Справа № 2-319
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

27 липня 2007 року                              сел. Ювілейне

Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

при секретарі - Лапа О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до товариства
з обмеженою відповідальністю “Міжнародна будівельна компанія “Україна-Канада”,
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю “МСК-Сервіс”, про визнання
права власності та виділення частки,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності №
135776 від 25 жовтня 2005 року він є власником квартири АДРЕСА_1, а згідно
свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 травня 2005 року,
виданого на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної
адміністрації №349-р від 05 травня 2005 року, будинок АДРЕСА_1 (в даному будинку
знаходиться 72 квартири) є власністю товариства з обмеженою відповідальністю
“МБК “Україна-Канада”.

Крім цього відповідно до рекламних листів, які були надані йому та іншим
мешканцям цього будинку, було відомо, що при будинкова територія включає: спортивний
майданчик, дитячий майданчик, криту безкоштовну автостоянку, але після
заселення до будинку йому та іншим мешканцям вказаного будинку був наданий
договір, згідно якого він почав сплачувати за автостоянку.

Також позивач зазначив, що відповідач, почавши нове будівництво, порушив
огорожу, у зв'язку з чим була зменшена прибудинкова територія.

У зв'язку з чим вважає, що його права як власника порушені, а тому на
підставі ст. 179 ЖК України, ст.386 ЦК України, п.п.2.1, 4.4 Положення про
порядок встановлення та закріплення меж при будинкових територій існуючого
житлового фонду та надання у спільне користування або спільну сумісну власність
земельних ділянок для спорудження будинків, затвердженого наказом Держкомзему
України, Держкоммістобудування України, Держжитлокомунгоспу України та Фонду
державного майна України №31/30/53/396 від 05 квітня 1996 року просить визнати
за ним право часткової власності на 1/72 частку допоміжних приміщень і при
будинкової території, заборонити ТОВ “МБК Україна-Канада” всякі дії, щодо зміни
огорожі та меж при будинкової території, дитячої площадки, критої автостоянки,
сміттєзбірника, охоронної будки; припинити право власності та свідоцтво про
право власності від 05 травня 2005 року, зареєстрованого Дніпропетровським
районним комунальним підприємством “Бюро технічної інвентаризації”,
реєстраційний №32964461, зареєстроване розпорядженням голови Дніпропетровської
районної держаної адміністрації від 05 травня 2005 року №349-р, видане
товариству з обмеженою відповідальністю “МБК “Україна-Канада” - в 1/72 частині
загального домоволодіння.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_2.
підтримали позовну заяву та просили її вимоги задовольнити.

Представник відповідача ТОВ “МБК “Україна-Канада” заперечуючи проти позовної
заяви зазначив, що правові підстави для задоволення позовної заяви відсутні,
оскільки законом не передбачено права визнання та виділення частки в
неподільному майні, яке знаходиться у спільній сумісній власності мешканців
будинку АДРЕСА_1 та просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник третьої особи - ТОВ “МСК-Сервіс” також вважає позов не
обґрунтованим та просила відмовити в його задоволенні, підтримавши пояснення
відповідача.

Суд вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, представника третьої
особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що на підставі договору про дольову участь у
житловому будівництві №24-ДУ від 04 лютого 2005 року, укладеного між ОСОБА_1.
та товариством з обмеженою відповідальністю “Міжнародна будівельна кампанія
“Україна-Канада”, ОСОБА_1. була придбана квартира АДРЕСА_1, а згідно свідоцтва
про право власності на нерухоме майно від 25 жовтня 2005 року, виданого на
підставі рішення виконавчого комітету Ювілейної селищної ради №187 від 20 липня
2005 року, зареєстрованого в Дніпропетровському районному комунальному
підприємстві “Бюро технічної інвентаризації” 25 жовтня 2005 року за №12527555,
зазначена квартира була передана ОСОБА_1. у приватну власність.

На підставі цього позивач в судовому засіданні зазначав, що оскільки він є
власником квартири АДРЕСА_1, то він має право на частку у спільному майні 72
квартирного будинку в розмірі 1/72 частини, яку й просив визнати за ним.

