  притягувався до кримінальної
відповідальності,  що негативно впливає
на розвиток дитини.

У
судовому засіданні ОСОБА_1.  наполягав на
задоволенні позовних вимог,  посилаючись
на обставини,  викладені в позовній
заяві.

Він
пояснив,  що з ОСОБА_2. склалися
неприязні стосунки ще за життя її дочки ОСОБА_3

Після
смерті ОСОБА_3 вона забрала дитину до себе в сім'ю і близько 4 років виховує цю
дитину.

Відповідач
перешкоджає йому у повноцінному спілкуванні з дочкою,  тому він був вимушений звертатись до
опікунської ради для встановлення часу для побачень.

Позивач
стверджував,  що як батько дитини,  має першочергове право на виховання цієї
дитини.

Як
батькові,  йому не подобаються умови
проживання дочки,  а саме,  ОСОБА_2. є інвалідом зору,  її сина засуджено до позбавлення волі за
скоєння тяжкого злочину,  тобто
середовище в якому знаходиться його дочка,
може негативно вплинути на її психологічний стан,  умови проживання.

Позивач
вказав,  що за період після ухвалення
судом рішення про відмову у задоволенні позову про повернення дитини,  обставини на які посилався суд при ухваленні
такого рішення змінились.

Він має
сім'ю,  другу дитину з якою любить
спілкуватись дочка ОСОБА_4,  постійну
роботу,  дім,  все необхідне для повноцінного життя.

Поряд з його
будинком знаходиться школа,  де може
навчатись дочка.

Його
дружина медик,  має материнський
досвід,  тому може і бажає виховувати
його дочку від першого шлюбу. У його дружини склалися добрі стосунки з дочкою
ОСОБА_4.

Відповідач
ОСОБА_2. позов не визнала.

По суті
позову вона визнає батьківські права ОСОБА_1 ,
однак вважає за необхідне вирішення питання щодо повернення дитини
батькові пізніше,  коли такий вибір буде
зроблено свідомо саме дитиною.

ОСОБА_2.
в суді заявила про відсутність щирості позивача в його намірі повернути дитину.

Вона
вказала на те,  що відмовляється від
аліментів,  які нерегулярно сплачував
позивач.

Умови в яких
проживає позивач гірші за умови,  які має
дитина в її квартирі.

ОСОБА_1.  разом із сім'єю займає дві кімнати в
квартирі,  де живуть ще декілька
сімей,  які користуються одним
туалетом,  ванною кімнатою,  кухнею.

Зараз
дитина має особисту кімнату у трикімнатній квартирі,  яка обладнана ліжком,  місцем для занять,  гри. У Лізи є все необхідне для виховання -
іграшки,  книги,  турбота дорослих.

Відповідач
заперечує проти того,  що в матеріальному
плані позивач є більш забезпеченим.

ОСОБА_2.
вказала що отримує пенсію близько 400 грн.,
її чоловік працює на Зміївській ТЕС і отримує 1600 грн. зарплати,  держава виплачує дитині пенсію по втраті
годувальника близько 400 грн.

їх сім'я
має присадибну ділянку де вирощується овочі та фрукти,  господарство,
де вирощують курей та кролів.

З
урахуванням складу сім'ї,  умов
проживання та розміру заробітної плати позивача їх матеріальний достаток ледь
сягає прожиткового мінімуму.

Відповідач
категорично заперечує проти того,  що за
станом здоров'я не може виховувати онуку. Не дивлячись на те,  що вона є інвалідом дитинства,  не почуває себе безпорадною людиною.

ОСОБА_2.
визнала факт того,  що її сина було
засуджено до позбавлення волі за скоєння тяжкого злочину,  однак не вбачає зв'язку з цим фактом
можливість проживання з нею онуки,
оскільки її син не порушував права дівчинки.

Відповідач
заперечує проти того,  що перешкоджає
позивачу спілкуватись з дитиною.

