Справа №2-94/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12
березня   2007   року
Дергачівський   районний   суд
Харківської області у складі:

головуючого-судді Калмикової Л.К. при секретарі - Кулик
Ю.О., розглянувши   у    відкритому
судовому   засіданні    в
залі    суду    м. Дергачі цивільну справу за позовною
заявою    ОСОБА_1 до       ОСОБА_2 про    визнання угоди- договору дарування квартири
-недійсною,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом доОСОБА_2.
про визнання угоди-договору дарування
квартири недійсною.

В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на те, що 27.12.1996 р. уклала угоду-договір
дарування приватизованої квартири АДРЕСА_1.

Відповідно
до      договору                               вона      подарувала      дану

квартиру своїй доньці - ОСОБА_2., а остання зобов'язалась
у зв'язку з цим здійснювати за нею догляд, піклуватись про стан її здоров'я,
проживати разом: з нею.

Проте, в даний
час відповідачка про неї не піклується, будь-яку допомогу не надає, має намір
продати квартиру, в якій проживає вона, тобто позивачка.

Вважає, що при
укладанні угоди вона, тобто ОСОБА_1, діяла під впливом обману зі сторони
ОСОБА_2., який виражається в тому, що остання обіцяла всіляку допомогу, яку не
надає.

В судовому
засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити.
Доповнила, що внаслідок обману була впевнена, що при укладанні угоди-договору
дарування квартири- підписує заповіт. При цьому пояснила, що відповідач ОСОБА_2 не впливала на неї
при підписанні договору.

Просила
закінчувати судовий розгляд справи у 'її відсутність у зв'язку зі станом
здоров'я, проти чого заперечень не надійшло, що суд вважає за можливе.

Представник
позивача ОСОБА_3. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягає на їх
задоволенні.

Пояснила, що 'її
мати - ОСОБА_1 в даний час похилого віку, потребує допомоги, а відповідачка -
її рідна сестра- таку допомогу не надає. ОСОБА_1 раніше до СУДУ не
зверталась, поскільки не потребувала допомоги. Відмова відповідачки від надання
допомоги є підставою для визнання договору дарування недійсним:.

Просила суд
закінчувати розгляд справи у її відсутність у зв'язку з тяжким станом 'її
здоров'я, проти чого інші учасники судового розгляду не заперечували, що суд
вважає за моясливе.

Представник
позивача ОСОБА_4. повністю підтримав позовні вимога, дав аналогічні пояснення,
наполягає на задоволенні позову.

2

Відповідач ОСОБА_2. позов не визнала.

При цьому
пояснила, що її сестра ОСОБА_3. в 1995-1996 p.p., коли конкретно-
не пам'ятає, нанесла тілесні ушкодження матері-ОСОБА_1., внаслідок чого вона,
тобто відповідачка, забрала проживати матір до себе. Мати сказала, що хоче
подарувати їй квартиру, наполягала на цьому, говорила, що брат і сестра -
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. її обмануть, обійдуть в питанні про квартиру, а її,
ОСОБА_1, залишать ні з чим.

Вона, тобто
відповідачка, провела газ в квартиру, зробила ремонт, до матері ставиться
належним чином. Ініціатором дарування квартири була мати.

Третя особа -
державний нотаріус Дергачівської дерлсавної нотаріальної контори ОСОБА_5. в
судове засідання не з"явилась. Згідно заяви; просила суд розглядати:
справу у її відсутність, проти чого заперечень не надійшло, що суд вважає за
можливе.

Заслухавши
сторони:, представників позивача, свідків

ОСОБА_6,
ОСОБА_7, з'ясувавши обставини по

справі,дослідивши    матеріали
справи:,                           суд    приходить
до

висновку про наступне.

27.12.1996 р. між: сторонами по
справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено угоду-договір

дарування       квартири                 АДРЕСА_1

Харківської
області,                          відповідно    до
якого    ОСОБА_1.

