РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

Справа №
2-518/2007 рік

22
червня 2007 року Малинський районний суд Житомирської області в складі

головуючої
судді                                                 Збицької
К.Д.

з участю
секретаря                                              Гузікової
І.І.

сторін
розглянувши у відкритому   судовому
засіданні в залі суду в місті Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на жилий будинок

встановив:

позивачі
звернулися до суду з позовом про визнання за ними,  як спадкоємцями першої черги,  права власності на житловий будинок,  який знаходиться в селі Новобратське
Малинського району Житомирської області та належав на праві приватної власності
їхньому сину ОСОБА_4,  померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначили,  що відповідачка
також подала заяву про прийняття спадщини,
хоча шлюб між ними було розірвано рішенням суду від 11 травня 2006 року.
Вважають,  що будинок був особистою
приватною власністю сина на підставі свідоцтва про право власності на жилий
будинок за НОМЕР_1,  виданого
Барвінківською сільською радою народних депутатів 21 грудня 1994 року,  в якому зазначено,  що будинок переданий ОСОБА_4 як потерпілому
внаслідок аварії на ЧАЕС 4-ї категорії,
який відпрацював у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше
як 5 років,  що передбачено п.5  ст. 23 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян,  які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідачка права на
цей будинок не мас.

У
судовому засіданні позивачі підтримали позов з підстав,  зазначених у позовній заяві. Також
вважають,  що вони і син у 1991 році
приймали участь у будівництві цього будинку,
яке здійснювалося радгоспом ім.
Тараскіна. Відповідачка в цей час працювала в іншому господарстві. Після
аварії,  в яку потрапив син у 2000 році і
став інвалідом,  вона залишила хворого
чоловіка,  якому потрібен був сторонній
догляд. Вони доглядали за ним до смерті,
тому права на цей будинок вона не має.

Відповідачка
позов визнала частково,  посилаючись на
те,  що з ОСОБА_4 вона перебувала в шлюбі
з 8 жовтня 1991 року. У 1992 році їм надали цей будинок для проживання і вони
вселилися разом з чоловіком.  У 1997 році
згідно з свідоцтвом №172 про право власності на житло від 18.07.1997р.,  виданого Малинським міським державним комунальним
підприємством „АКР*',  вона з колишнім
чоловіком була визнана співвласницею будинку АДРЕСА_1 на праві спільної
сумісної власності,  тому Уг частина
цього будинку належить їй.

Крім
того вважає,  що відділом реєстрації
актів цивільного стану не було зареєстровано рішення районного суду від 11
травня 2006 року про розірвання шлюбу,
тому вона як дружина є також наряду з позивачами спадкоємцем першої
черги на належну померлому частину будинку.

З'ясувавши
обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх наданими
суду доказами суд дійшов висновку,  що
позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що шлюб між відповідачкою
та ОСОБА_4 був зареєстрований 8 жовтня 1991 року Барвінківською сільською радою
Малинського району,  про що зроблений
актовий запис за №16 (а.с. 31).

Як
визнали сторони радгоспом ім.  Тараскіна
у 1991 році був зведений житловий будинок по вулиці Садовій в селі
Новобратське,  який вони спільно
добудували. В будинок вселилися син позивачів та відповідачка,  які на той час перебували в шлюбі.

В
обгрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на ту обставину,  що 21 грудня 1994 року Барвінківською
сільською радою було видане свідоцтво про право власності за НОМЕР_1 на жилий
будинок,  яким виконком посвідчив,  що будинок по вулиці Садовій в селі
Новобратське Малинського району Житомирської області дійсно належить
ОСОБА_4,  який є постраждалим внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії і який відпрацював у зоні посиленого
екологічного контролю 5 років,  будинок
переходить на правах особистої власності. Однак документів,  на підставі яких було видане зазначене
свідоцтво,  ні позивачі,  ні відповідачка суду не надали.

