справа № 2 - 404 / 2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

02
серпня 2007 року                  Золочівський
районний суд Львівської області

в складі судді                 Гуляка
В.В.

при секретарі                 Захарчук Н.Я.

особи,
які беруть участь у розгляді справи :

позивачка
: ОСОБА_1;

представник
позивачки : адвокат ОСОБА_2;

відповідачі:
ОСОБА_3, ОСОБА_4;

представник
відповідачів : адвокат ОСОБА_5;

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Золочівського районного суду
Львівської області справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання,

встановив:

02
вересня 2004 р. в м. Золочеві
Львівської області було укладено договір довічного утримання між ОСОБА_1
(відчужував) з одного боку І ОСОБА_3, ОСОБА_4
(набувачі) з іншого боку. Згідно цього договору ОСОБА_1 зобов'язалась передати
у власність ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у рівних частинах кожному житловий будинок з
господарськими будівлями і дворовими спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1, а
взамін цього ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зобов'язались солідарно забезпечувати ОСОБА_1
утриманням та доглядом довічно. Цей договір цього ж числа посвідчено
нотаріально і на його підставі 09.09.2004 р. і 10.09.2004 р. Золочівським МБТІ
за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зареєстроване право власності на вищевказане
будинковолодіння по 1/2 частині.

Позивачка
ОСОБА_1 просить розірвати вищевказаний договір довічного утримання у зв'язку із
неналежним виконанням відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 своїх зобов'язань, що
передбачені вимогами п. 2.1 цього договору. В обгрунтування позовних вимог
покликається позивачка на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6 і після
цього відповідачі перестали належним чином виконувати свої обов'язки за
договором. Так, після 26 грудня 2005 р. в період її перебування на
стаціонарному лікуванні у Золочівській ЦРЛ, Львівському обласному госпіталі
інвалідів війни та Білокамінській дільничній лікарні відповідачі не надавали їй
необхідної матеріальної допомоги на придбання ліків, відвідували її рідко.
Після повернення її із лікарні відповідачі перестали надавати їй допомогу
передбачену п. 2.1 договору. Відповідач ОСОБА_3 постійно знаходиться на
заробітках за межами України, а його дружина відповідачка ОСОБА_4 займається
утримання двох малолітніх дітей і заявляє, що немає часу на утримання і догляд
позивачки.

У
судовому засіданні позивачка позов підтримала і давши аналогічні пояснення як і
в позовній заяві також зазначила, що відповідачі не виконують належним чином
також обов'язки передбачені п. 2.3 договору. Так, в період її перебування на
стаціонарному лікуванні відповідачі провідували її дуже рідко, не забезпечували
щоденним калорійним харчуванням та необхідними для лікування медикаментами. В
період амбулаторного лікування вона потребувала сторонньої допомоги, однак
відповідачі такої допомоги їй не надавали. Відповідачі за період дії договору
жодного із зобов'язань передбаченого пунктом 2.1 договору не виконували
належним чином. Зокрема, її не забезпечували : - своєчасним і

2

щоденним
триразовим калорійним харчуванням; - придатним для носіння одягом і взуттям
відповідно до сезону; - необхідними лікувальними засобами; - наданням побутових
потреб (послугами перукарні, прання постільної білизни, прання особистих
речей); - щоденною газетою і щомісячним журналом медичної тематики; - потребами
у відпочинку (відвідання закладів культури - театру, кінотеатру, філармонії,
концертного залу); - амбулаторним лікуванням у випадку захворювання; - щоденним
доглядом і наданням необхідної допомоги. За період дії договору відповідачі : -
забезпечували її харчуванням лише один раз в день і таке харчування не було
калорійним; - не купили їй ніякого одягу; - жодного разу не відводили її у
перукарню; - жодного разу не прали її особистого одягу, а постільну білизну за
весь час прали лише 2-3 рази; - жодної газети чи журналу їй не виписували і не
купляли; - вона ніколи не була у театрі, кінотеатрі, філармонії чи в
концертному залі, хоча мала таке бажання; - не надавали їй щоденного побутового
догляду і допомоги. Усі необхідні медикаменти вона купляла за свої власні
кошти. Оскільки вона не отримує належного утримання і догляду зі сторони
відповідачів, тому договір довічного утримання слід розірвати.

