overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
код суду 2702
справа №2-2038/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
квітня 2007 року                                                     Гагарінський
районний суд

м. Севастополя

у
складі: головуючого судді                                  Бессараб
Л.М.

при
секретарі                                                          Трігуб
Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Севастополі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
в січні 2007 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,
по тих підставах, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння і відчуття любові..

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. позовні вимоги підтримала, просила їх
задовольнити, та пояснила, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння і відчуття
любові, термін даний сторонам на примирення результату не дав, сторони примиритися
не змогли і їх відносини ще більше погіршилися.

Відповідач
в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що он як і раніше
любить позивачку, хоче зберегти відносини і сім'ю, просить шлюб не розривати.

Вислухавши
сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У
судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі
з 03.02.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 серія
НОМЕР_2, від сумісного життя мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження від
08.05.2001 року серія НОМЕР_3, яка проживає з відповідачкою за адресою:
АДРЕСА_1.

Сторони
спільно не проживають, сумісне господарство не ведуть, подружні відносини не
підтримують.

Суперечки про
розділ подружнього майна не мають.

27.02.2007
року по клопотанню відповідача сторонам був даний строк на примирення протягом
2-х місяці, однак, до наступного часу результату не дав та позивачка просить
шлюб розірвати.

Відповідно
до ст.. 24 СК
України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому
примушувати позивача до спільного проживання з відповідачкою суд вважає не
доцільним.

При
таких обставинах суд вважає, що сім'я існує формально і збереження шлюбу
недоцільно.

На
підставі висловленого, керуючись ст.ст. 24, 104, 109, 110 СК України, ст.. 10, 60, 179.
212, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_2 і ОСОБА_1, зареєстрований 03 лютого 2001 року Відділом РАЦС
Гагарінського району м. Севастополя, актовий запис НОМЕР_1, розірвати.

Місце
мешкання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
визначити з матір'ю ОСОБА_1.

Витрати,
пов'язані з оформленням свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на ОСОБА_1- у
розмірі 20 грн. в дохід держави.

ОСОБА_2- від
витрат звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через Гагарінський районний суд м.
Севастополя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295
ЦПК України.
Справа
№2о-126/2007
Код суду 2702
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ    УКРАЇНИ

22 травня 2007
року      Гагарінський районний суд
М.Севастополя У складі: головуючого судді Полівода С.В. При секретарі Глущенко
Н.В.

Розглянув у
відкритому судовому засіданні у м. Севастополі цивільну справу За заявою

ЧП ОСОБА_1

Про встановлення
факту припинення дії трудового договору з ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
пояснила суду, що вона є Приватним підприємцем. 13.09.2002 року вона найняла
робітника ОСОБА_2. та заключила
з нею письмовий трудовий договір, який був зареєстрованій у
Севастопольському міському центрі зайнятості. Відповідачка підписала трудовий
договір, але до роботи не приступила та виїхала з міста Севастополя у
невідомому напрямку. Договір нерозірваний та вона його не може зареєструвати як
розірвання тому, що потрібно особиста присутність сторін. Оскільки відповідачки
нема, то розірвати договір неможливо, тому просить суд встановити факт, що
трудовий договір з ОСОБА_2. припинив свою дію.

Відповідачка до
суду не з,явилась, тому суд прийняв рішення справу розглянути заочно.
Представник Міського Центру зайнятості пояснив суду, що згідно інструкції «Про
порядок ведення трудових книжок» затвердженої наказом Мінпраці, Мін'юсту, та
Мінсоцзахисту від 29.03.1993 року № 58 при знятті з реєстрації трудового
договору у Центрі зайнятості необхідна особиста присутність сторін, а оскільки
одної з сторін немає, то потрібне рішення суду про припинення дії такого
договору, або визнання його таким, що втратив силу.