Вона
зазначила,  що його бажання побачитись з
дитиною проявилось саме перед подачею позову до суду,  раніше,
протягом декількох років позивач не спілкувався з дитиною,  а якщо і бачився з нею,  то проїздом,
коли направлявся до своїх родичів в сусідній населений пункт.

Дитина почуває
себе добре в їх з дідусем сім'ї,  часто
називає її мамою.

Судом
була заслухана думка малолітньої ОСОБА_4,
вона бажає проживати разом з ОСОБА_2.

Представник
опікунської ради при Комсомольській селищній раді Зміївського району Ялова Ю.В.
не вбачає підстав для повернення дитини до батька.

Опікунська
рада досліджувала умови проживання дитини,
відповідно до заключения
від 26.04.2007 року,  опікунська рада
вважає недоцільним повертати дитину батькові.

Такої ж
думки представник Зміївської районної опікунської ради Вєрєтєннікова Н.А.

Вона з
урахуванням конкретної ситуації,  доводів
позивача,  бажання дитини,  не вбачає підстав для задоволення позову.

Представники
опікунських рад запропонували сторонам дійти згоди щодо виховання дитини,  надати дівчинці час для того,  щоб вона звикла і сама прийшла до висновку
про необхідність проживання разом з батьком,
і поступово,  не травмуючи психіку
дитини,  вирішити мирно спір.

Ознайомившись
з матеріалами справи,  заслухав пояснення
сторін,  дослідив надані докази,  суд приходить до наступного висновку.

Встановлено,  що батьками ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 і ОСОБА_3,  що підтверджується ксерокопією свідоцтва про
народження. ( а.с.  5)

ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3 померла,  що підтверджується
ксерокопією свідоцтва про смерть. (а.с. 8)

Малолітня
ОСОБА_4 проживає разом з ОСОБА_2. та її чоловіком ОСОБА_6. з 2001 року за
адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.  72) Вказана
квартира приватизована,  загальна площа
складає 69, 6 кв. М

Відповідно
до акту обстеження,  в квартирі
підтримуються санітарно-гігієнічні норми,
є всі необхідні предмети побуту. У дитини є власна кімната. (а.с.  43)

Сім'я ОСОБА_6
має підсобне господарство (а.с.  74, 75)

ОСОБА_1.  проживає в 2 приватизованих кімнатах у
будинку готельного типу разом з дружиною ОСОБА_7. та дитина ОСОБА_4,  2000 року народження.

В
кімнатах є необхідні меблі,  сучасна
техніка. Є окрема кімната для дітей,
площею 9 кв.м,  обладнана
необхідними меблями,  є іграшки,  місце для письмового столу. В іншій
кімнаті,  площею 12 кв. м знаходяться
необхідні для сім'ї меблі. В кімнатах чисто,
затишно,  дотримано
санітарно-гігієнічні норми. В самій квартирі передбачені місця спільного
користування - душ,  туалет,  кухня.

Відповідно
до акту відвідування родини за місцем проживання від 9.05.2007 року родина має
гарні умови для проживання та утримання дітей.( а.с.  80)

Позивачем
надані докази того,  що поряд з будинком
де він проживає,  знаходиться школа № 70
м.  Харкова. (а.с.  81)

Допитана
у якості свідка ОСОБА_7. - дружина позивача показала,  що готова прийняти ОСОБА_4 в свою сім'ю на
правах дочки,  виконувати обов'язок по її
вихованню,  утриманню.

Відповідно
до  ст. . 163 СК України,  батьки мають переважне право перед іншими
особами на те,  щоб малолітня дитина
проживала з ними.

Батьки
мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи,  яка тримає її у себе не на підставі закону
або рішення суду.

Суд може
відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з
них,  якщо буде встановлено,  що це суперечить її інтересам.