Відповідачі
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позову не визнали і пояснили, що вони виконували усі свої
передбачені договором довічного утримання зобов'язання щодо догляду і утримання
позивачки ОСОБА_1. Із передбачених п. 2.1 договору зобов'язань, вони : -
своєчасно забезпечували позивачку щоденним триразовим калорійним харчуванням,
оскільки позивачка мала змогу брати будь-які продукти, що знаходились у
холодильнику; - одягу і взуття не купляли, бо позивачка цього не вимагала; -
необхідні медикаменти позивачці купляли, однак квитанції про це не збереглися;
- особистий одяг і постільну білизну позивачки прали часто, а у перукарню
позивачки не водили, бо сама позивачка цього не вимагала; - радіом і
телебаченням позивачку забезпечували, газети і журнали не виписували, але
інколи купляли; - у театр, кінотеатр, філармонію чи в концертний зал позивачки
ніколи не водили, бо цього остання не вимагала; - під час амбулаторного
лікування позивачки купляли їй необхідні ліки; - по потребі надавали іншу
допомогу. У лікарні позивачку вони провідували і продукти харчування приносили.
Крім цього вони вели домашнє господарство і робили усе, чого вимагала
позивачка. Оскільки відповідач ОСОБА_3 часто знаходився на заробітках за межами
України, тому не мав можливості щоденно і періодично виконувати зобов'язання.
Оскільки відповідачка ОСОБА_4 здійснює догляд і виховання двох малолітніх
дітей, тому не завжди мала можливість своєчасно надавати позивачці догляд. Позивачка
часто вживала спиртні напої і ставила до них різні претензії. Такі претензії і
погіршення відносин між ними і позивачкою почались у грудні 2005 р. після того
як позивачка потрапила у лікарню. Вони бажають виконувати свої зобов'язання за
договором довічного утримання і тому підстав для розірвання договору немає.

Оцінивши
докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно
п. 4.1 розглядуваного договору довічного утримання кожна його сторона
зобов'язана виконувати свої обов'язки за договором належним чином.

З
досліджених доказів судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, яка являється
однією із сторін цього договору, свій обов'язок за договором виконала повністю
і передала у власність відповідачів належне їй АДРЕСА_1, що підтверджується
витягами про реєстрацію права власності від 10.09.2004 р. Золочівського МБТІ
Львівської області.

Відповідачі
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які являється іншою стороною цього договору, свій обов'язок
за договором належним чином не виконували, зокрема щодо зобов'язань,
передбачених п.п. 2.1, 2.3 договору по наданню довічного утримання та догляду
за позивачкою ОСОБА_1.

Так,
відповідно до п. 2.1 розглядуваного договору довічного утримання набувачі за
договором, тобто відповідачі, мають по відношенні до відчужувача, тобто
позивачки, такі зобов'язання : - забезпечення щоденним триразовим калорійним
харчуванням у відповідні години дня; - забезпечення придатним до носіння одягом
та взуттям, які відповідають сезону; - забезпечення необхідними лікувальними
засобами у відповідності до рецептів; -

3

надання
побутових послуг (щомісяця послуги перукарні та прання постільної білизни, по
мірі необхідності - прання особистих речей); - забезпечення радіо і
телебаченням, однією щоденною газетою і одним щомісячним журналом медичної
тематики; - забезпечення потреб у відпочинку (один раз у місяць у вихідний день
відвідання закладів культури -театру, кінотеатру, філармонії, концертного
залу); - у випадку захворювання - забезпечення амбулаторним лікуванням (за наявності
медичних показів); - здійснення догляду і надання необхідної допомоги.

Судом
встановлено і не заперечується відповідачами, що такі обов'язки як : - забезпечення
придатним до носіння одягом та взуттям, які відповідають сезону; - щомісяця
послуги перукарні; - забезпечення потреб у відпочинку (один раз у місяць у
вихідний день відвідання закладів культури - театру, кінотеатру, філармонії,
концертного залу) відповідачами взагалі не виконувались жодного разу.
Покликання відповідачів на те, що позивачка не вимагала виконання цих
зобов'язань суд не вважає належним обгрунтуванням правомірності таких дій
відповідачів, оскільки вищевказані обов'язки відповідачів уже були передбачені
у самому договорі і позивачка не мала обов'язку додатково повідомляти
відповідачів про те, які із передбачених договором зобов'язань слід виконувати,
а які ні.

За
період дії договору його умови не змінювались у визначеному законом порядку.

Виписками
із медичної картки НОМЕР_1, НОМЕР_2, довідками Золочівської ЦРЛ від 30.04.2007
р. і від 03.05.2007 р. підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 перебувала на
стаціонарному лікуванні із 26.12.2005 р. по 12.01.2006 р., із 17.04.2006 р. по
31.07.2006 p.,
із 06.12.2006 р. по 27.03.2007 p.. Медикаментозне лікування було за рахунок самої хворої. За
час перебування на лікуванні опікуни хворої до лікарів не звертались і не
цікавились станом її здоров'я.

Допитаний
свідком лікар Васильчишин Є.С. показав, що за період перебування позивачки на
лікуванні у Золочівській ЦРЛ протягом грудня 2005 р. - січня 2006 р. відповідачів
він у лікарні не бачив, станом її здоров'я відповідачі не цікавились і жодних
ліків не купляли. Позивачка йому жалілася, що відповідачі її не провідують і
допомоги не надають. Позивачці в подальшому було потрібне амбулаторне
лікування, однак позивачка із лікарні додому іти не хотіла, бо казала, що за
нею вдома ніхто не доглядає. За період лікування позивачці були потрібні
медикаменти і покращене харчування. Ліки купляла позивачка за свої кошти.

