Справа номер
року Славутицький міський суд Київської області в складі: головуючого Малишенко
Т. О. при секретарі Журавській Л.Ф.
сторін:  позивача: ОСОБА_1.,  її представника ОСОБА_3.,  відповідач відсутній,
представник третьої особи відсутній
у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа: Комунальне підприємство
"Житлово-комунальний центр" - про виселення за неможливістю сумісного
звернулась до Славутицького міського суду із позовною заявою про виселення
відповідача за неможливістю сумісного проживання. В позовній заяві
посилається,  на те,  що на склад сім'ї чотири особи,  в тому числі і бувшого чоловіка,  вона отримала у користування житлове
приміщення у гуртожитку у вигляді однокімнатної квартири. Відповідач зловживає
спиртними напоями,  веде себе агресивно
по відношенню до неї та неповнолітніх дітей,
застосовує фізичну силу. Оскільки така його поведінка носить
систематичний характер,  а застосовані
міри впливу на поведінку відповідача нічого позитивного не дали,  то просить його виселити із житлового
приміщення на підставі  ст. 116 ЖК
судовому засіданні позивач і її представник підтримали позовні вимоги в повному
як на попереднє слухання справи,  так і в
судове засідання не з'явився,  про час і
місце розгляду справи повідомлений через засоби масової інформації - місцеву
газету. Причину неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача і представника
позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,  що відповідає положенням  ст.
третьої особи КП "ЖКЦ" у судове засідання не з'явився,  ними до суду надано письмову заяву,  в якій просять розглянути справу без участі
їх представника і рішення прийняти відповідно чинного законодавства.
у суді свідок ОСОБА_4.,  суду
повідомила,  що відповідач зловживає
спиртними напоями,  безпідставно
чіпляється до позивачки і неповнолітніх дітей,
застосовує до них фізичну силу,  і
тому позивачка з дітьми вимушена у нічний час тікати із квартири до неї і жити
у її квартирі. Відповідач створив неможливі умови для проживання,  оскільки він постійно б'ється,  то діти бояться самі залишатись у квартирі.
Відповідач до позивачки часто застосовує фізичну силу,  із-за чого у неї постійні синці на тілі,  вона неодноразово потрапляла у медичну
частину із тілесними пошкодженнями.
у суді свідок ОСОБА_5.
,  суду повідомила,  що вона працює разом з позивачкою,    оскільки
відповідач  часто  застосовує до
останньої фізичну  силу,   то
позивачка приходить на роботу у синцях. Відповідач
постійно телефонує на роботу позивачці і вчиняє сварки і скандали,  обзиває її нецензурними словами,  погрожує.
у суді свідок ОСОБА_6.,  суду
повідомив,  що він працює дільничним
інспектором у Славутицькому MB
знає по роботі з жовтня 2004 року. Відповідач зловживає спиртними напоями,  застосовує до позивачки і неповнолітніх дітей
фізичну силу,  створив неможливі умови
для сумісного проживання в одній квартирі. Неодноразово відповідачем були
спричинені тілесні ушкодження позивачці,
він перевіряв заяви позивача,
складав на відповідача адміністративні протоколи за  ст.
173-2 КпАП України,  але міри
виховного характеру нічого позитивного не дали. Відповідач продовжує зловживати
спиртними напоями,  вчиняти сварки,  погрожувати позивачці і дітям.
пояснень свідка ОСОБА_7. ,
вбачається,  що службою у справах
неповнолітніх було перевірено побутові умови неповнолітніх дітей позивачки. У
ході обстеження було виявлено,  що
відповідач зловживає спиртними напоями,
вчиняє сварки,  бійки,  своєю поведінкою створив неможливі умови для
проживання неповнолітніх дітей. З відповідачем неодноразово проводились
бесіди,  але його поведінка і вчинки не
змінились ні до неповнолітніх дітей,  ні
до позивачки,  і тому вважає,  що доцільно в інтересах неповнолітніх дітей
виселити відповідача із житлового приміщення.
судовому засіданні встановлено,  що
Рішенням Славутицької міської Ради від 31.10.2001 року номер 626,  будинок за адресою м.  АДРЕСА_1,
в тому числі жиле приміщення у вигляді однокімнатної квартири номер
НОМЕР_1,  віднесено до гуртожитку.
Відповідно до ордеру номер 0383 від 16.11.2001 року,  на склад сім'ї із чотирьох осіб:
позивач,  відповідач,  і двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 1999 року
народження та ОСОБА_9 1992 року народження - було надано гуртожиток у вигляді
однокімнатної квартири номер АДРЕСА_1,
розміром 17, 2 кв.м.  Шлюб між
вищезазначеними особами розірвано 01.10.2003 року.

У
відповідності до вимог  ст. 116 ЖК
України,  якщо наймач,  члени його сім'ї або інші особи,  які проживають разом з ним,  систематично руйнують чи псують жиле
приміщення,  або використовують його не
за призначенням,  або систематичним
порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи в будинку,  а заходи запобігання і громадського впливу
виявились безрезультатними,  виселення
винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення. Осіб,
які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за
неможливістю спільного проживання,  може
бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на
інше жиле приміщення,  вказане
заінтересованою в обміні стороною.

В той же
час,  судом встановлено,  що предметом спору в даному випадку є
житло,  яке відноситься до гуртожитку,  і в даному випадку при розгляді даної
категорії справ суд повинен керуватись главою 4 ЖК України "Користування
гуртожитком".

