Справа №22-4241/2007 рік
інстанції Никифоряк Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2007
р.                     Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого:               Алексєєва
А.В

суддів:                           Лісового О.О., Сукманової
Н.В.

при секретарі:                Голубцові А.В.

З участю
позивачки та її представника ОСОБА_4,

Відповідача та
його представника ОСОБА_3

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від
27 листопада 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розподіл
майна,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 27 листопада 2006 року було
частково задоволенні позовні вимоги та проведено розподіл спільно нажитого
майна подружжя між ОСОБА_1. та ОСОБА_2 Виділено позивачці ОСОБА_1. автомобіль
вартістю 5000 грн., телевізор LG вартістю 1315 грн., телефон „Панасонік" вартістю
250 грн., музичний центр вартістю 500 грн. Відповідачу ОСОБА_2 виділено
трьохкімнатну квартируАДРЕСА_1 вартістю 13425 грн.

В апеляційній
скарзі відповідачка просить скасувати рішення суду та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції. Позивачка посилається на те, що суд не
розподілив майно в рівних долях, не провів оцінку майна, яке підлягало поділу,
не врахував, що вона та її неповнолітній син залишилися без житла. Також
позивачка звертає увагу на порушення судом вимог процесуального права.

Судом першої
інстанції було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12
березня 1983 року. Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Горлівки
від 25 серпня 2004 року шлюб було розірвано та видано свідоцтво про розірвання
шлюбу з 20 травня 2005 року. Судом встановлено, що у період сумісного
проживання подружжя придбали наступне майно: трьохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1вартістю 13425 грн., однокімнатну квартиру №46 по проспекту Перемоги в
будинку 101 в місті Горлівка вартістю 16200 грн., автомобіль ВАЗ 2105 вартістю
5000 гривень, телевізор LG вартістю 1315 грн., телефон „Панасонік" вартістю
250 грн., музичний центр вартістю 500 грн. З вартістю зазначеного майна сторони
погодилися. Під час розподілу майна судом враховано, що позивачкою без згоди її

колишнього
чоловіка у 2002 році було продано однокімнатну квартиру за 16200 грн. Зазначена
сума врахована під час визначена часток майна між колишнім подружжям. Також
враховано, що позивачка мешкає в квартирі її нового чоловіка та розпоряджається
всім майном нажитим за період спільного проживання з відповідачем.

Судова колегія,
заслухавши доповідача, позивачку та її представника, які підтримали доводи
апеляційної скарги, відповідача та його представника, які заперечували проти
доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає, що
апеляційна скарга позивачки підлягає задоволенню, рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд, з таких підстав.

Відповідно до
вимог пункту 5 статті 311 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей
недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом
першої інстанції

З матеріалів
справи вбачається, що позивачка звернулася до відповідача із двома позовними
заявами, які судом були об'єднані в єдине провадження. В позовний заяві, яка
надійшла до суду 6 грудня 2005 року, позивачка просила поділити майно, що є
спільною власністю, виділивши їй центр музичний вартістю 900 грн., холодильник
„Донбас" вартістю 800 грн., автомобіль ВАЗ 2105 (1983 р.) вартістю 4000
грн., а всього загальною вартістю 5700 грн. Відповідачеві виділити телевізор „LG"
вартістю 1300 грн., телевізор „Берізка-208" вартістю 500 грн., центр
музичний вартістю 1900 грн., відеокамеру „Панасонік" вартістю 1800 грн., спальню
(світлий горіх) вартістю 2300 грн., м'які меблі 2 крісла, диван, ліжко вартістю
2100 грн., кухню (білу) „Валентина" вартістю 1700 грн., люстру вартістю
300 грн., люстру вартістю 200 грн., штори вартістю 300 грн., гардину вартістю
300 грн., жакардове покривало 2 шт. вартістю 550 грн., телефонний апарат з
визнавачем вартістю 250 грн., а

всього загальною
вартістю 13500 грн..

Суд першої
інстанції, своїм рішенням виділив позивачу ОСОБА_1. автомобіль вартістю 5000
грн., телевізор LG вартістю 1315 грн., телефон „Панасонік" вартістю
250 грн., музичний центр вартістю 500 грн. Відповідачу ОСОБА_2 виділено
трьохкімнатну квартируАДРЕСА_1 вартістю 13425 грн.

Проте, суд
першої інстанції не прийняв жодного рішення стосовно іншого вище означеного в
позовній заяві майна. В мотивувальній частині рішення суду є лише посилання на
те, що позивачка стверджувала, що подружжям в період шлюбу було надбано також
інше майно про яке йдеться у позовній заяві, однак відповідач проти цього
заперечував. Далі в рішенні суду вказано, що „відповідач не довів, що те майно
про яке йдеться у позові було придбане взагалі та придбане у період шлюбу, а
отже суд позбавлений можливості добути за відповідача докази цього".

З наведеного не
вбачається про яке саме майно йде мова, яке рішення та стосовного якої частини
позовних вимог суд прийняв, тобто судом першої інстанції це питання не було
належним чином досліджено та не було прийняте рішенням відповідно до вимог
статті 213-215 ЦПК України.

Наведені грубі
порушення вимог процесуального права є підставою для скасування рішення суду,
відповідно до вимог пункту 5 статті 311 ЦПК України, з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
вимогами ст.. ст.. 307,
311, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 27 листопада 2006 року
скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає
законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо
до Верховного суду України протягом двох місяців після набрання нею законної
сили.