Справа №2-5001/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

19 жовтня 2007 року                                                                                   м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.

при секретарі Захаровій Н.А.

з участю позивача ОСОБА_1

третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Свій позов мотивує тим, що їй на праві власності належить автомобіль
"ВАЗ-2101", д.н. НОМЕР_1.

18 березня 2007
року о 19 год 30 хв,
відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ВАЗ-21061», д.н. НОМЕР_2 в місті Луцьку по
вул.. Набережній, під час руху не вибрав безпечної дистанції, скоїв зіткнення з
автомобілем позивача, яким керував її чоловік ОСОБА_3, що рухався в попутному
напрямку, після чого залишив місце пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою
Луцького міськрайонного суду від 18.05.2007 року ОСОБА_2 визнаний винним у
вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-2 КУпАП та на нього
накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно матеріальну шкоду на суму
1291 грн. 55 коп, яку просить стягнути з відповідача, а також відшкодувати
понесені нею судові витрати в сумі 291 грн.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у заяві, просила позов
задовольнити.

Третя особа на
стороні позивача ОСОБА_3
підтримав заявлені позивачем вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що дійсно мав місце факт ДТП, в результаті якого було пошкоджено автомобіль позивача. Однак
вважає, що розмір збитків, які вказані у висновку експерта не відповідають дійсності та є значно меншими, не може пояснити,
чому не було відшкодовано шкоду в добровільному порядку.

Заслухавши
пояснення позивача, третьої особи на стороні позивача, відповідача, дослідивши
письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

2

Судом встановлено, що 18 березня 2007 року о 19 год 30 хв,
відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ВАЗ-21061», д.н. НОМЕР_2 в місті Луцьку по
вул.. Набережній, під час руху не вибрав
безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем позивача, яким керував ОСОБА_3,
що рухався в попутному напрямку, після чого залишив місце пригоди, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження.

Як вбачається з
копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач ОСОБА_1 є
власником автомобіля "ВАЗ - 2101", 1980 року випуску , д.н. НОМЕР_1
(а.с. 12)

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана фізичній
особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до
ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

Як вбачається з
копії довіреності на управління та розпорядження автотранспортним засобом,
ОСОБА_2 під час вчинення ДТП на відповідній правовій підставі керував   автомобілем марки «ВАЗ-21061», д.н. НОМЕР_2
( а.с.31).

Відповідно до
п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6,
шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі
особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина
зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки
незалежно від вини.

Постановою
Луцького міськрайонного суду від 18 травня 2007 року, винним у вчиненні даної
дорожньо-транспортної пригоди визнаний ОСОБА_2. На останнього, за вчинення
правопорушення, передбаченого ст.ст.. 124, 122-2 КУпАП, що мало місце
18.03.2007 року о 19 год
30 хв по вул. Набережній в м.Луцьку, накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 170 гривень. ( а.с. 4).

Згідно із ст. 61
ч.4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій
особи, стосовно якої ухвалено постанову суду.

Таким чином,
невідповідність дій ОСОБА_2 вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України
знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної
пригоди та вбачається вина останнього.

Відповідно до
висновку № 193 дослідження спеціаліста-автотоварознавця, складеного 18.06.2007
року, матеріальний збиток, завданий власникові ВАЗ-2101, державний номер
НОМЕР_1" в результаті пошкодження при
ДТП складає 1291, 55 грн. ( а.с. 6-9), саме ця сума матеріальних збитків
підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Заперечення
відповідача про те, що він не згідний з вартістю заподіяного позивачу збитку,
вказаного у висновку , проведеного Волинською філією ЗАТ Український центр
після аварійного захисту "Експерт-Сервіс", судом не приймається до
уваги, оскільки всупереч вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України ОСОБА_2  не зазначено та не подано доказів, які б його
спростовували чи ставили під сумнів.

Разом з тим,
відповідачем не заявлялось клопотання про призначення у справі експертизи для
визначення дійсної вартості заподіяних ДТП
ушкоджень, хоча таке право останньому судом роз'яснювалось.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що власнику транспортного
засобу "ВАЗ - 2101", 1980 року випуску , д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 було заподіяно
шкоду в розмірі 1291 гривня 55 копійок, яка підлягає стягненню з винної особи,
а саме з відповідача ОСОБА_2

3

Статтею 88 ЦПК
України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір та понесені витрати,
пов'язані з розглядом справи в розмірі 291 гривня 60 копійок, а саме : 210
гривень 60 копійок за проведення дослідження спеціаліста - автотоварознавця, 51
гривня державного мита та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи. А тому, з врахуванням вищенаведеної норми закону,
саме цю суму слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59,
60, 88, 213, 214, 215, 218, 226 ЦПК України, ст.1187 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути з
ОСОБА_2, 1976 року народження, в користь ОСОБА_1 1291 (
одну тисячу двісті дев'яносто одну) гривню 15 копійок матеріальної шкоди.

Стягнути з
ОСОБА_2, 1976 року народження, в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в
розмірі 291 (двісті дев'яносто одна) гривня 60 копійок.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.