Вислухавши
позивачку, третю особу, дослідивши матеріали справи суд встановив, що згідно
трудового договору позивачки з відповідачкою 13.10.2006 року позивачка найняла
робітника ОСОБА_2., яка до роботи не приступила та її місцезнаходження
невідоме. Договір був зареєстрований у центрі зайнятості. При наявності такого
договору позивачка не може найняти нового робітника та отримати пільгову
дотацію. Згідно вищеназваної Інструкції розірвання такого договору можливе
тільки в присутності обох сторін, а оскільки відповідачки немає, то потрібне
рішення суду про припинення дії такого договору. Оскільки фактично умови
трудового договору порушені відповідачкою, вона до роботи не приступила, суд
вважає, що такий договір припинив свою дію та втратив силу.

Таким чином суд
приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Керуючись
СТ.256- 259 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Заяву
задовольнити. Встановити факт, що Трудовий договір між ЧП ОСОБА_1 та ОСОБА_2
від 13.09.2002 року припинив свою дію.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду м. Севастополя протягом 20 днів з дня
подачі заяви про оскарження яка подається протягом 10 днів з дня оголошення
рішення через суд Гагарінського р-ну

Згідно ст.. 228 ЦПК
України заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за
письмовою заявою відповідача.
Код суду 2702
Справа №
УХВАЛА

22 травня 2007
року Гагарінський районний суд м. Севастополя у складі:

головуючого
судді Нестерук В.В.,

при секретарі
Массалабової Л.Ю.

розглянувши
заяву представника ЗАТ „АІСЕ Україна" про зміну підсудності по цивільній

справі за
позовом ОСОБА_1до ЗАТ „АІСЕ Україна" про відшкодування

моральної шкоди
та розірвання договору, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29
вересня 2005 року до суду звернувся позивач з названим позовом, в якому
посилаючись на порушення представниками відповідача законодавство щодо
укладення угод, неналежне виконання умов угоди та неправомірні дії
представників відповідача при укладенні та виконанні Угоди про надання системи
послуг спрямованих на придбання автомобіля, просить суд стягнути з відповідача
на користь позивача моральну шкоду в розмірі 48000 гривень, а також розірвати
Угоду про надання системи послуг спрямованих на придбання автомобіля, укладену
28.10.2002 року.

11
вересня 2006 року до суду звернувся представник відповідача, з заявою, в якій
посилаючись на те, що сторони при укладенні Угоди дійшли згоди щодо договірної
підсудності, просить суд передати справу для розгляду по суті до
Шевченківського районного суду м. Києва.

В
судовому засіданні ОСОБА_1заперечив проти направлення справи до Шевченківського
районного суду м. Києва, мотивуючи свої заперечення тим, що законодавством про
захист прав споживачів передбачено розгляд справи за місцем проживання
позивача, на його утриманні знаходиться інвалід 1-ої групи, що позбавляє його
брати участь у розгляді справи у м. Києві.

Заслухавши
пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим заяву
представника ЗАТ „АІСЕ Україна" задовольнити з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 112 ЦПК України, сторони мають право письмово визначити територіальну
підсудність справи, крім справ, для яких встановлена виключна підсудність.

Так
судом встановлено, що між сторонами 28.10.2002 року було укладено Угоду № 46704
про надання системи послуг спрямованих на придбання автомобіля. Статтею 22
Додатку № 2 до зазначеної Угоди передбачено договірну підсудність, відповідно
до якої спори які виникають з Угоди розглядаються в суді за місцем знаходження
ЗАТ „АІСЕ Україна", тобто у Шевченківському районному суді м. Києва.

Враховуючи,
що для цієї справи не встановлена виключна підсудність, сторони дійшли згоди
щодо підсудності спорів що пов'язані з укладеною угодою, суд вважає заяву
обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.
116 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву
представника ЗАТ „АІСЕ Україна" про зміну підсудності - задовольнити.