Проте, відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або
більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно
може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної
власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом
не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Крім цього згідно із ст.382 ЦК України, власникам квартири у дво- або
багатоповерховому житловому будинку належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку,
механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині
квартири, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а
також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку, а ст.
1 Закону України “Про об¢єднання співвласників багатоквартирного будинку”,
визначено, що

- допоміжні приміщення багатоквартирного будинку є приміщення, призначені
для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітини, вестибулі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери,
горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші
технічні приміщення);

- конструктивні елементи багатоквартирного будинку - частини споруди, які
забезпечують її цілісність та необхідні технічні умови функціонування
(фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші, конструкції
даху, покрівля, в'їзна група тощо);

- технічне обладнання багатоквартирного будинку - інженерні комунікації та
технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов та
безпечної експлуатації квартир (загальні будинкові мережі тепло-, водо-, газо-,
електропостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної
безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів,
центральних розподільних щитів електропостачання, елеваторних вузлів, а також
елементи благоустрою території)

- неподільне майно - є неподільна частина житлового комплексу, яка складається
з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного
обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку, а
згідно із ст.19 цього Закону спільне майно співвласників багатоквартирного
будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно
перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного
будинку. Неподільне
майно не підлягає відчуженню.

У зв'язку з чим вимоги позивача про визнання права 1/72 частки допоміжних
приміщень в будинку АДРЕСА_1 не ґрунтуються на законі, оскільки все майно, що є
у власності мешканців будинку належить їм на праві спільної сумісної власності.

Крім цього посилання позивача на п.п.2.1, 4.4 Положення про порядок
встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового
фонду та надання у спільне користування або спільну сумісну власність земельних
ділянок для спорудження будинків, затвердженого наказом Держкомзему України,
Держкоммістобудування України, Держжитлокомунгоспу України та Фонду державного
майна України №31/30/53/396 від 05 квітня 1996 року, відповідно до якого він
просить визнати за ним 1/72 частку при будинкової території, є
необґрунтованими, оскільки зазначений наказ скасований наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах, Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства України, Фонду державного майна України
№383/13/3161 від 13 грудня 2005 року.

Крім цього відповідно до договору суборенди землі укладеного між ТОВ “МБК
“Україна-Канада” та ТОВ “МСК-Сервіс” земельна ділянка, площею 0,4130 га за
адресою АДРЕСА_1, передана  для
обслуговування 159 квартирного житлового будинку, до якого входить спірний
будинок,  відповідно до дозволу Ювілейної
селищної ради Дніпропетровського району в суборенду ТОВ “МСК-Сервіс” для
обслуговування саме цього будинку, а власником зазначеної земельної ділянки є
Ювілейна селищна Рада, якій на підставі ст. 83 ЗК України зазначена земельна
ділянка належить на праві комунальної власності і у приватну власність вона не
може бути передана.

Також на підставі вищевикладеного вимоги позивача щодо заборони ТОВ “МБК
“Україна-Канада” вчинювати всякі дії щодо зміни огорожі та меж прибудинкової
території, дитячої площадки, критої автостоянки, сміттєзбірника, охоронної
будки та припинити право власності та свідоцтво про право власності від 05
травня 2005 року, зареєстрованого Дніпропетровським районним комунальним
підприємством “Бюро технічної інвентаризації”, реєстраційний №32964461,
зареєстроване розпорядженням голови Дніпропетровської районної держаної
адміністрації від 05 травня 2005 року №349-р, видане товариству з обмеженою
відповідальністю “МБК Україна-Канада” - в 1/72 частині загального домоволодіння
не ґрунтуються на законі і є необґрунтованими.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, проте позивач інших доказів
на підтвердження своїх вимог не надав, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні
вимоги не можуть бути задоволенні, у зв'язку з чим у задоволенні позову
належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-214 ЦПК України, 355-356 382 ЦК
України, 1, 19 ЗУ “Про об¢єднання співвласників багатоквартирного будинку”, 83 ЗК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1до товариства з обмеженою відповідальністю
“Міжнародна будівельна компанія Україна-Канада”, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю “МСК-Сервіс”, про визнання права власності та
виділення частки, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський
районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги.

Суддя                                           Макаров
М.О.