Справа № 52-6852007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

2 жовтня  2007 p. Вишгородський районний
суд Київської області в складі:

головуючого - судді Божок С.  К.

при секретарі - Грищенко К.Г., Мартинко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Вишгороді Київської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  , треті
особи : Глібівська сільська рада Вишгородського району, Вишгородська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_3про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на
1/2 частину житлового будинку та господарських споруд

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку
та господарських споруд , мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син ОСОБА_4  , після смерті якого відкрилася
спадщина за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1. Ще до смерті сина вона проживала у вищезазначеному будинку разом з сином
та його дружиною, обробляла присадибну земельну ділянку, а після смерті сина,
за спільною домовленістю з відповідачем, продала свій дачний будинок в АДРЕСА_1та переїхали у спадковий будинок для спільного проживання з відповідачем,
даний будинок мав бути спільною власністю. На оформлення документів на права
власності на будинок надала відповідачу свої кошти, отримані від продажу
дачного будинку. Після смерті сина проживала у спадковому будинку понад три
роки, обробляла присадибну земельну ділянку, проводила поточний ремонт в
будинку, тобто фактично прийняла спадщину. За станом здоров»я у 2005 р. лягла
до лікарні у м.   Києві. Коли виписалася
з лікарні та повернулася в с.   Глібівка, то виявила, що відповідач встановила новий замок на вхідних
дверях в спірний житловий будинок та відмовилася впускати в будинок для
проживання. Неодноразово просила відповідача дотримуватися домовленості щодо
спільного проживання в будинку, що належав покійному сину.

В судовому засіданні позивачка доводи позовної заяви підтримала та додала, що
вона прийняла спадщину після смерті сина шляхом фактичного вступу в управління
та володіння спадковим будинком - проживала в спадковому будинку як на момент
відкриття спадщини так і після смерті сина , користувалася предметами
домашнього вжитку, які належали померлому сину, обробляла земельну ділянку. За
спільною домовленістю з відповідачем про те, що даний будинок буде їх спільною
власністю, де вони будуть разом проживати , вона вмовила ОСОБА_3, яка є її
онукою та спадкоємницею першої черги, не оформляти спадщину після смерті
ОСОБА_4   , оскільки спадщину оформить
вона та відповідачка та будуть спільно проживати. ОСОБА_3 погодилася і тоді
вона передала особисті кошти відповідачу для оформлення спадщини після смерті
сина на них обох : її та відповідачки. Проте, що спадщину оформила на себе
тільки відповідач їй стало відомо у 2005 р. після того, як відповідач
встановила новий замок на вхідних дверях будинку та відмовилася впускати неї в
даний будинок. Просила задовільнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 доводи позивача підтримав
та просив їх задовільнити , стверджуючи, що позивач прийняла спадщину після
смерті сина шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим
майном.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала та показала, що
позивач не прийняла спадщину після смерті сина, оскільки своєчасно не
звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, заперечувала проти
домовленості з позивачем щодо спільного проживання у спадковому будинку після
смерті ОСОБА_4   та оформлення спадщини на них
двох, заперечувала , що позивач після смерті ОСОБА_4   проживала в спадковому будинку,
обробляла земельну ділянку, доглядала господарство, що позивач надавала гроші
для оформлення спадщини на них двох. Спадщину прийняла одноособово. При
написанні заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини нею свідомо не
були зазначені інші спадкоємці, незважаючи на те, що вона знала, що після
смерті ОСОБА_4   є інші спадкоємці першої черги :
мати - позивач та дочка від першого шлюбу - ОСОБА_3    У задоволенні позивних вимог просила
відмовити.

В судовому засідання представник відповідача проти позову заперечував та
просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання третя особа - Глібівська сільська рада не з»явилася, про
день , час слухання справи повідомлена у встановленому порядку, надала суду
листа щодо розгляду справи за відсутності
її представника.

