Справа №2-1281/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
жовтня 2001 року м. Полтава

Ленінський
районний суд міста Полтави у складі:

·
головуючого - Жилки О.М. ,

·       при
секретарі - Комендантовій І.Г.,  за
участю позивача ОСОБА_1.,  відповідача
ОСОБА_2.,  у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду,  розглянувши
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення грошової компенсації
половини вартості легкового автомобіля,
та за зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення половини
вартості квартири,  -

ВСТАНОВИВ:

7 серпня 2007 року ОСОБА_1. звернулась з позовом до суду з вимогою

стягнути з відповідача ОСОБА_2 половину вартості легкового автомобіля марки
БМВ-

318,  посилаючись на те,  що останній є спільною сумісною власністю
подружжя.

В своїй заяві та в судовому засідані ОСОБА_1. вказала,  що з 1991 року по

травень 2001 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому
шлюбі,  а фактичні

шлюбні відносини були припинені між ними 2000 році. В період їх шлюбу з
відповідачем,

зазначила позивачка,  у 1999 році її
чоловіком ОСОБА_2.3а їх спільні сімейні

кошти був придбаний за 30000 грн. автомобіль марки БМВ-318,  яким відповідач

одноособово розпорядився,  а
саме,  відчужив його,  та не повернув їй частину його

вартості. Посилаючись на те,  що
зазначений автомобіль був спільною сумісною власністю

подружжя,  позивачка просила суд
стягнути з ОСОБА_2. половину вартості

автомобіля,  а саме,  15000 грн.

31
серпня 2007 року відповідач ОСОБА_2.3вернувся до суду із зустрічною позовною
заявою до ОСОБА_1. з вимогою стягнути з останньої на його користь половини
вартості квартири АДРЕСА_1,  посилаючись
на те,  що зазначене житлове приміщення є
спільною сумісною власністю подружжя.

В своїй
заяві та в судовому засідані ОСОБА_2. вказав,
що з 1991 року по травень 2001 року він перебував з відповідачкою в
зареєстрованому шлюбі,  а фактичні шлюбні
відносини були припинені між ними 2000 році. В період їх шлюбу з ОСОБА_1.,  зазначила позивач,  у 1996 році ними за їх спільні сімейні кошти
була придбана та зареєстрована на дружину квартира АДРЕСА_1. Посилаючись на
те,  що у 2005 році йому стало
відомо,  що ОСОБА_1. продала зазначену
квартиру без його згоди за 70000 грн.,  а
остання є спільною сумісною власністю подружжя,
позивач за зустрічним позовом просив суд стягнути з ОСОБА_1. половину
вартості вказаної вище квартири,
саме,  35000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1. свій позов
підтримала повністю,  проти зустрічного
позову заперечувала,  що відповідно до
рішення апеляційного суду,  зазначена
вище квартира була визнана її приватною власністю.

ОСОБА_2.
в судовому засіданні свої позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав
повністю,  проти позовних вимог ОСОБА_1
заперечував,  посилаючись на те,  що дійсно у 1999 році,  під час шлюбу з останньою,  за їх спільні кошти був придбаний легковий
автомобіль БМВ-318,  разом з тим,  пояснив ОСОБА_2.,  зазначеним автомобілем він розпоряджався за
довіренністю гр. ОСОБА_3. Крім того,
зазначив ОСОБА_2.,  позивачка
ОСОБА_1. пропустила встановлений законом строк позовної давності,  а тому,
просив суд,  відмовити останній в
задоволені її позову.

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи та надані сторонами докази,
оцінивши їх в сукупності,  суд
вважає,  що позовні вимоги ОСОБА_1 є
законними та обгрунтованими,  а позовні вимоги
ОСОБА_2. пред'явлені до останньої безпідставно.

Судом
встановлено,  що з 1991 року по травень
2001 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі,  а фактичні шлюбні відносини припинили між у
2000 році. В період їх шлюбу у 1999 році ОСОБА_2.3а спільні сімейні кошти,  останнім був придбаний за 30000 грн.
автомобіль марки БМВ-318І,  1993 року
випуску,  д/н НОМЕР_1,  яким відповідач одноособово
розпорядився,  а саме,  відчужив його.

