Справа № 2 -697/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2007 року
Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді -
Рябішина А.О.,  при секретарі - Луговій
Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.  Полтаві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2до приватного сільськогосподарського підприємства
ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості по орендній платі за землю та
відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1діючи за довіреністю звернувся до суду з позовом в
інтересах ОСОБА_2до приватного сільськогосподарського підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1
про стягнення заборгованості по орендній платі за землю в сумі 695, 14 грн. та
відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. На підтвердження позовних вимог
позивач посилається на те,  що 3 квітня
2000 року між сторонами у справі було укладено договір оренди земельної ділянки
строком з ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Порушуючи умови договору ПСП ІНФОРМАЦІЯ_1 за
оренду земельної ділянки повністю не розрахувалося,  завдавши позивачу матеріальної та моральної
шкоди.

Позивач в судовому засіданні відмовився від позовних
вимог в частині стягнення боргу за 2004 -2005 роки,  уточнені позовні вимоги підтримав,  просив стягнути борг за 2003 рік та надав
пояснення аналогічні тим,  що викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав та пояснив,  що з
позивачем проведений повний розрахунок і заборгованості не існує.

Суд,  заслухавши
пояснення представників сторін та вивчивши матеріали справи приходить до
висновку,  що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні і це підтверджується
матеріалами справи 3 квітня 2000 року ПСП ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 уклали
договір оренди земельної ділянки (паю) розміром 7, 12 га вартістю 67 571
грн.,  яка розміщена в межах земельної
ділянки,  виділеної в натурі єдиним
масивом в ІНФОРМАЦІЯ_3 Строк дії договору - з ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Відповідно до
п.п. 2.2 договору (а.с.  6) орендар - ПСП
ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачує орендну плату у розмірі 1500 кг зерна,  50 кг цукру,
100 кг соняшника,  безкоштовного
обробітку присадибної ділянки площею 0, 30 га та 1 тонни соломи в період з
01.07 до 01.11 кожного року.

27 листопада 2003 року на виконання Указу Президента
України „Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників
земельних ділянок та земельних часток (паїв)" від 2 лютого 2002 року N
92/2002 сторони внесли зміни до договору,
згідно яких розмір орендної плати на 2003 року встановлено в грошовій
формі в сумі 1197, 57 грн.

На підставі рішення Полтавського районного суду від
11.10.2004 року 28.12.2004 року договір оренди було розірвано за обоюдною згодою сторін.

За змістом  ст.
ст.  10,  11,  60 ЦПК України суд розглядає справи на
підставі доказів наданих сторонами які зобов'язані довести обставини на які
вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень,  крім випадків передбачених законом.

Звертаючись до суду з позовом позивач як на підставу його
задоволення посилається на ту обставину,
що відповідачем порушуються умови договору оренди.

Вказані твердження представника позивача відповідають
фактичним обставинам по справі,
підтверджуються перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так в порушення вимог п.п. 2.2 договору оренди відповідач
не розрахувався в повному обсязі,
внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до поданого уточненого розрахунку
заборгованості по сплаті орендної плати за землю за період з квітня 2000 року
по 1 грудня 2005 року сума заборгованості ПСП ІНФОРМАЦІЯ_1 перед ОСОБА_2
складає: солома вартістю 77, 57 грн.,
обробіток землі вартістю 180 грн.,
всього 257, 57 грн.;

Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується
представниками позивача і відповідача орендар розрахувався з орендодавцем за
2004 та 2005 роки. Докази на підтвердження сплати боргу по орендній платі за
2003 рік відсутні,  тому твердження
представника відповідача щодо відсутності боргу за

2003 рік суперечать фактичним обставинам по справі і спростовуються як
показаннями позивачів так і матеріалами справи в їх сукупності.

Задовільняючи позов суд вважає,  що заборгованість за 2003 рік має бути
стягнута у грошовому виразі,  оскільки
виконання умов договору оренди в натуральному вигляді в даний час неможливе і
не є логічним оскільки неможливо провести обробіток за 2003 рік,  коли позивач сам обробляв землю.

При цьому суд враховує
положення статей 612,  622 ЦК України:

Згідно ч.3
ст.  612 ЦК України,  якщо
внаслідок прострочення боржника виконання зобов"язання втратило інтерес
для кредитора,  він може відмовитися від
прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2
ст.  622 ЦК України у разі відмови кредитора від прийняття
виконання,  яке внаслідок прострочення
втратило для нього інтерес (стаття 612 цього Кодексу) боржник звільняється від
обов"язку виконати зобов"язання в натурі.

Враховуючи те,  що
позивач не надав доказів на підтвердження тих обставин,  що внаслідок порушення відповідачем договору
він не міг вести звичайний спосіб життя,
докладав додаткових фізичних і моральних зусиль,  нервував,
що в свою чергу погіршило стан його здоров'я,  беручи до уваги положення  ст.
1167 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від
31.03.1995 року "Про практику відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" суд вважає,  що позовні
вимоги в частині стягнення 1000 грн. моральної шкоди необгрунтовані і не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  208 - 215 ЦПК України,   ст.
ст.  612,  622,
1167 ЦК
України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2заборгованість
по орендній платі за 2003 в сумі 257, 57 грн.

В задоволенні позовних
вимог про стягнення моральної шкоди відмовити за недоведеністю.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства
ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2(АДРЕСА_1 відшкодування витрат на інформаційно -
технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 грн.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства
ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави державне мито в сумі 51 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею
її копії до апеляційного суду або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.