Справа № 2-551/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2007
року   Кіровоградський районний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого -
судді Онуфрієва В.М.

при секретарі -
Старосадчій А.П.

за участю сторін
розглянувши в відкритому судовому засіданні в М. Кіровограді справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа:
Великосеверинівська   сільська   рада
Кіровоградського   району   та
області   про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся з позовом до суду до ОСОБА_2 ,
про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення
завданої моральної шкоди в розмірі 5000грн.

В
обгрунтування заявлених вимог вказав,  що
згідно рішення Великосеверинівської сільскої ради №331/12 від 19 грудня 2001
року йому було надано у користування та у власність,  під забудову та обслуговування житлового
будинку,  земельна ділянка в
АДРЕСА_1,  площею 0.25га. На весні 2007
року він планував оформити всі документи,
завести на ділянку будівельні матеріали і розпочати будівництво
житлового будинку. Однак в березні 2007 року жителька с. Велика Северинка
ОСОБА_2 ,  без його дозволу,  самовільно,
зайняла земельну ділянку,
засадила її сільськогосподарськими культурами. На його неодноразові
звернення про звільнення земельної ділянки не реагує,  почепила на ворота проїзду до земельної
ділянки свій замок та продовжує незаконно нею користуватися. Він оскаржив дії
ОСОБА_2  до Великосеверинівської сільської
ради,  але відповіді не отримав. Після
чого оскаржив її дії звернувшись до Кіровоградського районного відділу
земельних ресурсів,  прокуратури
Кіровоградського району. Йому була надана відповідь,  що він є повноправним користувачем земельної
ділянки і має право звернутися за захистом своїх прав до суду. В результаті
самовільного захвату земельної ділянки ОСОБА_2
він не має можливості користуватися земельною ділянкою та проводити на
ній будівництво житлового будинку. Самовільний захват земельної ділянки призвів
до того,  що в нього був нервовий
криз,  який загострив його хронічні
хвороби в результаті чого він перебував на стаціонарному та амбулаторному
лікуванні. Вважає,  що ОСОБА_2  своїми незаконними діями завдала йому
моральну шкоду,  яку він оцінює в 5000
грн.

Відповідач
ОСОБА_2  позовні вимоги не визнала,  не заперечуючи проти того,  що з березня 2007 року вона користується
земельною ділянкою ОСОБА_1
розташованою      по      АДРЕСА_1,       зорала     її
та     засадила

сільськогосподарськими
культурами. Вказала,  що ще восени 2006
року ОСОБА_1  надав їй дозвіл в усній
формі на її зайнняття так як сам не мав бажання її обробляти. Також
вказала,  що на воротах через які
здійснюється проїзд до вказаної земельної ділянки вона змінила замок повісила
свій. Моральної шкоди ОСОБА_1  не
завдавала.

Представники
третьої особи: Великосеверинівської сільської Ради голова сільської ради Січкар
П.О. та Левченко позовні вимоги не визнали. Не заперечуючи проти того,  що ОСОБА_1
надана в рішенням сесії Великосеверинівської сільської ради земельна
ділянка по АДРЕСА_1під забудову житлового будинку. Та того що він є законним
користувачем.  Вказали що в березні 2007
року ОСОБА_1  звертався до сільської ради
стосовно того,  що ОСОБА_2.  самовільно зайняла його земельну ділянку та
створює перешкоди йому в користуванні вказали,
що ОСОБА_1  не виявляв бажання сам
користуватися земельною ділянкою до березня 2007 року і спеціально чекав поки
її хтось займе щоб писати скарги та звернутися до суду. Представник позивачки
адвокат ОСОБА_3  позовні вимоги не визнав
та надав пояснення.

Допитана
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4  показала,
що сім"я ОСОБА_2після того як придбала житловий будинок у тещі
ОСОБА_1  ОСОБА_5на звернення її внука
вказали,  що вони вже власники земельної
ділянки,  а не ОСОБА_1

Свідок
ОСОБА_6 пояснив,  що в березні 2007 року
ОСОБА_2  зорала та засадила земельну
ділянку належну ОСОБА_1  Чи надав він
згоду їй на це він не знає. Чи самовільно зайняла вона вказану земельну ділянку
не знає. Але вказав,  що ОСОБА_1  з осені 2007 року її не обробляв та не
з"являвся до неї.