Як
вбачається із оголошеної в судовому засіданні копії протесту прокурора
вбачається,  що ОСОБА_2.3вертався до
Центрального районного суду м.  Одеси з
позовом про визнання угоди такою,  що
відбулась та визнання права власності на вказаний вище автомобіль,  де зазначав,
що автомобіль марки БМВ-318і,
1993 року випуску,  д/н НОМЕР_1
він придбав у громадянки ОСОБА_3. за 30000 грн.

Із
оголошеної в судовому довіреності від 16.06.1999 року вбачається,  що гр. ОСОБА_3. уповноважила ОСОБА_2.
розпоряджатися зазначеним вище автомобілем,
а саме,  зняти з обліку в органах
ДАІ,  продати,  подарувати,
користуватися,  проходити
техогляд,  здавати в оренду,  страхувати керувати з правом виїзду за
кордон,  а ОСОБА_2. крім того,  має право передати його іншим особам на свій
розсуд з правом подальшого передоручення.

Відповідно
до  ст.
60 Сімейного кодексу (далі СК) України,
майно,  набуте подружжям за час
шлюбу,  належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності незалежно від того,  що один з них не мав з поважної причини
(навчання,  ведення домашнього
господарства,  догляд за дітьми,  хвороба тощо) самостійного заробітку
(доходу). Вважається,  що кожна річ,  набута за час шлюбу,  крім речей індивідуального користування,  є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя.

Статтею
61 СК України передбачено,  що об'єктами
права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі,  за винятком тих,  які виключені з цивільного обороту. Об'єктом
права спільної сумісної власності є заробітна плата,  пенсія,
стипендія,  інші доходи,  одержані одним із подружжя і внесені до
сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну)
установу.

Відповідно
до  ст.
74 СК України,  якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю,  але не
перебувають в зареєстрованому шлюбі між собою,
майно,  набуте ними за час
спільного проживання,  належить їм на
праві спільної сумісної власності,  якщо
інше не встановлено письмовим договором між ними.

Статтею
69 зазначеного кодексу передбачено право подружжя на поділ майна,  що об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

За таких
обставин,  суд приходить до
висновку,  що автомобіль марки
БМВ-318І,  1993 року випуску,  д/н НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю
подружжя.

Разом з тим,  відповідно до ч. 2  ст.  72
СК України,  до вимоги про поділ
майна,  заявленої після розірвання шлюбу,  застосовується позовна давність у три роки.

У
відповідності до  ст.  267 ЦК
України,  сплив позовної
давності,  про застосування якої заявлено
стороною у спорі,  є підставою для
відмови у позові.

Враховуючи,  що відповідач ОСОБА_2.3аявив про застосування
позовної давності,  суд вважає,  що ОСОБА_1. необхідно відмовити в позові,  по-скільки остання не навела суду жодних
обставин,  які могли б перешкодити їй
звернутись вчасно до суду за захистом своїх прав.

Крім
того,  суд вважає,  що зустрічний позов ОСОБА_2. також не
підлягає до задоволення.

Судом
встановлено,  що у липні 1996 року,  ОСОБА_2. та ОСОБА_1. за спільні кошти було
придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
право власності на яку було зареєстровано на останню. Вказану квартиру
10 квітня 2002 року було подаровано ОСОБА_1. на підставі нотаріально
посвідченого договору матері ОСОБА_2. - ОСОБА_4.

Рішенням
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 7
вересня 2004 року,  яке Ухвалою колегії
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5.10.2005
року залишено без змін,  визнано право
власності на кв. АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Частиною
3  ст.
61 ЦПК України передбачено,  що
обставини,  встановлені судовим рішенням
у цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили не доказуються при розгляді інших справ,  у яких беруть участь ті самі особи або
особа,  щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно
до  ст.
223 ЦПК України,  після набрання
рішенням законної сили сторонни
та треті особи,  а також їх
правонаступники не можуть оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і
правовідносини.

За таких
обставин,  суд приходить до висновку,  що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2. до
ОСОБА_1. є безпідставними.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  60,  61,
69,  72,  74 СК України,   ст.
267 ЦК України,   ст.
ст.  10,  11, 60,
61,  88,  212 - 215,
218,  223 ЦПК України,  суд,

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1до ОСОБА_2-відмовити в зв'язку з пропуском строків позовної давності.

В
зустрічному позові ОСОБА_2до ОСОБА_1- відмовити за безпідставністю.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області,  через суд першої
інстанції,  шляхом подачі на протязі 10
днів з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження та подачі
апеляційної скарги в 20-ти денний строк після подачі заяви про апеляційне
оскарження.