Справа № 22-ц-1276 2007 р.                         Головуючий
у 1-й інстанції - Жаворонок
-   12                                               Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем    України

27
листопада 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого
-   Рибалки В.Г.

суддів                   -   Хвостика С. Г.,  Семеній Л.І.

з участю
секретаря судового засідання - Рой
Я.М.

та
осіб,  які беруть участь у справі - ОСОБА_1,  представника позивачів ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3,
прокурора,  який брав участь у
справі,  ОСОБА_4,  представників відповідача ТОВ «Агрофірма
«Вікторія» ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянула
у відкритому   судовому   засіданні
в приміщенні   апеляційного суду
цивільну

справу
за апеляційною скаргою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю

«Агрофірма
«Вікторія»ОСОБА_5

на
рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 16 червня 2007 року

у справі
за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8 до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вікторія»,

ОСОБА_9 про визнання
договору купівлі  продажу недійсним;  за

позовом
прокурора Тростянецького району в інтересах ОСОБА_10,  ОСОБА_3,
ОСОБА_11,   ОСОБА_12 до

ліквідатора
Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вікторія» ОСОБА_9 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним,

встановила:

Позивачі
та прокурор звернулись з указаними позовами у січні 2007 року. Свої вимоги
мотивували тим,  що від імені
позивачів,  ОСОБА_13,  яка діяла на підставі довіреності,  25 квітня 2001 року уклала з відповідачем
договір купівлі-продажу майна,  що було у
спільній частковій власності позивачів. У зв'язку з тим,  що позивачі не уповноважували ОСОБА_13 діяти
від їх імені,  яка до того ж їх обманула
при зборі підписів,  сам договір
купівлі-продажу не є нотаріально посвідчений,
тому вони просили визнати його недійсним і поновити їх право на позовну
давність,  як пропущену з поважних
причин,  так як про існування такого
договору вони вперше дізнались тільки у кінці 2006 року.

Рішенням
Тростянецького районного суду Сумської області від 16 червня 2007 року
позивачам та прокурору поновлено строк на звернення до суду з вимогою про
захист цивільного права та інтересу. Визнано договір купівлі-продажу
майна,  що знаходиться у спільній
частковій власності,  укладений 25 квітня
2001 року між уповноваженою ОСОБА_13 та ТОВ «АФ «Вікторія»,  недійсним.
Стягнуто з ТОВ «АФ «Вікторія» на користь ОСОБА_1 16 грн. судових витрат.

Додатковим
рішенням цього ж суду від 10 вересня 2007 року зобов'язано ТОВ «Агрофірма
«Вікторія» повернути майно співвласникам майнових паїв колишнього КСП їм.
Леніна с. Жигайлівка,  Тростянецького
району Сумської області згідно з додатком №1 до договору купівлі-продажу
майна,  що знаходиться в спільній частковій
власності,  від 25 квітня 2001 року,  а також вирішено питання про достягнення
судових витрат.

В
апеляційній скарзі ліквідатор ТОВ «АФ «Вікторія» ОСОБА_5,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду обставинам справи,  просить рішення від 16 червня 2007 року
скасувати і ухвалити нове рішення,  яким
відмовити у задоволенні позовних вимог у

повному
обсязі. При цьому зазначає,  що
позивачі,  серед яких є особи,  права яких даним договором не порушені,  не довели поважності пропуску строку позовної
давності,  а також посилається на
неврахування судом обставин того,  що
довіреність,  як правочин,  на підставі якої був укладений спірний
договір купівлі-продажу майна,  який до
того ж,  як і довіреність також,  не потребував нотаріального посвідчення,  чи посвідчення посадовою особою виконкому
місцевої ради,  є чинною.

Перевіривши
судові рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції,  заслухавши суддю-доповідача,  доводи та заперечення сторін і їх представників,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає,  виходячи з наступного.

Як
встановлено судом першої інстанції,  у
2000 році в результаті реформування КСП ім. Леніна створено ТОВ «АФ «Вікторія».
Майно КСП ім. Леніна на загальних зборах було розпайовано між колишніми його
членами.

12
лютого 2001 року частина власників майнових паїв уклали договір про спільне
володіння,  користування і розпорядження
майном,  яке вони отримали у спільну
часткову власність як єдиний майновий комплекс (а.с. 77-89).

Перелік
майна,  яке буде передано
співвласникам,  як вказано у тому
договорі,  наведений в додатку №1 до
цього договору.

Також
згідно з договором про спільне володіння,
користування і розпорядження майном,
що знаходиться у спільній частковій власності,  співвласники делегували ОСОБА_13 повноваження
від їх імені укладати за довіреністю договори купівлі-продажу,  міни і підписувати їх.

Власникам
майнових паїв,  які відмовились підписати
вказаний договір,  був виділений окремий
майновий комплекс на суму 99069 грн. (а.с. 48, 41-43).