Справу
за позовом ОСОБА_1до ЗАТ „АІСЕ Україна" про відшкодування моральної шкоди
та розірвання договору передати на розгляд Шевченківському суду м. Києва за
місцем знаходження відповідача.

Ухвала
може бути оскаржено в Апеляційний суд м. Севастополя. Заява про апеляційне
оскарження ухвали може бути подана протягом 5 днів з дня її проголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 10 днів після подачі заяви
про апеляційне оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 195 ЦПК України.
код суду 27-02
справа №
2007 року                             Гагарінський
районний суд м. Севастополя
складі: головуючого-судді:         Куімова
секретарі:                                 Саксоновій
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про
стягнення аліментів, сул,-
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, оскільки у добровільному
порядку відповідач не надає матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з
відповідача аліменти на дитину у розмірі 500 гривень щомісячно до повноліття
У судове
засідання позивачка не з'явилася, надіславши до суду письмову заяву, згідно якої,
підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити, розглянути
справу за її відсутності та постановити по справі заочне рішення.
у судове засідання також не з'явився, проте повідомлений був належним чином.
Причини неявки суду не відомі.
ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано
неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Суд
вважає за можливе розглянути справу по суті та постановити заочне рішення
відповідно до ст. 224 ЦПК України.
матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.
судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі
та від сумісного життя мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, який проживає з позивачкою.
не проживають сумісно, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги
на утримання дитини не надає.
до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею
Суд
вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 500
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України,
ст.ст. 10, 60,179, 212, 214, 224 ЦПК України, суд
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця Краснодарського краю,
Тимрюкський район, с. Сенний на користь ОСОБА_1аліменти на неповнолітню дитину
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у розмірі 500 гривень щомісячно,
починаючи з 16.04.2007 року до повноліття дитини.
з ОСОБА_2на користь держави державне мито у розмірі 51 гривні.
з ОСОБА_2 на користь ТУ ДСА в м. Севастополі витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень.
рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Позивач
може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.
Севастополя через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Справа №2о-
Код суду 2702
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ    УКРАЇНИ

22 травня 2007
року      Гагарінський районний суд
М.Севастополя У складі: головуючого судді Полівода С.В. При секретарі Глущенко
Н.В.

Розглянув у
відкритому судовому засіданні у м. Севастополі цивільну справу За заявою

ЧП ОСОБА_1

Про встановлення
факту припинення дії трудового договору з ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
пояснила суду, що вона є Приватним підприємцем. 11.01.2006 року вона найняла
робітника ОСОБА_2 та заключила
з нею письмовий трудовий договір, який був зареєстрованій у
Севастопольському міському центрі зайнятості.

Відповідачка
підписала трудовий договір, але до роботи не приступила та виїхала з міста
Севастополя у невідомому напрямку. Договір нерозірваний та вона його не може
зареєструвати як розірвання тому, що потрібно особиста присутність сторін.
Оскільки відповідачки нема, то розірвати договір неможливо, тому просить суд
встановити факт, що трудовий договір з ОСОБА_2. припинив свою дію.

Відповідачка до
суду не з,явилась, тому суд прийняв рішення справу розглянути заочно.
Представник Міського Центру зайнятості пояснив суду, що згідно інструкції «Про
порядок ведення трудових книжок» затвердженої наказом Мінпраці, Мін'юсту, та
Мінсоцзахисту від 29.03.1993 року № 58 при знятті з реєстрації трудового
договору у Центрі зайнятості необхідна особиста присутність сторін, а оскільки
одної з сторін немає, то потрібне рішення суду про припинення дії такого
договору, або визнання його таким, що втратив силу.