подарувала,     ОСОБА_2                                                                                  прийняла     в

дарунок вищевказану квартиру.

Даний договір
посвідчено державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори
ОСОБА_5.

Даний договір
оспорюється позивачем на підставі ст.57 ЦК
України в редакції  1963 року.

У зв'язку з цим
вбачається необхідним зазначити, що при постановленні ріїхіення по даній справі
суд керується Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України в
редакції 2003 p.,
який набрав чинності з 01.01.2004 р.,
в п.4- якого зазначено, що ЦК
України в редакції 2003 р. застосовується до цивільних відносин, що виникли
після набрання ним чинності.

Щодо відносин, які виникли до набрання чинності

новим   ЦК            України,                 положення                   цього              Кодексу

застосовуються
до   тих   прав
і   обов'язків,    що
виникли   або продовакують
існувати після набрання ним чинності.

Права і
обов'язки сторін по даній справі після набрання чинності ЦК України в
редакції 2003 року не виникали і не продовжують існувати.

Крім того, з п.7 Прикінцевих та перехідних положень

вбачається, що до позовів про визнання заперечуваного

правочину недійсним і про застосування наслідків

недійсності нікчемного правочину, право на пред'явлення

якого виникло до 1 січня 2004 p., застосовується
позовна

давність,        встановлена                     для              відповідних                      позовів

законодавством, що діяло раніше.

Так, судом:
встановлено, як вказано вище, договір було укладено в  1996 році.

Відповідно до
ст.57 ЦК України
в редакції 1963 р. угода, укладена внаслідок обману, може бути визнана
недійсною за позовом потерпілої сторони.

З'ясуванням обставин
справи встановлено, що позивач, представники
позивача   не   надали
суду   доказів   наявності

3

обману зі сторони відповідача ОСОБА_2. при укладанні
угоди з позивачем ОСОБА_1

Обставини, які
на думку позивача, її представників, є ознаками обману: обіцянки відповідача
надавати допомогу, піклуватися про позивача, а також тиск зі сторони
відповідача, її поведінка, внаслідок: якої позивач вважала, що підписує
заповіт, а не договір дарування -не являються ознаками обману і свідчать про
те, що обман в діях ОСОБА_2. відсутній.

Допитані в
якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
сусідки позивача, будь-які дані, які б свідчили про обман зі сторони ОСОБА_2.
під час укладання угоди не повідомили.

Так, ОСОБА_6
зазначила, що їй будь-які обставини укладання угоди невідомі. Вона пояснила, що
в даний час відповідач не піклується про свою матір.

Аналогічні пояснення надала суду свідок ОСОБА_7

Позивач, її
представники, повідомили, що надали суду вичерпні докази по справі.

Таким чином,
позовні вимоги є непідтвердженими, необгрунтованими.

Разом з тим,
відповідно до ст.71 ЦК України
в редакції 1963 р. загальний строк для захисту прав за позовом особи, право
якої порушено (позовна давність) встановлюється в З роки.

Як слідує зі
СТ.80 ЦК України
в редакції 1963 p.,
сплив строку позовної давності jxo подачі
позову є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає
поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає
захисту.

Угода-договір
дарування квартири була укладена між: сторонами по справі 27. 12. 1996 p., тобто з моменту
її укладання пройшло більше, нізк 3 роки.

Заяву про
поновлення строку на подачу позовної заяви ОСОБА_1  суду не надавала.

Причини пропуску
строку позивачем: на подання позову: відмова відповідача від надання допомоги -
суд не знаходить поважними.

Таким чином,
сплив строку позовної давності на подачу даного позову є підставою для відмови
в задоволенні позову.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст.ст.57,71,80 ЦК
України в редакції 1963 р.,
ст.ст. lO,
1 1,27,31,57-60,209,212,215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання угоди-договору дарування квартири - недійсною - відмовити повністю.

На рішення суду
може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційне оскарження.