Допитаний
свідком лікар ОСОБА_7 показав, що за період перебування позивачки на
стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Золочівської ЦРЛ
відповідачка ОСОБА_4 позивачку провідувала і приносила продукти, але це було не
кожного дня. Ковалишина В. він бачив у лікарні всього 2 рази. Позивачка ОСОБА_1
жалілася, що відповідачі до неї не приходять і допомоги не надають.

Свідки
ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10 показали, що протягом грудня 2006 р. - березня 2007
р. під час перебування позивачки ОСОБА_1 на лікуванні у Білокамінській лікарні
позивачка просила чужих людей щоб купили їй продукти харчування і ліки. Часто
позивачка грошей на продукти і ліки немала. За позивачкою ніхто не доглядав і
вона немала необхідного одягу. Позивачка часом плакала і жалілася, що за неї
усі забули і її ніхто не провідує. Відповідачі протягом цього періоду позивачку
не провідували. Свідок ОСОБА_9 також показала, що одного разу вона бачила у
лікарні обох відповідачів, які вимагали від позивачки дозвіл на те, щоб будинок
передати у заставу, і під час цієї розмови був конфлікт під час якого ОСОБА_4
обзивала позивачку і трусила її за плечі. Коли позивачка виписувалась із
лікарні, то її ніхто не зустрічав.

Свідок
ОСОБА_11 показав, що за період перебування позивачки у Білокамнській лікарні
відповідачка ОСОБА_4 була протягом 2-х тижнів 2 рази. Відповідача ОСОБА_3 він
жодного разу не бачив. ОСОБА_1 в лікарні жалілася, що відповідачі погано з нею
поводяться і щось у неї в господарстві покрали.

Свідок
ОСОБА_12 показала, що часто бувала у позивака ОСОБА_1, і та їй жалілася, що
хоче їсти. Позивачка сама ходила на костелях за продуктами у магазин.

Свідки
ОСОБА_13, ОСОБА_14 і ОСОБА_15 показали, що позивачка ОСОБА_1 проживаючи в с. Шпиколоси протягом 2005 р.
- 2006 р. часто ходила до них та до інших чужих людей у селі для того щоб
поїсти. Часто зверталась позивачка до інших людей за

4

допомогою по
господарстві. Відповідачі належного догляду за позивачкою не здійснювали і
допомоги не надавали. Позивачка жалілася, що їй не надають відповідачі допомоги
і відносяться до неї погано. У магазин за продуктами позивачка ходила сама.

Із акту
обстеження матеріальних умов проживання позивачки ОСОБА_1, складеного комісією
Шпиколоської сільської ради вбачається, що умови проживання ОСОБА_1
незадовільні, обслуговування її ОСОБА_4 здійснюється незадовільно.

Покази
свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 не можуть
бути доказами про те, що відповідачі належним чином виконують свої обов'язки за
договором довічного утримання, оскільки ці свідки показали, що відповідачі
взагальному надавали допомогу позивачці і часом провідували її у лікарні. Про
виконання відповідачами конкретних зобов'язань, як то : періодичність, час і
калорійність харчування, забезпечення одягом і медикаментами, надання побутових
послуг, забезпечення газетами і журналами, надання необхідної допомоги, цим
свідкам невідомо.

В
підтвердження відповідачами своїх показів про те, що вони виконували належним
чином такі обов'язки як : - забезпечення щоденним триразовим калорійним
харчуванням у відповідні години дня; - забезпечення необхідними лікувальними
засобами у відповідності до рецептів; - надання послуг щодо щомісячного прання
постільної білизни і по мірі необхідності прання особистих речей; -
забезпечення однією щоденною газетою і одним щомісячним журналом медичної
тематики, ними не подано належних доказів.

Оскільки
відповідно до ст.ст. 748, 334 ЦК
України відповідачі із 10.09.2004 р. набули право власності на АДРЕСА_1,
тому виконання ними у цьому господарстві різних господарських робіт не може
вважатись наданням допомоги позивачці ОСОБА_1.

Такі
обставини як перебування відповідача ОСОБА_3 тривалий час за заробітках за
межами України та необхідність відповідачам утримувати і виховувати малолітніх
дітей, не можуть бути належними підставами для невиконання відповідачами
передбачених договором зобов'язань щодо догляду і утримання позивачки, оскільки
між сторонами договору, відповідно до ст. 752 ЦК України і п. 2.4 договору, не було домовленості про
передання обов'язків набувачів іншим особам.

Таким
чином, враховуючи вищенаведені обставини і докази по справі суд вважає, що
позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення і договір довічного
утримання підлягає розірванню з підстав неналежного виконання відповідачами
своїх обов'язків за цим договором.

Керуючись
ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 744, 746, 749, 755, 756 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов
задоволити.

Розірвати
договір довічного утримання між ОСОБА_1
(відчужувач) з однієї сторони та ОСОБА_3, ОСОБА_4 (набувачі) з другої сторони,
що був укладений та нотаріально посвідчений 02 вересня 2004 р. в м. Золочеві
Львівської області.

Стягнути
із ОСОБА_3 та із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 по 122 грн. сплаченого судового
збору.

Стягнути
солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 30 грн. сплачених витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Золочівський
районний суд Львівської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.