Справа №2-3350
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15 серпня 2007
року  Гірницький районний суд м.  Макіївки Донецької області

у складі:
головуючого - судді Алексєєнко І.П. при секретарі   -
Чернієнко О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у
м.  Макіївці при попередньому розгляді
справу за позовом ОСОБА_1 до Макіївської міської Ради про визнання права
власності на нерухоме майно,

встановив:

У серпні
2007 року ОСОБА_1  звернулася до суду з
вказаним позовом про визнання за нею права власності на самочинно побудований
жилий будинок з мансардою а також сарай,
які вона побудувала на земельній ділянці біля її жилого будинку
АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивачка підтримала позов,
пояснила,  що їй на підставі
договору купівлі-продажу від 06 травня 1967 року належить домоволодіння
АДРЕСА_1. На земельній ділянці,  що
навколо вказаного будинку,  вона за
власні кошти побудувала одноповерховий жилий будинок з мансардою Б-1 загальною
площею 91, 2 кв.м у тому числі жила площа дорівнює 53, 8 кв.м а також
побудувала сарай И-1. Вказане будівництво є самочинним,  оскільки вона не з"ясувала і не отримала
дозвіл до початку будівництва у Головного управління міскбудівлі,  а тому на теперішній час вона не може
розпорядитися своїм майном.  Тому просить
визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно.

Відповідач
- представник Макіївської міської Ради Коробцева 3. П. позов ОСОБА_1  визнала повністю і пояснила,  що виїздом на місце представниками інспекції
Головного управління містобудівництва та архітектури було встановлено,  що позивачкою на земельній ділянці біля
належного їй будинку АДРЕСА_1 самочинно був побудований жилий будинок з
мансардою і сарай. Позивачка у порушення вимог  ст. . 29
Закону України " Про планування і забудівлю території" перед початком
виконання будівельних робіт не отримала на це дозвіл. Оскільки позивачка
збудувала будинок і сарай самочинно на земельній ділянці,  що їй належить у порядку користування жилим
будинком,  то вони не заперечують,  щоб за рішенням суду було визнано право
власності за позивачкою на будинок Б-1 і сарай И-1,  як на новостворену будівлю будинку.

Суд,  вислухавши пояснення сторін ,  дослідивши додані докази,  вважає,
що позов ОСОБА_1  обгрунтований і
підлягає задоволенню.

Згідно
договору купівлі-продажу від 06 травня 1967 року позивачці ОСОБА_1  належить одноповерховий жилий будинок,  жилою площею 8, 5 кв.м з усіма господарськими
будівлями,  що відносяться до цього
будинку за адресою : АДРЕСА_1.

Згідно  ст.
376 ЦК України,  право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою,  яка здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці,  що не була їй
відведена для цієї мети,  за умови
надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно.

Як   встановлено
у      судовому   засіданні
позивачкою   у   процесі користування вказаним будинком,  був побудований інший жилий будинок під
літером "Б-

1",  у якому загальна площа дорівнює 91, 2
кв.м,  а жила - 53, 8 кв.м,  також побудований сарай під літером
"И-1".

Проектно-кошторисна
документація на об"єкт будівництва - жилий будинок була складена
відповідно до архітектурно - планувального завдання та узгоджена у Головному
управлінні містобудівництва та архітектури міської ради,  але після виконання будівельних робіт.

До
початку будівельних робот позивачка не отримала дозвіл на початок будівлі,  що передбачено  ст. . 29
Закону України "Про планування та забудову території"".

Згідно
висновків про наслідки технічного обстеження та оцінки технічного стану
будівельних конструкцій жилого будинку "Б-1" та сараю
"И-1",  конструктивні елементи
будівлі знаходяться у. задовільному стані,
що дозволяє вказаний будинок експлуатувати як жилий,  а сарай експлуатувати за призначенням,  як господарську споруду.

Таким
чином,  судом встановлено,  що власником будинку на земельній ділянці за
адресою : АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ,  був
самочинно за власні кошти на вказаній земельній ділянці побудований жилий
будинок "Б-1" та сарай "И-1". Ці споруди не порушує прав
інших осіб.

За таких
обставин,  враховуючи,  що право власності згідно  ст. . 328 ЦК України виникає на підставах,  що не заборонені законом,  суд вважає доказаним і підлягаючим визнанням
за позивачкою її право власності на вказаний жилий будинок і сарай.

На підставі
викладеного,   ст.
ст.  328,  375,
376 ЦК України,  керуючись
ст.  ст.  130,
212-215 ЦПК України,

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 до Макіївської міської ради про визнання права власності на нерухоме
майно задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - побудований жилий будинок під
літером "Б-1",  загальною
площею 91, 2 кв.м у тому числі жилою площею 53, 8 кв.м,  і сарай під літером "И-1",  розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області
через Гірницький районний суд м.
Макіївки шляхом подачі у десятиденний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4
ст.  295 ЦПК України.