Відповідно
до вимог  ст. 132 ЖК України,  виселенню з гуртожитків без надання іншого
приміщення підлягають сезонні,  тимчасові
працівники і особи,  які працювали за
строковим трудовим договором,  які
припинили роботу. Інших працівників підприємств,  які поселились в гуртожитку в зв'язку з
роботою,  може бути виселено без надання
іншого житла і в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин,  за порушення трудової дисципліни. При
цьому  ст.  130 і 131 ЖК України зазначає порядок
користування жилою площею у гуртожитках.

3

З
наданих відмовних матеріалів із Славутицького MB вбачається,  що 10 липня 2006 року позивач зверталась до
міліції з заявою по факту її побиття відповідачем,  по результатам проведення перевірки було
відмовлено у порушенні кримінальної справи за відсутністю в його діях складу
злочину,  передбаченого  ст.
296 КК України,  по даному факту
позивачу було рекомендовано звернутися до суду зі скаргою приватного
обвинувачення.

22
грудня 2006 року позивач звернулася за допомогою у Службу у справах
неповнолітніх Славутицького міськвиконкому,
представники якої разом з працівником КМСН Славутицького MB ГУ МВС України в
Київській області 16 січня 2007 року провели обстеження їх житлово-побутових
умов,  по результатам якого був складений
акт обстеження та надано позивачу рекомендації щодо підготовки матеріалів до
виселення відповідача з квартири. Через деякий час,  21 лютого 2007 року,  представниками цієї ж служби було проведено
бесіду з відповідачем,  який був
попереджений про недопустимість порушення правил нормального співжиття у
житловому приміщенні.

05
лютого 2007 року позивач змушена була звернутися за допомогою у Славутицький MB,
оскільки під час чергової сварки колишній чоловік побив
її і спричинив тілесні ушкодження. По результатам перевірки цієї заяви було
відмовлено у порушенні кримінальної справи в зв'язку з відсутністю в діях
ОСОБА_2. складу злочину,
хуліганства,  і позивачу було
рекомендовано звернутися до суду зі скаргою в порядку приватного обвинувачення.

11
березня 2007 року ОСОБА_1 Ю.І. за місцем їхнього проживання вчинив чергову
сварку у присутності їх молодшого сина,
ображав позивачку,  та наніс їй
тілесні ушкодження,  що було зафіксовано
актом судово-медичного обстеження. По даному факту позивач звернулася за
допомогою у міліцію. В порушенні кримінальної справи було відмовлено,  але відносно відповідача був складений
адміністративний протокол за  ст.  173-2 КУпАП по факту насильства в сім'ї.
Постановою Славутицького міського суду від 05 квітня 2007 року ОСОБА_1
Ю.І.,  був притягнутий до
адміністративної відповідальності і на нього був накладений штраф.

14
березня 2007 року відповідач знову влаштував сварку за місцем проживання,  під час якої кричав на позивача,  ображав нецензурними словами,  погрожував вбивством,  та спричинив їй тілесні ушкодження. Але
враховуючи,  що позивач не зафіксувала
тілесні ушкодження в порушенні кримінальної справи було знову відмовлено,  а відповідачу винесено офіційне попередження
про недопущення ним антигромадської поведінки.

Крім
цього,  відповідач протягом 2006 року
неодноразово притягався до адміністративної відповідальності на ґрунті
зловживання спиртними напоями,
насильства в сім'ї: 11.03.2006 року за ч. 1  ст.
178 КУпАП,  30.03.2006 року - за  ст.
173-2 КУпАП,  25.07.2006 року -
за  ст.
173-2 КУпАП.

Проаналізувавши
матеріали справи суд дійшов висновку,  що
в судовому засіданні знайшло підтвердження те,
що відповідач не додержується правил співжиття і правил внутрішнього розпорядку
гуртожитків. Систематичне порушення відповідачем правил нормального співжиття у
житловому приміщенні,  яке за своїм
статусом відноситься до гуртожитку,
робить неможливим сумісне з ним проживання в одній квартирі.
Систематичні заходи запобігання і громадського впливу,  які застосовувалися до нього з боку служби у
справах неповнолітніх Славутицького міськвиконкому,  міліції та суду,  виявилися безрезультатними. Тобто судом
зроблено висновок,  що вищенаведені факти
антигромадської поведінки відповідача за місцем його проживання свідчать про
створення ним умов,  неможливих для
сумісного проживання в одному жилому приміщенні з позивачем і неповнолітніми
дітьми.

4

У
відповідності до  ст.  10, 60 ЦПК України,  доказування обставин,  на які сторони посилаються в підтвердження чи
спростування позовних вимог,
покладається на них. Суд вважає,
що позивач довела в судовому засіданні переконливими доказами,  що відповідач дійсно створив їй та
неповнолітнім дітям неможливі умови для сумісного проживання в одному жилому
приміщенні і тому він підлягає виселенню із житлового приміщення без надання
іншого жилого приміщення.

Тому на
підставі наведеного і керуючись  ст.  ст.
10, 11, 209, 221, 214, 215, 218 ЦПК України,   ст.
116, 127-132 ЖК України,  суд

вирішив:

Позовні вимоги
задовольнити.

Виселити
ОСОБА_2 з житлового приміщення у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1,  без надання іншого жилого приміщення.

Копію рішення
суду направити відповідачу для ознайомлення.

Рішення
суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської
області через Славутицький міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної
інстанції.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом,  що його
ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача,  поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.