Справа № 2-33 70
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

31 липня
2007 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі: головуючого -
судді Данько В. В.
при секретарі    - Чумаковій Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до Державного підприємства заводу „Електроважмаш" та
первинної професіональної спілки виробничого об"єднання „  Електроважмаш" про визнання частково
недійсним протоколу № 22 від 29.1.2003 року, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом
до Державного підприємства завод «Електроважмаш» та Первинної профспілкової
організації Виробничого об'єднання «Електроважмаш» про визнання недійсним
протоколу № 22 від 29.10.2003 р.
в частині надання згоди на безоплатну передачу до комунальної власності
спорткомплексу підприємства, розташованого в м. Харкові по вул. 12 Квітня, 5А.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася
на те, що в порушення вимог cm.
4-1 Закону України «Про передачу об'єктів державної та комунальної
власності» рішення про передачу спортивного комплексу до територіальної громади
м. Харкова було прийнято не трудовим колективом, а первинною профспілковою
організацією підприємства.

В судовому
засіданні позивачка підтвердила свої позовні вимоги.

Представник відповідачів проти позову заперечував,
посилаючись на норму cm.
13 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»
та положення Колективного договору, які на його думку підтверджують наявність у
первинної профспілкової організації ВО
«Електроважмаш» прав на представництво інтересів трудового колективу ДП
завод «Електроважмаш».

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Позивачка ОСОБА_1. знаходилась в трудових правовідносинах
з ДП завод „Електроважмаш" в період 2001-2002 p.p., на протязі якого
відповідно до п. 6.9 Колективного договору вона користувалась соціальними
гарантіями, які були закріплені в Колективному договорі, укладеному між:
відповідачами.

Однією з таких соціальних гарантій була можливість у
позивачки безоплатно користуватись послугами відомчого спорткомплексу,
розташованого в м. Харкові, по вул. 12 Квітня, 5-А.

В лютому 2007 року позивачка відновила трудові
правовідносини з ДП завод „Електроважмаш", після чого в березні 2007 року
їй стало відомо, що в 2003-2004 p.p.
відомчий спортивний комплекс ДП завод «Електроважмаш» був безоплатно
переданий у власність територіальної громади м. Харкова.

Підставою для цього стало ухвалення 29 жовтня 2003 року первинною
професіональною спілкою виробничого об "єднання „ Електроважмаш "
рішення про надання згоди трудовим колективом ДП завод „Електроважмаш" на
передачу об'єкта соціальної інфраструктури державного підприємства до
комунальної власності м. Харкова.

Вказане рішення було зафіксоване в протоколі № 22 зборів
«..представників трудових колективів ДП завод «Електроважмаш...» від 29.10.2003
p., підписаного
Головою профспілкового комітету та скріпленого печаткою Первинної профспілкової
організації Виробничого об 'єднання «Електроважмаш».

Як свідчить аналіз тексту протоколу № 22 в зборах «..представників трудових
колективів ДП завод «Електроважмаш...» приймали участь «...53 чоловіки...».

Проте в протоколі відсутні будь які відомості про повноваження вказаних
осіб, норми представництва, за якими вони обирались, підрозділи підприємства
від яких вони були обрані та інше.

Крім того, відповідачі підтвердили суду про відсутність у них документів,
які б підтверджували безпосереднє обрання п "ятидесяти трьох делегатів від
всіх підрозділів підприємства та визначали єдину норму представництва від
підрозділів.

Також: судом встановлено, що в період з 25.04.2003 р. та 06.10.2004 р. в ДП завод
«Електроважмаш» збори ( конференції) трудового колективу підприємства
проводились тільки 2 рази з метою прийняття Колективних договорів на 2003-2005
та 2006-2008 роки.

Приймаючи до уваги, що на вказаних зборах ( конференціях
) інших питань крім прийняття Колективних договорів не розглядалось, у суду є
достатні підстави вважати, що «...53 чоловіки...», які приймали участь в зборах
29.10.2003 р. не були представниками ч.1енів трудового колективу ДП завод „
Електроважмаш ", а діяли як ч.1ени первинної профспілкової організації.