В судовому засіданні представник третьої особи - Вишгородської державної
нотаріальної контори - Єременко Т.М.
показала, що за сплином
часу видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом
ОСОБА_2   вона не пам»ятає обставин
видачі даного свідоцтва, Про те зазначила, що якщо особа, яка звертається з
заявою про прийняття спадщини не вкаже в заяві, що є інші спадкоємця , та якщо
більше ніхто не звернувся з заявою про прийняття спадщини, то свідоцтво
видається на ім.  »я особи, яка
звернулася. Нотаріус не розшуковує спадкоємців, якщо про них не було зазначено
в заяві спадкоємця, який звернувся до нотаріальної контори. В іншому випадку,
коли в заяві про прийняття спадщини зазначено про те, що є інші спадкоємці, то
нотаріус листом повідомляє цих осіб про те, що відкрилася спадщина, пропонує
з»явитися до нотаріальної контори. У тому випадку, якщо більше   ніхто не звернувся, то   свідоцтво видається на частину спадково
майна , а інша частина - залишається

відкритою. У заяві про прийняття
спадщини  після смерті ОСОБА_4   спадкоємець на вказав, що є інші
спадкоємця і тому Свідоцтво було видано тільки на ім. »я особи, яка звернулася
до нотаріальної контори.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що вона є спадкоємницею першої черги за
законом після смерті батька ОСОБА_4  Своїх спадкових прав не оформляла, оскільки
бабуся, яка є позивачем, вмовила її не оформляти спадщину, а спадщину оформить
спільно вона та відповідач, будинок буде їхньою спільною власністю де вони
будуть спільно проживати. Вона погодилася, але офіційно не відмовлялася від
своєї частки спадщини після смерті батька на користь бабусі, позивача.
Підтвердила, що позивач після смерті батька ОСОБА_4  проживала в спадковому будинку
разом з відповідачем, обробляла земельну ділянку. Проте, що спадщину після
смерті батька ОСОБА_4  відповідач
оформила тільки на своє ім. »я їй стало відомо у 2005 р. зі слів позивача після
того, як відповідач поміняла замок та відмовилася впускати бабусю до будинку.
До 2005 р. вона вважала , що будинок належить їм двом : і позивачу і
відповідачу. До 2005 р. позивач та відповідач разом проживали у спадковому будинку
, позивач обробляла земельну ділянку, доглядала за будинком, у позивача та
відповідача були хороші стосунки. Спадщину після смерті батька ОСОБА_4  вона не приймала і поновлювати свої
спадкові права в судовому порядку вона не буде.

Свідок ОСОБА_6  в судовому засідання
показала, що позивач після смерті сина проживала разом з відповідачем у
житловому будинку по АДРЕСА_2. Свій дачний будинок по АДРЕСА_1позивач продала
зразу ж після смерті сина. Позивач обробляла земельну ділянку біля будинку,
підтримувала належний стан будинку.

Свідок ОСОБА_7.
в судовому засіданні показав, що позивач після смерті
сина проживала в будинку , який знаходиться по АДРЕСА_2, будинок належав її
покійному сину. Обробляла земельну ділянку біля будинку. Дачний будинок по
АДРЕСА_1вона зразу продала після смерті сина

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні дали  аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_10. в судовому засіданні показав, що померлий ОСОБА_4  був його другом, після смерті якого
він допомагав дружині померлого, зокрема, перевозив речі на дачі в с. Глібівка.
На дачі був один раз, про те, позивача там не бачив.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, свідків,  перевіривши їх доводи доказами, суд

Встановив :

Предметом спору є житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2

ОСОБА_4  помер ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис
за № 17 від 02.10.2001 р., що підтверджується Свідоцтвом про смерть, копія
якого знаходиться в матеріалах справи.

Визначаючи норми матеріального права , що підлягають застосуванню та
надаючи правову кваліфікацію фактично розглядуваним у справі правовідносинам ,
суд виходив з того, що до спадкових відносин підлягають застосуванню норми
Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 р.), що був чинним на момент
відкриття спадщини.

ОСОБА_4  належав на праві приватної
власності житловий будинок , який знаходиться за адресою :АДРЕСА_2, що
підтверджується договором купівлі - продажу від 02.10.2000 р., посвідченого
приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Голуб Л.А. Право
приватної власності на даний будинок було зареєстровано у Вишгородському бюро
технічної інвентаризації 04.10.2001р. за реєстром 225 ; копія договору
купівля-продажу знаходиться в матеріалах справи.

