Справа №2-1095/2007
РІШЕННЯ

Іменем України

12 вересня 2007 року                                                                                           м.  Чернігів

Деснянський районний суд
міста Чернігова у складі: головуючого - судді Коверзнева В.О.,  при секретарі - Бабич В.Д.,  з участю
позивачки,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення на роботі та відшкодування
моральної шкоди,

встановив:

22.12.2006 року позивачка звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і уточнивши 19.03.2007 року заявлені вимоги просила: скасувати
наказ від 14.11.2006 року № НОМЕР_1 про оголошення суворої догани та наказ від
21.11.2006 року № НОМЕР_2 про звільнення з роботи; поновити її на посаді
методиста Чернігівської філії ОСОБА_2; стягнути з відповідачів по 50000 грн у
відшкодування завданої моральної шкоди.

У судовому засіданні позивачка подала заяву про залишення
без розгляду позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 50000 грн у відшкодування
завданої моральної шкоди,  решту вимог
підтримала і наполягала на задоволенні.

Ухвалою суду від 12.09.2007 року заяву задоволено а
позовну вимогу до ОСОБА_3 про стягнення на користь позивачки 50000 грн у
відшкодування завданої моральної шкоди залишено без розгляду.

Представник відповідача не з'явився,  при цьому надіслав заяву про розгляд справи
за його відсутності. Також повідомив про невизнання позову,  пославшись на його необґрунтованість.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд
дійшов висновку,  що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

З 06.04.2005 року позивачка працювала методистом
Чернігівської філії ОСОБА_2. Наказом відповідача від 14.11.2006 року № НОМЕР_1
позивачці оголошено сувору догану,  а
наказом від 21.11.2006 року № НОМЕР_2 її звільнено з посади за систематичне невиконання
трудових обов'язків,  згідно п.3  ст.  40
КЗпП України. Наказом від 11.09.2007 року № 136-о в наказі

від 21.11.2006 року № НОМЕР_2 змінено підставу звільнення на п.4 ч.1  ст.  36
КЗпП України.

Відповідно до
ст.  147 КЗпП України за порушення
трудової дисципліни до працівників може бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення:

1)
догана;

2)
звільнення.

Таким чином накладення на працівника дисциплінарного
стягнення у вигляді суворої догани законом не передбачено.

За таких обставин,
наказ від 14.11.2006 року № НОМЕР_1 в частині оголошення позивачці
суворої догани,  є незаконним і підлягає
скасуванню.

Звільнення з підстав передбачених п.3  ст.  40
КЗпП України допускається лише в разі систематичного невиконання працівником
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудових договором або правилами внутрішнього
трудового розпорядку,  якщо до працівника
раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

У зв'язку із скасуванням судом наказу про накладення на
позивачку дисциплінарного стягнення і ненаданням доказів систематичного
невиконання трудових обов'язків,
відсутні законні підстави для її звільнення відповідно до п.3  ст.  40
КЗпП України.

Розірвання трудового договору з підстав визначених у п.4
ч.1  ст.
36 КЗпП України можливо як з ініціативи працівника (статі 38,  39),
так й з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статі
40,  41),
або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво
трудовим колективом органу (стаття 45). А тому,
в цьому разі необхідно вказувати підставу звільнення,  чого не зроблено.

Виходячи з наведеного наказ від 21.11.2006 року № НОМЕР_2
є також незаконним і підлягає скасуванню.

Крім того,
оскаржувані накази підписані Президентом ОСОБА_2 ОСОБА_3 в період
заборони їй підписувати будь-які накази,
застосованої ухвалою Ленінського районного суду міста Луганська від
25.09.2006 року.

Зазначена обставина є додатковою і безумовною підставою
для визнання незаконними і скасування цих наказів.

Згідно  ст.  237-1 КЗпП України відшкодування власником
або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у
разі,  якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,  втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

По справі встановлено,
що незаконне притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності
завдало їй моральних страждань і змусило докладати додаткові зусилля для
організації свого життя,  чим в
сукупності завдано моральної шкоди.

Вирішуючи питання розміру грошового відшкодування
завданої моральної шкоди суд враховує характер правопорушення,  глибину і тривалість завданих страждань,  при цьому виходячи із засад розумності та

виваженості   вважає   достатньою
сатисфакцією    стягнення   на
користь позивачки 2000 грн.

Керуючись статтями 10,
79,  81,  88,
208,  209,  212-215,
294,  367 ЦПК України,  суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати незаконними і скасувати накази ОСОБА_2 від
14.11.2006 року № НОМЕР_1,  в частині
оголошення суворої догани ОСОБА_1 та від 21.11.2006 року № НОМЕР_2 в цілому.

.Поновити
ОСОБА_1    на    посаді
методиста Чернігівської філії ОСОБА_2 з 22.11.2006 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн у
відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь місцевого бюджету міста
Чернігова судовий збір в розмірі 17 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету міста
Чернігова витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі 7 грн 50 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді
методиста Чернігівської філії Університета сучасних знань підлягає негайному
виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду
Чернігівської області. Заява про апеляційне оскарження рішення подається протягом
10 днів з дня його проголошення,  а
апеляційна скарга - протягом 20 днів після подання заяви. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження
рішення,  якщо подається в строк,  встановлений для подання заяви.