Згідно
довідки Барвінківської сільської ради за № 356 від 07.06.2007р. будинок
АДРЕСА_1 на час приватизації знаходився на балансі СВАТ „Барвінківське" і
в сільській раді ніяких первинних документів немає (а.с. 39).

26
червня 1997 року на підставі рішення профкому радгоспу ім.  Тараскіна від 27.12.1996р.,  Закону України „Про приватизацію державного
житлового фонду" та постанови Кабінету Міністрів України „Про механізм
впровадження Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду"
від 3.10.1992р. №578 по радгоспу ім.
Тараскіна був виданий наказ №57 про приватизацію державного житлового
фонду,  п.6 якого переданий в особисту
власність будинок,  в якому проживає
ОСОБА_4  з сім'єю,  розташований в с Новобратське по вул.
Садовій (а.с. 40-41).

Згідно з
цим наказом Малинським державним комунальним підприємством „АКР" було
видане свідоцтво №172 про право власності на житло від 18 липня 1997 року,  яке посвідчує,  що квартира (приміщення квартири спільного
заселення,  одноквартирний будинок),  який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 дійсно
належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_4 та членам його сім'ї
ОСОБА_3. На підставі зазначеного свідоцтва цей будинок зареєстрований в
Малинському ДПТІ і записаний в реєстрову книгу за № 11 (а.с. 28). Це свідоцтво
було видане за життя ОСОБА_4,  за його
згодою та на його ім'я і його зміст та відповідність фактичним обставинам ним
не оспорювались.

Наведене
свідчить про те,  що спірний будинок був
не особистою приватною власністю ОСОБА_4,
а спільною сумісною власністю його та відповідачки по справі ОСОБА_3 і
належав їм у рівних частках. Після смерті ОСОБА_4  спадщина відкрилась на належну померлому 14 частину
житлового будинку та господарських будівель.

ОСОБА_4  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4)

Статтею
1258 частиною 1 Цивільного кодексу України передбачено,  що спадкоємці за законом одержують право на
спадкування почергово.

Відповідно
до  ст. 1261 цього Кодексу у першу чергу
право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,  у тому числі зачаті за життя спадкодавця та
народженя після його смерті,  той з
подружжя,  який його пережив,  батьки.

Позивачі
ОСОБА_1  та ОСОБА_2  є батьками померлого,  що підтверджується свідоцтвом про його
народження (а.с.  11) і мають
першочергове право на спадкування за законом.
Дітей у нього не було.

Дружина
спадкодавця ОСОБА_3 розірвала з ним шлюб за рішенням суду від 11 травня 2006
року. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі
розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду
про розірвання шлюбу.

Таким днем відповідно до
ч.1  ст. 223 ЦПК України є закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  яка подається протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Зазначене рішення
суду сторонами не оскаржувалося і заяви про апеляційне оскарження жодним з них
подано не було. Таким чином рішення суду про розірвання шлюбу набрало чинності
21 травня 2006 року і на час смерті спадкодавця відповідачка права на
спадкування за законом на його майно не мала.

Заяви
про прийняття спадщини на майно ОСОБА_4
подані до нотаріальної контори сторонами у визначений законом строк,  про що свідчить огляд судом спадкової справи
№ 659,  заведеної 16.11.2006 року.

Сторони
є потерпілими від аварії на ЧАЕС і на підставі п.18  ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про
державне мито" від 21.01.1993р. звільнені від сплати судового збору.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 60, 212, 213, 215
Цивільно-процесуального кодексу України,
на підставі  ст.  ст. 1258, 1261 Цивільного кодексу
України,   ст.  114 ч.2 Сімейного кодексу України

рішив :

позов
задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3,  як за спадкоємцями першої черги за законом на
майно ОСОБА_4,  померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1,  право власності на 1/2
частину житлового будинку та господарських будівель в рівних частках,  які знаходяться на АДРЕСА_1.

В решті позову
відмовити за безпідставністю.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої

інстанції   повністю   або
частково   до   апеляційного
суду   Житомирської   області
через

Малинський
районний суд.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана протягом двадцяти днів з дня подання заяви,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.