Справа № 33ц-
УХВАЛА

Іменем  України

26
грудня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів:
Галущенка О.І.,  Козаченка В.І.,  Колосовського С. Ю.,  Шолох З.Л.,

розглянувши в судовому засіданні в м.  Миколаєві цивільну справу за

позовом         Житлово-комунального                       управління                  Долинського

міськвиконкому
Кіровоградської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання осіб такими,  що втратили право проживання в квартирі,  за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Кіровоградської області від  8
червня 2006 року,

встановила:

В січні
2004 року житлово-експлуатаційне управління Долинського міськвиконкому
Кіровоградської області (далі - ЖКУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про визнання їх такими,  що
втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

В
обґрунтування позовних вимог,
представник позивача,  посилаючись
на вимоги  ст.  71 ЖК України,  зазначав,
що відповідачі понад шість місяців без поважних причин в спірній
квартирі не проживають,  комунальні
послуги не сплачують. В зв'язку з чим просив задовольнити позов.

В
судовому засіданні представник позивача змінив підстави позову і,  посилаючись на вимоги ч.2  ст.
107 ЖК України,  просив визнати
відповідачів такими,  що втратили право
користування вказаним жилим приміщенням у зв'язку з вибуттям на інше постійне
місце проживання.

Рішенням
Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 березня 2006
року  відмовлено у задоволенні позову.

Рішенням
апеляційного суду Кіровоградської області від 8 червня 2006 року скасовано
рішення суду першої інстанції та ухвалено нове судове рішення про задоволення
позову ЖКУ. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані такими,
що втратили право спірним житловим приміщенням.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм
матеріального права,  просили скасувати
рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши
наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що касаційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи
у задоволенні позову ЖКУ,  суд першої
інстанції виходив з того,  що відсутні
підстави,  передбачені ч. 2  ст.
107 ЖК України,  для визнання
відповідачів такими,  що втратили право
користування жилим приміщенням.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову
ЖКУ,  апеляційний суд вважав,  що відповідачі вибули на інше постійне місце
проживання,  яким є будинок АДРЕСА_2,  що належав ОСОБА_1 на праві приватної
власності.

Як
вбачається із матеріалів справи спірну квартиру відповідачі отримали на сім'ю
із чотирьох осіб на підставі рішення виконкому Долинської міської ради від 17
вересня 1990 року з підстав,
передбачених  ст. 171 ЖК України
щодо забезпечення жилими приміщеннями громадян,
будинки яких підлягають знесенню у зв'язку з вилученням земельних
ділянок.

Спірна
квартира надана сім'ї відповідачці як вид компенсації за знесення,  належного їй на праві власності,  житлового будинку АДРЕСА_2 • (відповідно до
рішень виконкому Криворізької районної ради від 24 лютого 1987 року та
Дніпропетровської обласної ради від 26 квітня 1991 року) у зв'язку з
будівництвом повітряної лінії 150КВ «Кварцит - Мосіївка» для Криворізького
гірничо - збагачувального комбінату окислених руд.

Грошову
компенсацію або відшкодування інших збитків ОСОБА_1 та члени її сім'ї не
отримували.

Відповідно
до вимог Закону України від 19 червня 1992 року «Про приватизацію державного
житлового фонду»,  відповідачі отримали
право на приватизацію спірного житла.

Із
довідки дирекції Криворізького гірничо - збагачувального комбінату окислених
руд вбачається,  що з технічних причин
вказаний житловий будинок знесений не був,
однак станом на серпень 2006 року знаходиться в аварійному стані.

Заперечуючи
проти позову,  відповідачі
вказували,  що зазначений будинок,  що знаходиться на невеликій відстані (30 км)
від спірної квартири,  вони   тимчасово (в літній період)   використовували   під дачу.

За таких
обставин,  висновок апеляційного суду про
те,  що відповідачі мають інше житло
(вилучений будинок) де і проживають,  та
втратили зв'язок зі спірною квартирою,  є
помилковим,  оскільки вказаний будинок
втратив статус житлового,  а тому не може
бути об'єктом права власності. За змістом  ст.
ст.  4-6 ЖК України
до житлового фонду належать жилі будинки,
а також жилі приміщення в інших будівлях,  призначені для постійного проживання
громадян.

Враховуючи
конкретні обставини справи,  правову
природу набуття права на проживання в спірній квартирі та наявність у
відповідачів права на її приватизацію,
висновок апеляційного суду про те,
що відповідачі втратили право на проживання в спірній квартирі не
ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

На
зазначені обставини справи та вимоги закону апеляційний суд не звернув
увагу,  а тому безпідставно скасував
рішення місцевого суду,  який вірно
вирішив спір,  а його висновки
узгоджується з вимогами ЖК України

Відповідно
до  ст.
339 ЦПК України,
встановивши,  що апеляційним судом
скасовано судове рішення,  ухвалене
згідно із законом,  суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст.  336,  339 ЦПК України та Законом України „Про
внесення змін до Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року,   колегія суддів,  -

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати
рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 8 червня 2006 року і
залишити в силі рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від
10 березня 2006 року.

Ухвала
оскарженню не підлягає.