25
квітня 2001 року,  ОСОБА_13,  діючи на підставі підробленої
довіреності,  обставини стосовно чого
встановлені вироком у кримінальній справі від 8 травня 2007 року,  що набрав законної сили (а.с. 191-192), уклала
з ТОВ «АФ «Вікторія» договір купівлі-продажу майна,  що є спільною частковою власністю 556
осіб,  зазначених у довіреності (а.с.
90-101,  19-21).

Всього
було передано майна відповідачу на суму 836596 грн. згідно з переліком,  вказаним у додатку №1 до цього договору (а.с.
22, 23, 24-27).

Таким
чином,  враховуючи,  що договір купівлі-продажу майна,  що знаходилось у спільній частковій
власності,  був укладений від імені
позивачів ОСОБА_13,  тобто особою,  не уповноваженою на укладення цієї
угоди,  так як довіреність,  що надавала на це право,  фактично судом визнана підробленою,  і позивачі в наступному не схвалили цю угоду,  тому відповідно до  ст. 63 ЦК
УРСР 1963 року така угода не створила для позивачів витікаючих з неї прав та
обов'язків.

Отже,  обґрунтованим є висновок суду першої
інстанції про визнання цієї угоди недійсною в зв'язку з невідповідністю
законові,  так як  ст. 48 ЦК
УРСР 1963 року застосовується при порушенні встановленого порядку вчинення
громадянами й організаціями дій,
спрямованих на встановлення,
зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Оскільки
місцевий суд визнав недійсним договір купівлі-продажу майна ще й з інших
підстав,  а саме: у рішенні від 16 червня
2007 року він дійшов висновку про те,  що
вказана угода потребувала і нотаріального посвідчення,  а в додатковому рішенні від 10 вересня 2007
року,  окрім порушення форми
нотаріального посвідчення,  послався ще й
на укладення тієї угоди внаслідок обману,
тому такі вказівки в мотивувальних частинах судових рішень,  як зайві,
необхідно виключити,
враховуючи,  що хоча додаткове
рішення і не оскаржувалось,  однак воно
тісно пов'язане з основним рішенням і разом вони містять в собі висновки про
права й обов'язки осіб,  які брали участь
у справі.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги про
незаконність судового рішення є безпідставними.

Посилання
в ній також на те,  що позивачі ОСОБА_10,  ОСОБА_11  та
ОСОБА_3 є неналежною стороною,  що їх
права та інтереси ніяким чином не порушені з боку відповідача,  спростовуються матеріалами справи.

Зокрема,  хоча вони і не підписували                    договір       про
спільне       володіння,

користування
і розпорядження майновими паями (а.с. 48),
але частина виділеного їм майнового паю також за договором
купівлі-продажу від 25 квітня 2001 року відійшла до відповідача: коровник №1 залишковою
вартістю 85290 грн. (а.с. 24,  43),  тобто,
їх права та інтереси також порушені.

Доводи
апеляційної скарги про безпідставність поновлення позивачам і прокурору права
на позовну давність не заслуговують на увагу,
оскільки суд першої інстанції на підставі досліджених доказів і
з'ясованих обставин,  з наведенням
переконливих мотивів дійшов вірного висновку про поновлення строку на захист
порушеного права,  а відповідачем такий
висновок суду не спростований.

Інші
доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду і не містять
посилань на такі порушення норм матеріального і процесуального права,  що б могло стати підставою для зміни чи
скасування рішення,  тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити,  а
рішення,  як законне й обґрунтоване,  - залишити без зміни.

Однак,  як вбачається з матеріалів,  доданих до апеляційної скарги,  апелянтом сплачено 42 грн. 50 коп. судового
збору та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи,  в той час,  як до сплати належало відповідно 850 грн.
судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи,  тому ці судові витрати необхідно
достягнути з відповідача.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.1,  308,
314 ч.1 п.1,  315 ЦПК
України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Вікторія»ОСОБА_5 відхилити.

Рішення
Тростянецького районного суду Сумської області від 16 червня 2007 року в даній
справі залишити без зміни.

Виключити
з мотивувальної частини додаткового рішення Тростянецького районного суду
Сумської області від 10 вересня 2007 року посилання суду на ті обставини,  що договір купівлі-продажу майна від 25
квітня 2001 року укладено внаслідок обману та що він потребував нотаріального
посвідчення,  а з мотивувальної частини
рішення цього ж суду від 16 червня 2007 року виключити посилання суду на ті
обставини,  що вказаний договір
потребував нотаріального посвідчення,  як
зайві.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вікторія» на користь
держави 807 грн. 50 коп. судового збору та 22 грн. 50 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвала
набирає законної сили негайно,  однак
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня її проголошення .