Житловий будинок, який знаходиться за адресою :АДРЕСА_2 був придбаний подружжям
ОСОБА_2у зареєстрованому шлюбі, тому до спадкової маси має бути віднесено
тільки 12 частину житлового будинку , що належала саме померлому з подружжя - ОСОБА_4

Таким чином, після смерті ОСОБА_4  відкрилася спадщина за законом на 1/2 частину
житлового будинку , який знаходиться за адресоюАДРЕСА_2

Спадкоємцями першої черги за законом є позивач ОСОБА_1( мати ), відповідач
ОСОБА_2  ( дружина) та третя особа - ОСОБА_3( дочка від першого шлюбу)

Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має.

Згідно ч.1  ст.  549 ЦК України ( в
редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав
державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Спадкоємець ОСОБА_2  прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4  шляхом подачі заяви до нотаріальної
контори  про прийняття спадщини протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємець ОСОБА_3 спадщину після смерті батька ОСОБА_4  не приймала, з заявою до
нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталася; свої спадкові права
в судовому порядку поновлювати не буде.

Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_4  , мешкала в спадковому будинку ,
доглядала за будинком , обробляла земельну ділянку біля будинку і фактично
володіла майном, але не оформила свої спадкові права у державних установах.

Факт прийняття спадщини позивачем після смерті сина підтверджується і
свідченнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Ці свідчення суд прийняв до уваги, оскільки вони давалися
особами, не заінтересованими у результаті розгляду справи.

Свідчення свідка ОСОБА_10. суд не бере до уваги, оскільки свідок ОСОБА_10.
конкретно до обставин справи нічого не міг пояснити суду, крім того, на
подвір»ї спадкового будинку був лише один раз.

Згідно із статтями 549, 548 ЦК України ( в
редакції 1963 р.) має бути встановлено факт прийняття спадщини позивачем після
смерті сина та визнано за позивачем
право власності на спадкове майно за законом на 1/4 частину житлового
будинку ,

який знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Позов в цій частині
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно
до  ст.
60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. У відповідності до вищезазначеної статті позивач не
довела у судовому засіданні, що за нею має бути визнано право власності на 1/2
частину спадкового майна - житлового будинку за законом  після смерті ОСОБА_4

Оскільки суд
дійшов висновку про те, що за позивачем має бути визнано право власності на 1/4
частину спадкового будинку, то Свідоцтва про право на спадщину за законом,
видане Вишгородською державною нотаріальною конторою 30.04.2002 на ім»я
ОСОБА_2зареєстровано в реєстрі за № 2567,
має бути скасовано в частині 1/4 частини.

Житловий
будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1набутий
подружжям ОСОБА_2за час шлюбу і належав відповідачці ОСОБА_2  та померлому ОСОБА_4  на праві спільної
сумісної власності . Кожний з подружжя був власником 12 частини будинку .
30.04.2002 р. державний нотаріус Вишгородської районної державної нотаріальної
контори видав Свідоцтво про право власності на 12 частку в спільному сумісному
майні, набутому подружжям за час шлюбу на підставі  ст. . 22 Кодексу про шлюб та сім»ю України .

В іншій частині
позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  3,10,60, 212,213, 215 ЦПК
України, статтями  549, 548, 529   ЦК
України ( в редакції 1963 р.), суд

вирішив:

Позовні вимоги
задовольнити частково.

Встановити факт
прийняття спадщини ОСОБА_1після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_4

Визнати за
ОСОБА_1право власності на спадкове майно за законом на : 1/4 частину житлового
АДРЕСА_2з надвірними будівлями : сарай - « Б « , сарай - « В « , сарай - « Д «
, сарай - Е « , сарай - « Ж « , погріб - Г « , вбиральня - « И «, гараж - « К «
, навіс - « Л « , навіс - « М «, огорожа - 1 -6, тротуар - 1, свердловина - 11.

Скасувати в
частині 1/4 частини Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане
30.04.2002 р. державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори
на ім. »я ОСОБА_2на 1/2 частину житлового будинку з відповідними частинами
надвірних будівель, що знаходиться за адресою :АДРЕСА_2

В іншій частині
позовних вимог відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через
Вишгородський районний суд Київської області.