Справа № 2-294/2007
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2007 року                   Івано-Франківський
міський суд, Івано-Франківської

області   в складі: головуючого судді                                          Островського
Л.Є.

секретаря                                                                   Попович
Л.І.

з участю
адвоката                                                      Милитчука
М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську
справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського центру по роботі з
дітьми за місцем проживання, третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
суд,

встановив:

Позивач пред'явила позов до відповідача, третя особа - ОСОБА_2 про
поновлення на роботі на посаді педагога-організатора Івано-Франківського
міського центру по роботі з дітьми за місцем проживання, стягнення коштів за
час вимушеного прогулу та моральної шкоди, мотивуючи тим, що наказом № 30-к від
04.04.2006 року її звільнено з роботи з 06.04.2006 року за ст. 40 п. 1 КЗпП
України, за скороченням чисельності штату.

Звільнення вважає незаконним, оскільки не враховано її переважного права на
залишення на посаді, профспілковий комітет не дав згоди на її звільнення з
роботи.

Просить позов задоволити, поновити її на роботі на посаді
педагога-організатора Івано-Франківського міського центру по роботі з дітьми за
місцем проживання, стягнути кошти за час вимушеного прогулу та 1700 грн.
моральної шкоди, яка заподіяна їй неправомірним звільненням з роботи через
упереджене ставлення до неї з сторони директора центру, яка не дозволила їй
бути присутньою на засіданні профспілкового органу при розгляді питання щодо
надання згоди на її звільнення з роботи, що порушило її нормальні життєві
зв'язки.

Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила,
що будь яких порушень трудового законодавства при звільненні позивачки з роботи
допущено не було, ОСОБА_1 є професійно непридатною для виконання своїх
посадових обов'язків та не дисциплінованим працівником, а тому прийнято рішення
про її звільнення з роботи.

Просить в позові
відмовити.

Третя особа - ОСОБА_2 дала аналогічні пояснення, просила
в позові відмовити. В подальшому ОСОБА_2 зловживаючи своїми процесуальними
правами неодноразово не з'являлась в судові зсідання подаючи заяви про
відкладення слухання справи з причин, які не визнані судом поважними.

Вислухавши пояснення сторін по справі, перевіривши
письмові докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що наказом № 30-к від 04.04.2006 року
позивача звільнено з роботи з 06.04.2006 року за ст. 40 п. 1 КЗпП України, за
скороченням чисельності штату.

Відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України при скороченні
чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва
і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш
високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а при рівних умовах
продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається,
зокрема, особам, в сім'ї яких немає інших працівників з

самостійним
заробітком, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві,
в установі, організації.

Статтею 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового
представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у
присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі
відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням
працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат.

Рішення виборного органу первинної профспілкової
організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на
розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні
немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору,
власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди
виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового
представника).

Звільнення позивачки відбулось без дотримання вказаних вимог чинного
законодавства, зокрема, ОСОБА_1 має вищу освіту, на день звільнення 18 річний
педагогічний стаж роботи, їй встановлена кваліфікаційна категорія - спеціаліст
1 категорії, що підтверджено атестаційним листом від 20.04.2004 року (а.с. 95),
вона не має інших працівників із самостійним заробітком та дочку, яка навчається
на платній основі у учбовому закладі, що встановлено профспілковим комітетом
при прийнятті обґрунтованого рішення від 13.03.2006 року про відмову у наданні
згоди на звільнення ОСОБА_1
з роботи (а.с. 13).

Із представленої в судовому засіданні інформації (а.с.
63) слідує, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають нижчу кваліфікацію
ніж ОСОБА_1, а саме - спеціаліст, а ОСОБА_7 спеціаліст 2 категорії, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 мають
менший стаж роботи у даній установі, не всі працівники, які залишились
працевлаштованими мають вищу освіту.

З огляду на викладене, суд вважає, ОСОБА_1 мала переважне
право на залишення на роботі, чого не враховано при її звільненні з роботи.

Посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 є професійно непридатною для виконання
своїх посадових обов'язків, оскільки таке твердження нічим не підтверджено та
спростовується атестаційним листом від 20.04.2004 року (а.с. 95), яким їй
підтверджена 1 кваліфікаційна категорія.

Суд вважає, що до часткового задоволення підлягають вимоги щодо стягнення
моральної шкоди, оскільки звільнення з роботи порушує нормальні життєві зв'язки
позивача, вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, однак
сума на якій настоює позивач є занадто завищеною і до стягнення підлягає 1000
грн. моральної шкоди.

Відповідно до вимог п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 року із наступними змінами „Про практику розгляду судами трудових
спорів" залучено до участі у справі третю особу - директора
Івано-Франківського міського центру по роботі з дітьми за місцем проживання
ОСОБА_2 і на неї слід покласти обов'язок відшкодувати Івано-Франківському
міському центру по роботі з дітьми за місцем проживання шкоду, заподіяну з
оплатою за час вимушеного прогулу.

При розрахунку суми за час вимушеного прогулу суд не враховує суми отримані
ОСОБА_1 у Івано-Франківському міському центрі зайнятості.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за
один місяць допустити до негайного виконання.

На підставі ст.ст. 40 п. 1, 232, 235, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 215-218 ЦПК
України, суд, -

Вирішив:

Позов задоволити частково. Поновити ОСОБА_1 на посаді педагога-організатора
Івано-Франківського міського центру по роботі з дітьми за місцем проживання.

Стягнути з Івано-Франківського міського центру по роботі з дітьми за місцем
проживання на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 4795 грн. 26 коп., 1000 грн. заподіяної моральної шкоди та 150 грн. за
надання юридичної допомоги адвокатом, а разом - 5945 грн. 26 коп.

Покласти на третю особу - ОСОБА_2 Світлану Вікторівну обов'язок
відшкодувати Івано-Франківському міському центру по роботі з дітьми за місцем
проживання шкоду, заподіяну з оплатою за час вимушеного прогулу в сумі 4795
грн. 26 коп.

Стягнути з Івано-Франківського міського центру по роботі з дітьми за місцем
проживання на користь держави 68 грн. державного мита.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 612 грн. 34 коп. допустити до
негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Івано-Франківської області шляхом подачі заяви до Івано-Франківського міського
суду про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня
проголошення рішення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.