АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-4902/07                                       Головуючий
44                                                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

22 жовтня 2007
року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
судді: Болтунової Л.М.  суддів: Кузнецова В.О.,  Костюченко Н.Є. при секретарі: Журавель Ю.О.

розглянувши у
відкритому судвому засідання в м.
Дніпропетровську  справу по апеля­ційним
скаргам ОСОБА_1  на рішення Царичанського
районного суду Дніп-. ропетровської області від 30 січня 2007 року,  додаткове рішення від 03 квітня 2007 року та
ухвалу цього ж суду від 12 квітня 2007 року про роз'яснення рішення за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна , -

встановила:

Рішенням
Царичанського районного суду Дніпропетровської області від ЗО січня 2007 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  задоволений
частково. Об'єктами спільної власності по­дружжя визнане майно,  а саме: 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1 ; однокімнатна
квартира АДРЕСА_2;
автомобіль ВАЗ-2106,  2004 року
випуску,  держномер НОМЕР_1; приміщення
гаражу на 2 автомобіля з прибудовами і господарськими споруда­ми; агрегат
мукомольний Р6АВМ7; агрегат мукомольний НО6280; піч хлібопекарна; холодильник
„Дніпро-2",  вимірювач НДК-М,  вологомір ИВ-3,  лабораторне обладнання; чотири баркаса,  два з яких знаходяться по АДРЕСА_1,  а два -в с Радянське Кобеляцького району Полтавської області.
Встановлена рівність часток та визна­но право власності за ОСОБА_1 по 1/2
частині: на однокімнатну квартиру за вищевказаною адре­сою,  автомобіля,
приміщення гаражу з прибудовами і господарськими спорудами,  на мукомольні аг­регати та чотири
баркаси,  а також на 1/4 частину
зазначеного домоволодіння. У виділенні позивачці на праві індивідуальної
власності домоволодіння АДРЕСА_1 та
свинарника незакінченого будівництвом в с
Могилів,  вул.  Горького
б/н Царичанського району Дніпропетровської області та чотирьох баркасів
відмовлено. В іншій частині позову теж від­мовлено. З позивачки на користь
держави стягнуто 470, 08
грн.,  а з відповідача витрати на
реєстрацію обтяжень рухомого майна 34
грн. та 30 грн. на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. (а.с. 111)

Додатковим
рішенням цього ж суду від 03
квітня 2007 року за
ОСОБА_2. визнано право власності на 3/4 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину
однокімнатної квартири АДРЕСА_2,  1/2 частину автомобіля ВАЗ-2106 держномер НОМЕР_1,  14
частину приміщення гара­жу з прибудовами і господарськими спорудами; а
також агрегат мукомельний Р6АВМ7; агрегат му­комольний НО6280; піч
хлібопекарна; холодильник „Дніпро-2",
вимірювач НДК-М,  вологомір
ИВ-3,  лабораторне обладнання,  1/2 частину баркасів ( 2 шт.),  присудивши йому 4
баркаси для професійного заняття виловом риби. З відповідача стягнутий
судовий збір на користь держави в сумі 721,
08 грн. ( а.с.  132)

Крім
того,  ухвалою зазначеного суду від 12 квітня 2007 року було дано
роз'яснення рішення суду від 30.01.2007
року.

2

В
апеляційних скаргах позивачка ставить питання про скасування основного рішення
суду від 30.01.2007 року,  а також додаткового рішення від 03.04.2007 року та ухвали
суду від 12.04.2007 року,  оскільки судом були порушені норми
матеріального та процесуального права.

Розглянувши
матеріали справи,  законність та
обґрунтованість рішення від 30
січня 2007 ро­ку,  додаткового рішення від 03 квітня 2007 року та ухвали
суду від 12 квітня 2007 року про
роз'яснення в межах доводів скарг та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вва­жає,  що скарги
підлягають задоволенню частково.

Відповідно
до  ст.
213 ЦПК України 2003 року рішення повинно були обґрунтованим і ухва­леним
на основі повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на підставу сво­їх вимог і
заперечень,  підтверджених тими
доказами,  які були досліджені в судовому
засіданні.

Ухвалені судом
першої інстанції рішення не відповідають вказаним вимогам закону. 18 серпня 2006 року позивачка
звернулася до суду з позовною заявою,
яка була нею доповнена 9
лис­топада 2006 року,  і просила про розподіл майна та виділ його в
натурі. ( а.с. 5,  59)

Між
тим,  згідно до рішення від 30 січня 2007
року районним судом було вирішено питання про визнання права власності на майно
та встановлена рівність часток стосовно об'єктів спільної су­місної власності
сторін що стосується позивачки.

Як
вбачається з додаткового рішення від 03
квітня 2007 року
судом визнано право власності за відповідачем на частки майна,  а також на його користь було присуджено 4 баркаси для
професій­ного заняття виловом риби. (
а.с.  131)

Відповідно
до  ст. 220 ЦПК України суд може ухвалили
додаткове рішення,  якщо: стосовно
якої-небудь позовної вимоги,  з приводу
якої сторони подавали докази і давали пояснення ,  не було
ухвалено рішення.

Зазначені
вимоги закону судом були виконані не в повному обсязі,  оскільки присудивши від­повідачу майно в
натурі,  в саме 4 баркаси,  суд не звернув уваги на те,  що сам ОСОБА_2. не зве­ртався до суду з
позовом,  а згідно до основного рішення
від 30.01.2007 року у
виділенні ОСОБА_1
на праві індивідуальної власності домоволодіння та 4-х баркасів було
відмовлено і відмовлено в іншій частині позову теж. ( а.с. 111)

Колегія
суддів не може погодитися з такими висновками,
оскільки в рішенні не містяться встановлені обставини,  які мають значення для справи,  їх юридична оцінка,  а також відсутня оцінка всіх доказів,  з яких суд виходив. Визнаючи одні і
відхиляючи інші докази,  суд має це
обґрунтувати,  що не було зроблено,  а тому фактично позовні вимоги про поділ
майна в натурі судом не були роз­глянуті,
на чому наполягали сторони в суді апеляційної інстанції.

Згідно
до  ст.
71 СК України при розгляді позовних вимог про розподіл майна в
натурі,  суд повинен обрати спосіб поділу
майна,  з урахуванням його вартості та
частки кожного з подружжя у спільному майні,
присудження майна в натурі одному з подружжя з покладенням на нього
обов'язку компенсувати другому його частку грішми і т.д.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає,  що рішення суду від 30 січня 2007 року
підлягає скасуванню на підставі п.5 ч.1
ст.  311 ЦПК України,  в зв'язку з чим скасовується і додаткове
рішен­ня від 03 квітня 2007 року та ухвала від 12 квітня 2007 року про
роз'яснення основного рішення суду,  а
апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись  ст.
ст.  304,
307,  311,  314 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2007 року,  додаткове рішення від 03 квітня 2007 року та ухвалу
цього ж суду від 12 квітня 2007 року скасувати і
справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.