справа № 2-335/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ          УКРАЇНИ

2 жовтня 2007 року                        Оболонський
районний суд м.  Києва

у складі головуючого судді           Махлай
Л.Д.

при секретарі                                   Москаленко
І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  3-я особа: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним та визнання права на спадкове майно,

встановив:

у жовтні 2006 року позивачка звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на
спадкове майно.

В обгрунтування позову зазначала,  що з ІНФОРМАЦІЯ_1 року перебувала у шлюбі з
ОСОБА_4 Після розірвання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 року вони продовжували проживати з
ним однією сім'єю,  вели спільне
господарство. Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 року вона звернулася до
нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини,  яка складається з квартири АДРЕСА_1 та
дізналася,  що спадкодавець залишив
заповіт на ім'я ОСОБА_2 Глянувши на заповіт вона виявила,  що підпис на заповіті стоїть не померлого
ОСОБА_4

Посилаючись на зазначене просила визнати заповіт
недійсним та визнати за нею право на спадкове майно,  як спадкоємицею четвертої черги за
законом,  оскільки вона проживала із спадкодавцем
однією сім'єю понад 5 років до часу відкриття спадщини.

Надалі позивачка збільшила позовні вимоги та просила
також визнати за нею право на грошові вклади у банківських установах.

У судовому засіданні позивачка та її представник
підтримали позов з підстав,  викладених у
позовній заяві та просили його задовольнити.

Відповідачка проти позову заперечувала та пояснила,  що померлий ОСОБА_4 був другом її батьків та
після її одруження він приніс заповіт вказавши,
що це його подарунок до її весілля. З позивачкою ОСОБА_4 був розлучений
та не проживав з нею однією сім'єю ще до розлучення. Те,  що вони проживали в одній квартирі не
свідчить про наявність між ними сімейних відносин,  оскільки квартира була однокімнатна та
ОСОБА_4 більше не було де проживати. Влітку він часто проживав на їх дачі та
говорив,  що позивачка пропонувала йому
подарувати квартиру її дочці,  а самим
переїхати проживати в село,  проте він
відмовився та з цього приводу у них виникали постійні непорозуміння.

3-я особа приватний нотаріус ОСОБА_3 просив у позові відмовити вказавши,  що заповіт підписаний особисто ОСОБА_4 без
будь-якого примусу.

Суд,  заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  прийшов до висновку,  що позов не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно зі  ст.  1235 ЦК України заповідач може призначити своїм спадкоємцем одну або кілька
фізичних осіб,  незалежно від наявності у
нього з цими особами сімейних,  родинних
відносин,  а також інших учасників
цивільних відносин.

Судом
встановлено,  що
позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_43 ІНФОРМАЦІЯ_1 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно свідоцтва про смерть
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Згідно заповіту від 28.09.2001 року все своє майно
померлий заповів ОСОБА_2

До спадкового майна належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1,  яка належала померлому на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 03.05.1994 року та вклади у банківських
установах.

Згідно висновку НОМЕР_1 судово-почеркознавчої експертизи
від 31.07.2007 року підпис від імені ОСОБА_4 на заповіті від 28.09.2001 року виконано особисто ОСОБА_4 (а.с. 171,  172).

Позивачка на підтвердження своїх доводів про те,  що заповіт підписано не ОСОБА_4,  а іншою особою
ніяких доказів не надала. Крім того,
свідок ОСОБА_5
підтвердила,  що
померлий ОСОБА_4 говорив її матері про те,
що ним складено заповіт не на позивачку,
а на іншу особу.

Оскільки судом встановлено,  що заповіт є дійсним,  а вимоги позивачки про визнання її права на
спадкове майно як спадкоємиці четвертої черги є похідними від вимог про,  визнання заповіту недійсним суд не приймає до
уваги доводи позивачки про "проживання із спадкоємцем однією сім'єю
протягом 5 років,  так як спадкування за
законом настає лише у разі відсутності заповіту.

За змістом
ст.  1241 ЦК України позивачка не відноситься до кола осіб,  які мають право на обов'язкову частку у
спадщині та такі вимоги не були предметом розгляду даного спору.

За таких обставин позовні вимоги є безпідставними та
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись  ст.
1235 ЦК
України,   ст.   ст.
10,  60,  213-215 ЦПК України,  суд

вирішив:

в задоволенні позову
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження,  але
апеляційна скарга не була подана протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається до апеляційного суду м.
Києва через Оболонський районний суд м.
Києва протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.