Справа №2-5110
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11 липня
2007 року                                                      Рівненський
міський суд

в особі
головуючого

судді                                                                             Кухарця
В.М.

при
секретарі                                                               Трет'яковій Т.В.

за
участю позивача                                                     ОСОБА_1

та її
представника - адвоката                                     ОСОБА_2

представника
відповідача                                          Дзівак
Н.П.

представника співвідповідача                                   Журавля
В.Г.

третьої особи                                                               ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Хлібодар" та Акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова
компанія" (в особі Рівненської філії) про відшкодування майнової та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, третя
особа на стороні відповідача ТзОВ "Хлібодар", яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТзОВ "Хлібодар" в судовому засіданні позов не
визнала, просить відмовити в його задоволенні у повному обсязі з мотивів,
наведених нею у письмових запереченнях від 08 червня й 10 липня 2007 року.

Представник AT "Українська пожежно-страхова компанія" в
судовому засіданні позов визнав частково, а саме - в частині відшкодування
майнової шкоди: 182 грн. 81 коп.-витрати на лікування, 344 грн.-за пошкоджене
пальто, в частині відшкодування моральної шкоди позов не визнав, хоча у письмовому
запереченні №190 від 23.04.2007 р. на позовну заяву ОСОБА_1 зазначив, що
відповідно до ст.22 Закону України від 01 липня 2004 року "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів" потерпілому (позивачу) відшкодовується також моральна шкода,
передбачена пунктами 1, 2 ч.2 ст.23 ЦК
України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі
відповідно до вимог ст.23 ЦК.
При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у
пункті 9.3 статті 9 цього Закону (2550 грн.). Різницю між сумою відшкодування,
визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує
особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Третя особа ОСОБА_3. позов не визнав та пояснив, що ТзОВ
"Хлібодар" не зобов'язане відшкодовувати позивачу як майнову, так і
моральну шкоду, оскільки він як водій, який працює на цьому підприємстві, не
порушував п.п.2.10, 13.1 Правил дорожнього руху, а зазначені правила порушила пішоход
ОСОБА_1., перейшовши проїзну частину дороги в забороненому для цього місці.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги уточнила й просить задовольнити
позов відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 21.06.2007 р.

З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх
доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких
підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.1 ст.1172, ч.ч.1, 2, 5,
ст.1187, ч.1 ст.1195, абзацу 1 ч.1 ст.1199 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними...діями...майну
фізичної...особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання...,
що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших
осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу потерпілого.

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому...
додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного
лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я
малолітньої (неповнолітньої) особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї
шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування,
постійний догляд, посилене харчування тощо.

Судом на підставі пояснень представника позивача, котрі ОСОБА_1. в судовому
засіданні підтвердила, постанови Рівненського міського суду від 06 лютого 2007
року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.
122-2,124 КпАП України (а.с.9), наказу №204 від 30.06.2006 р. "Про
прийняття на роботу ОСОБА_3" (а.с.37), висновку №868 від 07 травня 2007
року судово-медичної експертизи, висновку №70427/1 від 28 квітня 2007 року
спеціаліста товарознавчої експертизи було встановлено, що водій ТзОВ
"Хлібодар" ОСОБА_3. під час виконання ним своїх трудових обов'язків,
як він про це пояснив суду, 26 листопада 2006 року близько 04 год. 30 хв., керуючи
по вул.Дворецькій зі сторони вул.Степана Бандери в напрямку вулиці Соборної в
м.Рівне належним ТзОВ "Хлібодар" автомобілем марки ГАЗ-3307,
державний номерний знак НОМЕР_1, тобто джерелом підвищеної небезпеки, порушив
п.п.2.10, 13.1 Правил дорожнього руху, що спричинило іншому учаснику дорожнього
руху - пішоходу ОСОБА_1. (яка на той час була неповнолітньою) легке тілесне
ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, а також знищення її майна -
верхнього одягу-пальто вартістю 344 грн.

Таким чином, неправомірними діями відповідача, що проявилося в порушенні
водієм ТзОВ "Хлібодар" під час виконання ним своїх трудових
обов'язків Правил дорожнього руху, позивачу була заподіяна як майнова шкода,
так і ушкодження здоров'я. Пояснення третьої особи ОСОБА_3 про відсутність його
вини в порушенні ПДР суд оцінює критично, оскільки відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК
України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені
вони цією особою.

Тобто, представник відповідача в судовому засіданні не
довела, що шкоди позивачці завдано не з вини ТзОВ "Хлібодар", а також
не довела, що цьому сприяли непереборна сила чи умисел потерпілої, оскільки
шкоди було завдано джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.1192 ЦК
України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати
річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або
відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається
відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з копій фіскальних чеків (а.с.27, 28), на
придбання ліків ОСОБА_1. було потрачено 182 грн. 81 коп.; згідно зазначеного
вище висновку спеціаліста товарознавчої експертизи, вартість досліджуваного
пальто станом на дату заподіяння збитків до настання ДТП складає 344 грн.,
подальша експлуатація пальто при наявності виявлених дефектів після ДТП
неможлива. З квитанцій до прибуткового касового ордера №30, №46 від 14 й 21
травня 2007 року вбачається, що за проведення товарознавчої експертизи
позивачем було сплачено 750 грн. Як вбачається з витягу з наказу №4-с від
17.01.2007 р. ректора Волинського державного університету імені Лесі Українки,
довідки №2/142 від 19.01.2007 p., виданої ОСОБА_1. вказаним вищим навчальним закладом
(а.с.25, 25) та виданого банківською установою меморіального ордеру №17 від
30.08.2006 р. про оплату навчання за 1-ий курс, вартість підготовки фахівця на
умовах повного відшкодування витрат за освітньо-кваліфікаційним рівнем
"бакалавр", спеціальності "мова та література
(англійська)", денної форми навчання, 2006 року вступу, становить 2554
грн. Відповідно, за період з 27.11.2006 р. по 15.01.2007 р., у зв'язку з
наданням їй за станом здоров'я академічної відпустки, позивачем було втрачено
834 грн. 64 коп. коштів, сплачених за навчання.

