Справа №2-3-2150/07
РІШЕННЯ

Іменем   України

23
серпня 2007 року                              Центральний
районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого
судді Батченка О.В. при секретарі Керцман В.В. з участю позивача ОСОБА_1.
,  представника відповідача Яновської
В.А.,  розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.  Миколаєві
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1до
міського комунального підприємства Миколаївської міської Ради
„Миколаївводоканал" про захист прав споживача,  стягнення моральної (немайнової) шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.  звернувся до суду з позовом до МКП ММР
„Миколаївводоканал" (далі Підприємство),
в якому просив зобов'язати відповідача належним чином виконати свої
зобов'язання з надання водопостачання,
визнати договір реструктуризації боргу № 2475 від 30.03.2006 року
недійсним та зобов'язати відповідача безпідставно сплачену за цим договором
суму - 400 грн. 00 коп.3арахувати в рахунок майбутніх платежів,  стягнути на свою користь пеню за кожен день
прострочення виконання зобов'язань і моральну (немайнову) шкоду,  яку оцінив в 500 грн. 00 коп. В обгрунтування
позову позивач посилався на ті обставини,
що відповідач в порушення умов договору безпідставно відключив його
житловий будинок від централізованого водопостачання,  тоді як з його боку порушення умов договору
були відсутні. Крім того,  під тиском
такої санкції як відключення від водопостачання він (позивач) вимушений був
30.03.2006 року укласти договір реструктуризації заборгованості на суму 1030
грн. 87 коп.,  що утворилась станом на
1.04.2006 року,  та сплатити за цим
договором 400 грн. 00 коп. Оскільки його (ОСОБА_1. ) житловий будинок був
фактично підключений до централізованого водопостачання в кінці березня 2006
року а в квітні цього ж року на його ім'я відкрито особовий рахунок,  за умови відсутності заборгованості за
реально надані послуги водопостачання,
позивач і просив про задоволення позову.

В
судовому засіданні позивач в частині покладення на відповідача обов'язку
відновити водопостачання вимоги не підтримав,
оскільки воно на час розгляду справи фактично відновлено. В решті
позовні вимоги підтримав,  підтвердив
викладені в позовній заяві обставини.

Представник
відповідача проти позову заперечувала з тих підстав,  що згідно особового рахунку ОСОБА_2. по жилому
будинку АДРЕСА_1 станом на 1.04.2006 року рахується заборгованість в сумі 1030
грн. 87 коп. В свою чергу,  позивач,  придбавши в 1991 році жилий будинок,  про таке відповідача не повідомив,  договір з Підприємством не уклав,  оплату за послуги не проводив,  про що неодноразово попереджався
письмово,  тому дії Підприємства є
правомірними.

Заперечуючи
проти таких обставин,  ОСОБА_1.  суду пояснив,
що з часу придбання жилого будинку підстав для його звернення до
Підприємства не було,  оскільки,  як пояснили продавці,  будинок відключений від централізованого
водопостачання,  ніяких коштів за
користування водою вони не сплачували. Будь-яких письмових повідомлень про
наявність заборгованості,  крім
останнього,  він не отримував,  про наявність такої дізнався під час

особистого
звернення до відповідача в березні 2006 року після підключення будинку до
мережі.

Свідки
ОСОБА_3. та її син ОСОБА_4.  суду пояснили,  що раніше належний їм (а саме ОСОБА_3.) жилий
будинок АДРЕСА_1 раніше був підключений до централізованого
водопостачання,  але оскільки якість
послуг власника не задовольняла,  труба
до будинку від мережі була відключена,  а
вентиль опломбовано. З того часу будь-які розрахунки з правопопередником
відповідача припинені. Крім того,
ОСОБА_4.  суду пояснив,  що під час укладення з позивачем договору
купівлі-продажу жилого будинку він зобов'язався відновити на вимогу покупця
систему водопостачання у будь-який час.
Восени 2006 року до нього звернувся ОСОБА_1 з проханням виконати
відповідні роботи,  що ним за допомогою
знайомого і було зроблено.

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши
докази,  суд встановив наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1на
підставі договору купівлі-продажу,
укладеному 09.08.1991 року з ОСОБА_3.,  належить жилий будинок АДРЕСА_1.

