Справа №2-1110/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11
вересня 2007 року                             Черкаський
районний суд Черкаської області у складі

головуючого-судді                                        Пальонного
B.C.

при
секретарі                                                 Ласковій
Ю.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
до ОСОБА_2, мотивуючи позов тим, що рішенням Черкаського районного суду від 12
грудня 2006 року за нею визнано право власності на 1/2 частину садиби,
розташованої по АДРЕСА_1, і проведено реальний розподіл вказаної садиби між нею
та відповідачем ОСОБА_2 Для здійснення розподілу суд зобов'язав відповідача в
житловому будинку літер А-1 закласти двері між приміщеннями 1-10 та 1-7; 1-4 та
1-5 і пробити двері між приміщеннями 1-5 та 1-7, а також обладнати вхід в
приміщення 1-5.

Відповідач
ОСОБА_2 протягом тривалого часу відмовлявся виконувати вказане рішення суду, а
оскільки вона не має іншого житла, то змушена була за власні кошти виконати всі
будівельні роботи, пов'язані з реальним розподілом їх спільної з відповідачем
садиби.

На
виконання зазначених будівельних робіт нею витрачені кошти в сумі 1387 гривень,
які вона і просить стягнути з відповідача на її користь, а крім цього просить
стягнути з нього на її користь в відшкодування моральної шкоди 1000 гривень,
оскільки внаслідок таких неправомірних дій відповідача вона тривалий час була
позбавлена житла, що привело до моральних страждань.

В
судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги, просить
стягнути з відповідача на користь позивачки 1387 гривень в відшкодування
матеріальної та 1000 гривень в відшкодування моральної шкоди.

Відповідач
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, хоча
про час і місце його проведення неодноразово повідомлявся належним чином, про
що є дані в матеріалах справи, а тому суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК
України, зі згоди позивача ухвалює у справі заочне рішення.

Суд вважає, що
позов не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Позивачка
просить стягнути з відповідача 1387 гривень, які затрачені нею на виконання
рішення суду, зокрема на виконання тих будівельних робіт, пов'язаних з реальним
розподілом садиби, виконання яких судом покладено на відповідача.

При
цьому позивачка посилається на ст. 1166 ЦК
України, яка передбачає відповідальність за завдану майнову шкоду.

Відповідно
до ст. 1166 ЦК України
відшкодовується майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, тобто за умови наявності
шкоди, неправомірності дій особи, яка її заподіяла, безпосереднього причинного
зв'язку між цими діями та шкодою і вини особи, яка заподіяла шкоду.

Суд
вважає, що в даному випадку відсутні всі зазначені умови відшкодування шкоди, а
тому в частині відшкодування майнової шкоди позов не підлягає до задоволення.

Суд
також вважає, що позивачці не була завдана і моральна шкода, право на
відшкодування якої передбачено ст. 23 ЦК
України, оскільки вона не зазнала фізичного болю та страждань, пов'язаних з
протиправною поведінкою щодо неї або членів її сім'ї чи родичів, так як з боку
відповідача така поведінка не мала місця, не отримала вона і душевних
страждань, пов'язаних зі знищенням чи пошкодженням її майна, відсутнє в даному
випадку і приниження її честі та гідності, а тому і вимоги про відшкодування
моральної шкоди не можуть бути задоволені.

Суд
вважає, що позивачкою неправильно визначено правовідносини між сторонами у
справі за даним позовом.

В
дійсності між сторонами мали місце правовідносини пов'язані не з заподіянням
шкоди, а пов'язані з примусовим виконанням рішення суду, які регулюються
Законом України «Про

виконавче
провадження», зокрема ст. 45 вказаного Закону, якою передбачений порядок
стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням
виконавчих дій.

Таким чином
вимоги позивачки безпідставні і не підлягають до задоволення. Керуючись ст.ст.
22, 23, 1166,1167 ЦК України,
ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 213-215, 226 ЦПК
України, суд

вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди відмовити

Заява
про апеляційне оскарження рішення може бути подана на протязі 10 днів з дня
його проголошення, а апеляційна скарга на рішення - протягом 20 днів з дня
подачі заяви про апеляційне оскарження.