Судом
встановлено,  що малолітня ОСОБА_4. після
смерті матері проживає в сім'ї бабусі ОСОБА_2.,
де створенні належні умови для життя і виховання дитини.

ОСОБА_4
навчається в школі за місцем свого проживання -АДРЕСА_1,  де характеризується позитивно,  як старанна учениця,  висловлювати свою думку в усному мовленні,  сумлінна,
організована. Розвиток уваги на достатньому рівні,  вміє робити самостійні висновки,  аналізувати,
порівнювати. Дівчинка працьовита охайна,
має особливості характеру як: товариськість,  взаємодопомога,  чуйність,
доброзичливість.

Класний
керівник і директор школи прийшли до висновку,
що матеріальні та житлові умови сім'ї задовільні. ОСОБА_2. таОСОБА_5
позитивно впливають на дитину,
піклуються про неї. Вони цікавляться її успіхами у навчанні,  приймають активну участь у житті класу.

Допитана
у якості свідка вчитель ОСОБА_8 показала,
що малолітня ОСОБА_4 навчається в її класі. Вихованням дівчинки займається
ОСОБА_2.,  батька дитини вона не знала.
Вперше познайомилась на останньому дзвонику в школі,  коли сама стала ініціатором такого
знайомства.

Свідок
вказала на те,  що з урахуванням
розвитку,  характеру дівчинки,  її відношення до оточуючих людей,  можна зробити висновок про те,  що вона не є знедоленою дитиною,  оскільки відчуває турботу та любов дорослих.

ОСОБА_8
вважає,  що бажання ОСОБА_4 проживати з
бабусею є щирим.

Доказів
того,  що ОСОБА_2. перешкоджає батькові в
спілкуванні з дочкою не надано,  оскільки
спростовуються самим ОСОБА_1. ,
поясненнями малолітньої дитини ОСОБА_4,
яка не заперечувала проти того,
що відвідує батька в м.  Харкові.

Надання
позивачем даних про звернення до опікунської ради з приводу визначення побачень
з дитиною та квитків на електропотяг в підтвердження факту поїздок до
дитини,  як доказ порушення його прав
ОСОБА_2.,  судом не приймається до уваги.

ОСОБА_1.  не позбавлений права звертатись до
опікунської ради з такими заявами за різних обставин,  квитки ж ним збирались безпосередньо в період
розгляду справи в суді.

18
жовтня 2004 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області було
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1.
до ОСОБА_2. про відібрання дитини.

Суд
прийшов до висновку про те,  що
відібрання дитини суперечило б інтересам дитини.

По
результатам розгляду даної справи,  суд з
урахуванням конкретних обставин,
приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

При
дослідженні умов проживання та матеріального забезпечення сторін,  суд приходить до висновку,  що в кожному випадку є свої позитивні й
негативні моменти.

Однак,  приймаючи дане рішення,  суд виходив з того,  що примусове відібрання дитини у бабусі
ОСОБА_2.,  з якою вона проживає з 2000
року і яка замінила їй матір і передача її батькові негативно вплине на психіку
дитини.

Суд
вважає,  що для вирішення остаточно
питання про місце проживання ОСОБА_4. необхідно надання часу,  створення доброзичливої обстановки,  примирення ОСОБА_1.  і ОСОБА_2.,
створення умов,  які дозволили б
звикнути до сім'ї батька,  коли б дитина
сама забажала перейти жити до нього.

Суд не
вбачає жодних підстав для того,  щоб
насильно передати дитину батькові лише тому,
що він відповідно до  ст. . 163 СК України має переважне право
на дитину.

При вирішенні
справи суд враховує думку дитини.

Керуючись
ст. . 163 СК України,  10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 доОСОБА_2,
3-ті особи - Зміївська районна опікунська рада,  опікунська рада при Комсомольській селищній раді
Зміївського району про відібрання дитини І відмовити.

Рішення
може бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
через суд першої інстанції,  який ухвалив
оскаржене судове рішення.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
законом,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.