Вказані висновки суду підтверджують також письмові та
усні пояснення представника відповідачів.

Представник відповідачів
визнав, що профспілковий комітет ДП завод «Електроважмаш» від імені

трудового
колективу підприємства давав згоду на безоплатну передачу спорткомплексу ДП
завод «Електроважмаш» у комунальну власність м. Харкова керуючись положеннями cm. 13 Закону
України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та п. 11.
розділу 6 Колективного договору, який діяв в 2003 році.

При цьому представник відповідачів посилався на наявність
у профспілкового комітету права на представництво трудового колективу
підприємства у з в 'язку з тим, що близько 90 відсотків працівників ДП завод „
Електроважмаш " являються ч.1енами первинної професіональної спілки
виробничого об "єднання „ Електроважмаш ".

Однак положення cm. 13 Закону України передбачають, що держава визнає
профспілки повноважними представниками найманих працівників а не трудових
колективів.

Більш того, закріплена в п. 11. розділу б Колективного договору (який діяв
в 2003 році) норма передбачає, що в разі проведення на підприємстві структурних
змін, первинна професіональна спілка виробничого об"єднання
„Електроважмаш" має право представляти інтереси трудового колективу в
соціально-економічних та культурно-побутових питаннях.

Враховуючи, що на протязі 2003 року у ДП завод
„Електроважмаш" не проводились будь-які структурні зміни, станом на
29.10.2003 р. у первинної
професійної спілки виробничого об "єднання „Електроважмаш" не виникло
право на представництво інтересів трудового колективу ДП завод «Електроважмаш»
в частині надання згоди на безоплатну передачу до комунальної власності
спорткомплексу ДП завод „Електроважмаш ", розташованого в м. Харкові по
вул. 12 Квітня, 5А.

У відповідності із п. З cm.
4-1 Закону України «Про передачу об'єктів державної і комунальної
власності» «...Пропозиції ... щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури,
споруджених за рахунок коштів підприємств, - погоджується з трудовими
колективами цих підприємств. Пропозиція вважається погодженою з трудовим
колективом підприємства за наявності рішення загальних зборів трудового
колективу, прийнятого більшістю голосів від числа працівників підприємства...»

Згідно із cm. 252-1 КЗпП України «...трудовий колектив підприємства
утворюють усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на
основі трудового договору ( контракту, угоди ), а також: інших форм, що
регулюють трудові відносини працівника з підприємством...».

Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, надання згоди на безоплатну
передачу спорткомплексу ДП завод «Електроважмаш» у комунальну власність м.
Харкова було здійснено з порушенням норм п. З cm. 4-1 Закону
України «Про передачу об 'єктів державної і комунальної власності».

Порушення норми п. З cm.
4-1 Закону України «Про передачу об'єктів державної і комунальної
власності» при наданні згоди на передачу спорткомплексу ДП завод
«Електроважмаш» у комунальну власність м. Харкова було також: було визнано
представником відповідачів в судовому засіданні 31.07.2007р.

Таким чином, протокол № 22 від 29.10.2003 року не може свідчити про надання
29.10.2003 р. трудовим колективом ДП завод «Електроважмаш» згоди про передачу
до комунальної власності м. Харкова спорткомплексу ДП завод „ Електроважмаш
".

На підставі вищевикладеного, керуючись п. З cm. 4-1 Закону
України «Про передачу об'єктів державної і комунальної власності», cm. 252-1 Кодексу
Законів про працю України, cm. 202, 203, 215 ЦК України, ст. З, 122, 208, 209, 212,
213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1- задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним протокол зборів представників трудових колективів ДП
завод "Електроважмаш" № 22 від 22.10.2003р. в частині надання
згоди на передачу до комунальної власності м. Харкова спорткомплексу ДП завод
«Електроважмаш», розташованого по вул. 12 Квітня, 5А.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 cm. 295 ЦПК України.