Свідок
ОСОБА_7 син відповідачки ОСОБА_2.  в
судовому засіданні показав,  що восени
2007 року ОСОБА_1  надав добровільно йому
та його матері усну згоду на те щоб вони користувалися його земельною ділянкою
зорали та засадили її. Після чого мати зорала її та засадила
сільськогосподарськими культурами.

Свідок
ОСОБА_8 вказав,  що не чув від жителів
села щоб ОСОБА_1  надав згоду на
використання належної йому земельної ділянки ОСОБА_2  Але знає що ОСОБА_2  займає і користується вказаною земельною
ділянкою. Показав,  що під час того як
він хотів косити траву на даній земельній ділянці на що йому дав дозвіл
ОСОБА_1  ОСОБА_2  сказала йому,
що земельна ділянка ОСОБА_1  не
належить так як він її продав. Знає про те що ОСОБА_1  не продавав нікому свою земельну ділянку та
звертався по факту самовільного зайняття його земельної ділянки ОСОБА_2  до сільської ради,  прокуратури.

Судом
встановлено,  що згідно рішення 20 сесії
23 скликання Великосеверинівської сільської Ради від 19 грудня 2001 року
№331/12 ОСОБА_1  було надано у власність
земельну АДРЕСА_1площею 0.25 га.,  між
сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Відповідно до витягу з рішення 20 сесії 23
скликання Великосеверинівської сільської ради
від   19  грудня
2001 року №339/2  ОСОБА_1   передано

безкоштовно у
приватну власність дану земельну ділянку для будівництва,  обслуговування житлового будинку та ведення
особистого підсобного господарства.

В
березні 2007року при ОСОБА_2  зайняла
вказану земельну ділянку,  зорала її та
засадила сільськогосподарськими культурами,
що нею в судовому засіданні не заперечувалось. ОСОБА_1  в березні 2007 року ОСОБА_1  приїхав с. Велика Северинка на свою земельну
ділянку та не зміг на неї потрапити. Так як ОСОБА_2 ,  змінила замок на воротах через які
здійснюється прохід до земельної ділянки,
який він раніше почепив і зачинила ворота,  що нею в судовому засіданні не
заперечувалось. Після чого він по телефону звернувся до неї про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки але вона йому відмовила.

23.03.2007року
по факту самовільного зайняття ОСОБА_2
його земельної ділянки він звернувся із письмовою заявою до голови
Великосеверинівської сільської ради,  але
відповіді не отримав.

9.05.2007
року ОСОБА_1  з цього ж приводу звернувся
із письмовими скаргами до прокурора Кіровоградського району та Кіровоградського
районного відділу земельних ресурсів. 16 червня 2007 року по факту перевірки
його скарги прокурором було надана відповідь згідно якої підтверджено,  що йому належить вказана земельна ділянка та
рекомендовано звернутися за захистом своїх прав до суду або до Кіровоградського
РВ УМВС України в Кіровоградській області. З липня по факту перевірки його
скарги начальником Кіровоградського районного відділу земельних ресурсів була
надана відповідь якою також підтверджено що ОСОБА_1  на законних підставах користується вказаною
земельною ділянкою і оскільки вона не приватизована має законне право її
приватизувати.

25
вересня 2007 року під час розгляду даної справи Великосеверинівська сільська
рада надала на звернення ОСОБА_1  від
23.03.2007року відповідь в якій вказала,
що: "В зв"язку із тим,
що наданий час в Кіровоградському районному суді слухається справа за
Вашим позовом,  то особи які зайняли вашу
земельну ділянку ознайомлені з листом прокуратури Кіровоградського
району." Оскільки ОСОБА_1  не приватизував
на час розгляду справи вказану ділянку вона належить йому на праві постійного
користування та володіння,  а не
власності.

ОСОБА_1  не надавав письмової згоди ОСОБА_2  на використання його земельної ділянки та не
укладав із нею письмового нотаріально засвідченого договору про її продаж або
оренду що сторонами в судовому засіданні не заперечувалося.

Згідно
лікарського епікризу,  карта №3999 у
ОСОБА_1  було загострення його хронічних
хвороб. Він перебував на стаціонарному лікуванні з 24.04. по 11.05.2007 року та
знаходився на амбулаторному лікуванні з 18 по 22 вересня 2007 року. Витрачав
кошти на лікування та ліки.