Вислухавши
позивачку, третю особу, дослідивши матеріали справи суд встановив, що згідно
трудового договору позивачки з відповідачкою 13.10.2006 року позивачка найняла
робітника ОСОБА_2., яка до роботи не приступила та її місцезнаходження
невідоме. Договір був зареєстрований у центрі зайнятості. При наявності такого
договору позивачка не може найняти нового робітника та отримати пільгову
дотацію. Згідно вищеназваної Інструкції розірвання такого договору можливе
тільки в присутності обох сторін, а оскільки відповідачки немає, то потрібне
рішення суду про припинення дії такого договору. Оскільки фактично умови
трудового договору порушені відповідачкою, вона до роботи не приступила, суд
вважає, що такий договір припинив свою дію та втратив силу. Таким чином суд
приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Керуючись
СТ.256- 259 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Заяву
задовольнити. Встановити факт, що Трудовий договір між ЧП ОСОБА_1 та ОСОБА_2
від 11.01.2006 року припинив свою дію.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду м. Севастополя протягом 20 днів з дня
подачі заяви про оскарження яка подається протягом 10 днів з дня оголошення
рішення через суд Гагарінського р-ну

Згідно ст.. 228 ЦПК України
заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою
заявою відповідача.
суду 27-02
справа №
2007 року                   Гагарінський
районний суд м. Севастополя
головуючого-судді:        Куімова М.В.
секретарі:                                    Саксоновій
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про розірвання шлюбу, суд,-
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про розірвання шлюбу, у зв'язку з тим,
що сумісне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини не
підтримуються, на примирення вона не згодна. Спору про розподіл подружнього
майна не порушує. Витрати, що пов'язані з розірванням шлюбу просить покласти на
У судове
засідання позивачка не з'явилася, надіславши до суду заяву, згідно якої,
позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за її
відсутності та постановити заочне рішення.
У судове
засідання відповідач не з'явився, проте сповіщений був належним чином. Причини
неявки суду не відомі.
ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано
неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Суд
вважає за можливе розглянути справу по суті та постановити заочне рішення
відповідно до ст. 224 ЦПК України.
матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.
судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі
з 03 червня 2005 року, проте подружні стосунки не підтримують, сумісне
господарство не ведуть. Від сумісного життя
дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. Спору про розподіл подружнього
майна не порушують. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою.
таких обставинах суд вважає, що міцної і дружної сім'ї сторони не створили,
примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим збереження шлюбу недоцільно та
суперечить інтересам кожної із сторін.
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 104, 105, 112 Сімейного Кодексу України,
ст.ст. 10, 60, 179, 212, 214, 224 ЦПК України, суд, -
Шлюб, зареєстрований         між      ОСОБА_2 та ОСОБА_1 03 червня 2005 року
відділом РАЦС Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя,
актовий запис НОМЕР_1- розірвати.
пов'язані з оформленням свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на ОСОБА_2у
рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Позивач
може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.
Севастополя через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Справа № 2-2055/07
Код суду - 2702
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2007
року

Гагарінський
районний суд м. Севастополя в складі: головуючого-судді Нестерук В.В. при
секретарі - Массалабової Л.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права користування житлом, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом в якому вин пояснив, що з відповідачкою він
перебував в шлюбі з 1996 року по 28.09.2006 рік. У 1984 році сім'я одержала 2-х
кімнатну квартиру АДРЕСА_1 площею 27.1 кв.м. Все троє там поселилися. 30 травня
1998 року позивач був звільнений з лав ЗС Росії і виїхав з м. Севастополя до м.
Санкт-Петербурга. При цьому він виписався з квартири в м. Севастополі. 20
травня 1998 року спірна житлова площа була приватизована на відповідачів. В
даний час позивач вирішив поселитися і жити в квартирі у відповідачів і так як
вони проти цього заперечують він просить суд визнати за ним право користування
житловою площею в АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги описані вище и наполягає на їх
задоволенні.

В судове
засідання відповідачі не з'явилися, однак, вони представили в суд заяву в якій
просять суд розглянути цю справу в їх відсутність. Відповідачі заперечують
проти задоволення вимог позивача.