Таким чином, в рахунок відшкодування майнової шкоди підлягає до стягнення:
182 грн. 81 коп.-витрати на придбання ліків, 344 грн.-вартість знищеного
пальто, 750 грн.-вартість товарознавчої експертизи, 834 грн. 64 коп.-втрачені
за навчання кошти. Що стосується стягнення з ТзОВ "Хлібодар" 1300
грн. як орієнтованої вартості лікування посттравматичних шкірних рубців правого
передпліччя, то в цій частині у відшкодуванні майнової шкоди слід відмовити,
оскільки з абзацу 1 ч.1 ст.1199 ЦК України слідує, що до стягнення з винної в
ушкодженні здоров'я неповнолітнього особи підлягають вже понесені витрати на
лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Відповідно до ч.3 п.6.3 договору №487 від 19.10.2006 р. "Про порядок
та умови здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів", укладеного між
страховиком - AT "Українська пожежно-страхова компанія", і
страхувальником - ТзОВ "Хлібодар" (а.с.40 - 42) страховик
зобов'язується здійснити виплату страхового відшкодування згідно із Законом
України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних засобів" №1961 - IV від 01
липня 2004 року. Відповідно до п.п.22.1, 22.3 ст.22, п.п.24.1, 24.3 ст.24,
абзацу 3 ст.28 вказаного Закону при настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Потерпілому відшкодовується також моральна шкода,
передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України.
Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог
статті 23 ЦК України.
При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у
пункті 9.3 статті 9 цього Закону (5 відсотків від 51 000 грн, що становить 2550
грн.). Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має
бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

У зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати,
які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та
реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним
піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Зазначені витрати мають бути підтверджені документально
відповідним медичним закладом.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної
пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним
знищенням майна потерпілого.

Виходячи з наведеного, до стягнення з Акціонерного
товариства "Українська пожежно-страхова компанія" підлягають: 182
грн. 81 коп. - обґрунтовані фіскальними чеками витрати у зв'язку з лікуванням
потерпілої, які пов'язані з купівлею нею лікарських препаратів; 344 грн. - шкода,
пов'язана зі знищенням майна (пальто). Відповідно, до стягнення з ТзОВ
"Хлібодар" підлягають: 834 грн. 64 коп.-втрачені за навчання кошти;
750 грн.-вартість товарознавчої експертизи.

Відповідно до ст.23, ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1168 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та
відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно
від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової
шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього
відшкодування.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Судом встановлено, що у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я позивач
зазнала і моральної шкоди, що підтверджується оглянутою амбулаторною медичною
карткою на ім'я ОСОБА_1, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.13 -23).

З урахуванням характеру допущеного відповідачем правопорушення, водій якого
вчинив адміністративне правопорушення й вину в його вчиненні не визнав, глибини
фізичних та душевних страждань потерпілої, яка отримала легке тілесне
ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, у зв'язку з чим двічі перебувала
на стаціонарному лікуванні, позбавлення позивачки можливості реалізації
здібностей до навчання,  а  також
з  урахуванням  вимог
розумності   і   справедливості  розмір

моральної
слід визначити в 10 000 грн., оскільки пред'явлений розмір в 15 000 грн. є дещо
завищеним. Згідно вимог п.22.3 ст.22 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів" 5 відсотків від встановленого судом розміру (500 грн.) підлягає
до стягнення з співвідповідача - Акціонерного товариства "Українська
пожежно-страхова компанія", а різниця між сумою відшкодування, визначеною
судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком (9500 грн.), підлягає до
стягнення з особи, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди,
тобто з ТзОВ "Хлібодар".

Підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем та
документально нею підтверджені витрати на правову допомогу (підготовка та
ведення адвокатом цивільної справи в суді), розмір яких становить 2000 грн.
(а.с.30).

Керуючись ч.1, п.п.8, 9 ч.2 ст.16, ст.1194 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 -215 ЦПК України, п.п."а", "д"
ч.1 ст.3 Декрету KM України від 21 січня 1993 року "Про державне
мито", постановою KM України №1258 від 21 грудня 2005 року "Про
затвердження Порядку оплати витрат з інформаційного-технічного забезпечення розгляду
цивільних справ та їх розмірів", пунктами 3, 4, 5, 9 постанови №4 від 31
травня 1995 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібодар" на
користь ОСОБА_1 1584 грн. 64 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, 9500
грн. в рахунок відкодування моральної шкоди, 2000 грн. в рахунок відшкодування
витрат на правову допомогу, а всього - 13 084 грн. 64 коп.

Стягнути Акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова
компанія" (в особі Рівненської філії) на користь ОСОБА_1 526 грн. 81 коп.
в рахунок відшкодування майнової шкоди, 500 грн. в рахунок відкодування
моральної шкоди, а всього - 1026 грн. 81 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібодар" на
користь держави судовий збір в розмірі 59 грн. 50 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібодар" на
користь Державного бюджету України, банк одержувача: ГУДК України в Рівненській
області, розрахунковий рахунок: 0002, МФО 833017, код ЗКПО 22586331,
код пдатежу: 22050000, витрати в розмірі 37 грн. 50 коп. на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294 Цивільного процесуального Кодексу,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення цього рішення; апеляційна скарга на
рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до
апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.