АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2405 2007 р.                                             Головуючий
44                                                                       Михайленко
апеляційній інстанції Бурлака В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26"
грудня 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                    Храпко В.Д.

суддів                               Бурлаки
В.О.,  Карпенко О.В.

при секретарі                   Авласовій
М. Л.

з участю
адвоката           ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 листопада 2007
р. по справі за позовом ОСОБА_3,  ОСОБА_4
до Уманського міськвиконкому про визнання факту приватизації житла недійсним,  -

встановила:

Позивачі
ОСОБА_3  та ОСОБА_4 звернулися до суду з
позовом до Уманського міськвиконкому про визнання факту приватизації житла
недійсним,  вказуючи на те,  що вони зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1. В
даній квартирі до серпня 2001 р. був прописаний чоловік позивачки ОСОБА_3
,  хоча вона розірвала з ним шлюб ще у
1996 р. та який з 1989 р. проживав за іншою адресою в однокімнатній
квартирі,  яку отримав від Державного
Аграрного Університету. Повністю сплачував за неї комунальні послуги,  а на квартиру,  де залишилися проживати позивачки,  ОСОБА_5 ніколи не претендував. Враховуючи
те,  що квартира по рішенню виконкому за
згодою колишнього чоловіка позивачки була переведена на неї - ОСОБА_3 ,  ними була проведена приватизація квартири
АДРЕСА_1 і в приватизацію були включені всі члени сім'ї ,  в тому числі і колишній чоловік
позивачки,  який в 2004 р. зареєстрував
шлюб з іншою жінкою та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. При проведенні приватизації цієї
квартири у 2001 р.,  за консультацією органу приватизації
та через власну необізнаність по таких питаннях,  вони включили ОСОБА_5 до акту
приватизації,  чим була допущена
помилка,  поскільки іншим шляхом її
виправити не можливо ,  то вони вимушені
звернутися до суду з даним позовом.

В
процесі розгляду справи позивачі змінили позовні вимоги та просили визнати
приватизацію квартири АДРЕСА_1 повністю недійсною.

Рішенням
Уманського міськрайонного суду від 13.11.2007 р. позов задоволено Визнано
приватизацію квартири АДРЕСА_1 недійсною. Розпорядження органу  приватизації
відділу  житлового   господарства
Уманського   міськвиконкому  від

2

10.01.2001
р. за № 10593
та свідоцтво на право власності
на дану квартиру від
10.01.2001 р. за №
13448,  виданого на ім'я ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 скасовано.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу,  в якій просили скасувати
рішення Уманського міськрайонного суду від 13.11.2007 р.,
так як воно не відповідає нормам матеріального та
процесуального права і ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши
доповідача,  адвоката ОСОБА_1,  сторони та їх представників,  вивчивши та обговоривши матеріали справи в
межах як заявлених позовних вимог,  так і
вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає відхиленню зі слідуючих підстав.

В
судовому засіданні встановлено,  що на
спірну квартиру № 8 будинку № 23 по вул.
П.Комуни відділом житлового господарства Уманського міськвиконкому
10.01.2004 р. видано свідоцтво на право власності на житло ОСОБА_3 ,  ОСОБА_5 і ОСОБА_4 Але до цього ще Ш996 р.
шлюб між ОСОБА_3  і ОСОБА_5 був
розірваний. В 1998 р. Уманським сільськогосподарським інститутом ОСОБА_5 надана
однокімнатна квартира АДРЕСА_2,  де він
проживав і сплачував вартість комунальних послуг до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Уманського міськрайонного суду від 10.12.2004 р. визнано договір
найму житлової площі - кв. АДРЕСА_2 між Уманським державним аграрним
університетом та ОСОБА_5 таким,  що
відбувся і зобов'язано університет не перешкоджати йому в приватизації
квартири.

ОСОБА_5
був включений зі згоди бувших членів сім'ї в свідоцтво на право власності на
кв. АДРЕСА_1,  але в ній не
проживав,  а мав інше постійне місце
проживання.

Відповідно
ч. 1  ст.
5 ЗУ «Про приватизацію
держаного житлового фонду» до членів сім'ї відносяться громадяни,  які постійно проживають в квартирі (будинку)
разом з наймачем,  або за якими
зберігається право на житло.

По
показах спеціаліста відділу житлового господарства та її письмового пояснення
від 01.11.2007 р. при приватизації спірної квартири допущені порушенні
законодавства про приватизацію житла.

Згідно  ст.  60
ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Наданими
позивачами доказами Доведено під-ставність їх вимог і суд обґрунтовано прийшов
до висновку про задоволення позову.

Щодо
строку звернення до суду ,  то п. 4  ст.
268 ЦК України
встановлено,  що на вимогу власника або
іншої особи про визнання незаконним правового акту органу місцевого
самоврядування,  яким порушено його право
власності або інше речове право,  позовна
давність не поширюється.

Позивачі
звернулись з позовом до Уманського міськвиконкому про визнання факту
приватизації житла частково недійсним.

Свідоцтво
на право власності на житло видано 10.01.2001 р. і трирічний строк закінчився у
відповідну дату 2004 p.,  коли вже набрав чинності ЦК України.

Тому на дані
спірні правовідносини поширюється вимоги
ст. ^68 ЦК України.

По
матеріалах справи та показах позивачки в засіданні апеляційної інстанції вона в
процесі розгляду спору змінювала позовні вимоги і фактично не ставила потім
вимог про визнання права власності на квартиру.

На що в
рішенні суду відсутній висновок,  але
згідно  ст.  308 ЦПК України не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При
таких обставинах та відповідно  ст.  307 ЦПК України,  колегія суддів не находить підстав для
скасування рішення суду 1 -ої інстанції.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
315 ЦПК України,  судова
колегія,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Уманського міськрайонного суду від 13.11.2007 р. залишити без змін. Ухвала може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі 2-х
місяців з дня проголошення.