Суд,
вивчивши матеріали даної справи, вважає за необхідне відмовити в задоволенні
позовних вимог позивачу, оскільки суд вважає, що позивач добровільно покинув
спірне житло і більш як 6 місяців там не мешкає. Крім цього, власник майна має
право вимагати усунення перешкод в користуванні своїм майном відповідно до
ст.48 Закону України „Про власність".

Відповідно
до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї
за ними збирається жиле приміщення протягом шести місяців.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 64, 156, 71, 72 ЖК України, ст.48
Закону України „Про власність", ст.ст. 3, 5, 10, 11, 14, 57-59, 88,
212-215, 218 ЦПК УКРАЇНИ, суд, -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1про визнанні його права на користування житлом за
адресою: АДРЕСА_1- відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в Апеляційний суд м. Севастополя. Заява про апеляційне
оскарження подається до суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження.
код суду 2702
справа №2-1879/2007
РІШЕННЯ

ІМ"ЯМ     УКРАЇНИ

Від 05
червня  2007р.. Гагарінського районного
суду м. Севастополя

У
складі: головуючою                          Завгородньої
Л.М.

При
секретарі                                        Колб
Т.П.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1до ТОВ «Джей Ті ЕС Груп Ко» про стягнення
заробітної плати і моральної шкоди, суд

Встановив

Позивальниця
звернулася до суду з позовом на тих підставах, що відповідач при звільненні не
провів з нею розрахунок . Просить стягнути з відповідача заробітну платню в
сумі 4 189гр. і моральну шкоду в сумі 10 000 гр.

Відповідач в
судове засідання не з'явився, причини не явки суду не повідомив, представив
відгук на позов, в якому вказав, що з позовом згоден частково в сумі 2160гр.63
коп.

Вислухавши
позивальницю, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню.

В судовому
засіданні встановлено, що з 24.10.2005 р. по 15.09.2006р. позивальниця
працювала у відповідача на посаді менеджера відділу туризму з окладом 500 гр.,
даний факт підтверджується розрахунком
і поясненнями позивальниці.

Що стосується
розрахунку заборгованості по заробітній платня, представленого відповідачем, то
суд вважає, що даний розрахунок не може бути покладений в основу рішення,
оскільки не підтверджується ніякими доказами, не представлені також ніякі
докази і про нарахування заробітної платні у розмірі 125 гр.

Виходячи з
пояснень позивальниці вона не повний місяць відпрацювала в січні і лютому 2006р
, в березні брала п'ять днів без збереження заробітної платні, в червні і
вересні 2006 р. відпустка . Дані факти підтверджені і перевіркою територіальною
державною   інспекцією праці в м.
Севастополі.

Аналізуючи всі
обставини і докази по справі, суд вважає, що вимоги позивальниці в частині заборгованості
по заробітній платні підлягають задоволенню.

Обговорюючи
питання про моральну шкоду, суд вважає, що діями відповідача позивачу заподіяні
моральні страждання, переживання, відповідач не вжив ніяких заходів для
вирішення питання миром, тому суд вважає, що відповідач відповідно до ст.237-1

КЗОТ України
зобов'язаний відшкодувати моральну шкоду, але розмір моральної шкоди значно
завишений, тому підлягає частковому задоволенню в сумі 300 гр.

Керуючись
ст.115,116,237-1 КЗОТ України,
ст. 10,60,179,212 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов
задовольнити частково . Стягнути з ТОВ «Джей Ті ЕС Груп Ко»
на користь ОСОБА_1заробітну платню в сумі 4 099гр. без утримання
обов"язкових платежів і моральну шкоду в сумі 300 гр., судові витрати в
сумі 76гр.54 коп., а всього 4475гр.54 коп. і держмито в сумі 59гр.50 коп. в
дохід держави, а в решті частини позову відмовити.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
10 днів з дня проголошення рішення . Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання про апеляційне оскарження
, якщо апеляційне оскарження не було подано . Рішення віддруковано в нарадчій
кімнаті.