Згідно  ст.  92
Земельного Кодексу України передбачено,
що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою,  яка
перебуває у державній або комунальній власності,  без встановлення строку.

ст.  95 цього ж
Кодексу передбачає: "1.Землекористувачі,  якщо інше не передбачено законом або
договором ,  мають право: а/ самостійно
господарювати на землі; б/власності на посіви і насадження
сільськогосподарських та інших культур,
на вироблену продукцію; в/використовувати у встановленому порядку для
власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні
копалини,  торф,  лісні,
водні об"єкти,  а також інші
корисні властивості землі; г/ на відшкодування збитків у випадках,  передбачених законом; г-1 /споруджувати
житлові будинки,  виробничі та інші
будівлі та споруди; 2.Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в
порядку встановленому законом. "

Згідно  ст. 212 ч.1,
3 цього ж Кодексу: "Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат
понесених за час незаконного користування; Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за рішенням суду."

Згідно
Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 " Про
практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних
справ": "Відповідно до статей 90,
95,  212 ЗК України самовільно
зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з
передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат,  понесених за час незаконного користування
ними."

Дослідивши
матеріали справи,  заслухавши
сторони,  представників третьої
особи,  оцінивши всі надані докази у їх
сукупності,  суд приходить до висновку,  що заявлений позов в частині усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою підлягає задоволенню. Висновок суду
грунтується на тому,  що в судовому
засіданні знайшов факт самовільного зайняття земельної ділянки належної
позивачу ОСОБА_2  Дане підтверджується
показами свідків у справі ОСОБА_8 та ОСОБА_4
,  письмовими зверненнями позивача до
сільської ради,  відділу земельних
ресурсів та прокуратури,  матеріалами
перевірки даних установ по даному факту. В судовому засіданні відповідачем та
представником відповідача в підтвердження протилежного не надано належних та
обгрунтованих доказів. До їх тверджень стосовно того,  що зі згоди ОСОБА_1  позивач зайняла та користується його
земельною ділянкою суд відноситься критично,
оскільки як встановлено в судовому засіданні письмових чи усних
договорів про продаж або передачу в оренду даної земельної ділянки між ними не
укладалося. На підставі встановленого суд відноситься критично до показів
свідка ОСОБА_7 який в судовому засіданні показав що ОСОБА_1  восени 2006 року надав усну згоду йому та
матері на зайняття ділянки так як він близьким родичем позивачки і є заінтересованою
особою у вирішенні справи на її користь. Крім того дані покази не
підтверджуються дійсними,  встановленими
в судовому засіданні обставинами справи.

В
частині стягнення моральної шкоди,  суд
приходить до висновку,  що в судому
засіданні знайшло підтвердження нанесення в результаті самовільного зайняття
земельної ділянки відповідачем моральної шкоди позивачу,  яка виразилась в тому що він не міг тривалий
користуватися своєю земельною ділянкою розпочати будівництво. По цій причині
нервував,  в нього був нервовий
криз,  який призвів до

загострення його
хронічних хвороб,  він лікувався
амбулаторно,  витрачав кошти на
ліки,  але сума заявлена до стягнення є
завищеною і підлягає зменшенню.

Судові
витрати у справі сплачені при подачі позову судовий збір та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи позивачем
підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись    ст.
ст.  92,  95,
158,  212 Земельного Кодексу
України,   ст.  1167   ЦК України,   ст.
ст.  60,  88,
213,  214,  215,
218 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Усунути
перешкоди ОСОБА_1у праві користування наданої йому згідно рішення двадцятої
сесії двадцять третього скликання Великосеверинівської сільської ради
Кіровоградського району Кіровоградської області за №331/12 від 19 грудня 2001
року земельною ділянкою площею 0.25га в АДРЕСА_1.,  зобов'язавши ОСОБА_2її звільнити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 900 грн. завданої моральної шкоди,  51 грн. сплаченого ним судового збору та 7
грн. 50 коп. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового розгляду
цивільних справ.

В  іншій частині     заявленого
позову ОСОБА_1відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції,  шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його
проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги,  або в порядку
ч.4  ст. 294 ЦПК України.