На час
продажу жилий будинок був відключений від централізованого водопостачання і
протягом 1991-2005 року ОСОБА_1 користувався водою,  що привозив з території військово-спортивного
табору в п. Весняне Миколаївського району Миколаївської області. Це
підтверджується довідкою трудового союзу колишніх військовослужбовців від
03.07.2007 року і поясненнями самого позивача.

Централізоване
водопостачання в жилому будинку,
належному позивачеві було відновлено в березні 2006 року,  що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_4. ,
поясненнями позивача та частково датою укладення договору
реструктуризації - 30.03.2006 року - часу особистого звернення позивача до
Підприємства з питань укладення договору про надання послуг і відкриттям
особового рахунку на ОСОБА_1 - 1 квітня 2006 року.

Будь-яких
належних та допустимих доказів протилежного відповідачем суду не представлено.

З такого
суд робить висновок,  що договір про
надання послуг водопостачання між сторонами укладений 1 квітня 2006 року.

До цього часу
позивач такі послуги не отримував.

Таким
чином,  договір № 2475 від 30.03.2006
року реструктуризації заборгованості за послуги водопостачання укладений між
Підприємством та ОСОБА_1на підставі ч. 1
ст.  215,  216 ЦК
України має бути визнаний недійсним,
оскільки в даному випадку волевиявлення ОСОБА_1 в силу встановлених
судом обставин не було і не могло бути вільним та відповідати його внутрішній
волі. Як пояснив в судовому засіданні позивач він змушений був укласти такий
договір під загрозою відмови у підключенні водопостачання та укладенні
договору. Таке пояснення суд вважає вірогідним.
За наслідками визнання право чину недійсним з відповідача на користь
позивача слід стягнути сплачені на виконання договору 400 грн. 00 коп. Таким
чином,  в даній частині вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню.

З часу
укладення між сторонами договору про надання послуг і до дати відключення від
мережі водопостачання - 13.06.2006 року ОСОБА_1 щомісяця проводив оплату
наданих послуг. Оплату за договором реструктуризації не виконував з вказаних вище
підстав.

Таким
чином,  суд вважає,  що у Підприємства були відсутні законні
підстави для відключення позивача від мережі водопостачання у зв'язку з
несплатою за п.п. „д" п. 13.3 Правил користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в містах і селищах України,  Затверджених наказом Державного Комітету
України по житлово-комунальному господарству від 1 липня 1994 року № 65 (зі
змінами).

Водопостачання
позивачеві було відновлено 19.04.2007 року.

В силу
п. 5  ст.
10 Закону України „Про захист прав споживачів" (далі Закон) у разі
коли виконавець   прострочує   надання
послуг,    за   кожен
день   прострочення   споживачеві

сплачується пеня
у розмірі 3% вартості послуги. Таким чином,
з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за час прострочення
виконання зобов'язань з водопостачання в період з 13.06.2007 року по 19.04.2007
року в сумі 228 грн. 00 коп.

Невиконанням
зобов'язань за договором про надання послуг позивачеві заподіяно моральну
(немайнову) шкоду,  відшкодування якої
передбачено  ст.  22 Закону.

При
вирішенні питання про розмір компенсації суд враховує ступінь та характер
порушення способу життя позивача. З урахуванням цього суд вважає,  що для відшкодування заподіяної моральної
шкоди з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію в розмірі 100
грн. 00 коп.,  задовольнивши тим
самим,  в даній частині позовні вимоги
частково.

Керуючись  ст.
10,  60,  88,
212-215 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1-
задовольнити частково.

Визнати
недійсним договір № 2475 від 30.03.2006 року реструктуризації заборгованості за
послуги водопостачання та водовідведення,
укладений між міським комунальним підприємством Миколаївської міської
Ради „Миколаївводоканал" та ОСОБА_1- недійсним.

Стягнути
з міського комунального підприємства Миколаївської міської Ради
„Миколаївводоканал" на користь ОСОБА_1 400 (чотириста) грн. 00 коп.
сплачених за договором реструктуризації.

Стягнути
з міського комунального підприємства Миколаївської міської Ради
„Миколаївводоканал" на користь ОСОБА_1 228 грн. 00 коп. пені за
прострочення виконання зобов'язань,  та
100 (сто) грн. 00 коп. відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано до апеляційного суду
Миколаївської області через Центральний районний суд м.  Миколаєва протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду
Миколаївської області через Центральний районний суд м.  Миколаєва протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.