Справа № 2-385/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

(повне)

05.09.2007 p.

Міжгірський
районний суд Закарпатської області в особі суддя Кривка В.П.,

при секретарі Курин М.І.,

з участю:
позивачОСОБА_1.,

третя особа на
його стороні ОСОБА_2. ,

відповідач ОСОБА_3.
,

його представник
ОСОБА_4 ,

спеціаліст Чекан І.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт.
Міжгір'ї в райсуді справу за позовом ОСОБА_1.   до ОСОБА_3. про стягнення   19190 грн. матеріальної  шкоди,
8000 грн. моральної шкоди та судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2007
р.позивач звернувся в суд з цим позовом,
мотивуючи вимоги таким.

11.06.2007
р. в с. Сойми
Міжгірського району відповідач, керуючи автомобілем марки
"Мерседес-ВІТО" НОМЕР_1 у с. Сойми Міжгірського району порушив правила
дорожнього руху,  допустивши зіткнення з
належним позивачу автомобілем марки "Опель-Астра",  н/знак НОМЕР_2,
1992 р. випуску,  що був
припаркований на обочині дороги поза межами полоси руху,  заподіявши автомобілю значні пошкодження.

Внаслідок
ДТП потерпілих
не було. Відповідач просив не викликати орган ДАІ,  тому вони вирішили врегулювати відшкодування
матеріальної шкоди добровільно. На місці відповідач дав розписку про те, що він
у рахунок відшкодування шкоди зобов'язується придбати позивачу аналогічний
автомобіль до 01.09.2007 p.,  яку посвідчили
в Соймівській сільській раді. Сторони також домовилися ,  що пошкоджений автомобіль позивача відповідач
відремонтує і надалі залишить у себе. 13.06.2007 р. відповідач у Соймівській
сільській раді дав розписку про те,  що
після завершення ремонту пошкодженого автомобіля позивача він придбає йому
аналогічний автомобіль. Натомість відповідач наспіх відремонтував пошкоджений
автомобіль і відмовився виконати взяті на себе зобов'язання про придбання
позивачу аналогічного автомоібля. Позивач вважає,  що відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання по відшкодуванню шкоди,  чим
заподіяв моральну шкоду,  що проявилась у
позбавленні можливості користуватись автомобілем з 11.06.2007 р. Його дочка
хворіє на цукровий діабет,  перебуває на
обліку в Мукачівській ЦРЛ,  куди постійно
возили дитину на лікування. Окрім цього, позивач власним авто доїжджав на
роботу в с. Майдан від місця проживання. Позивач просить зобов'язати
відповідача повернути йому середню ринкову вартість автомобіля марки,  моделі і випуску в сумі 19190 грн.,  визначену експертом-спеціалістом
автотоварознавцем.

Позивач
вимоги підтримав,  у т.ч.1 після
недосягненням згоди з відповідачем на пропозицію суду укласти мирову угоду.

Відповідач
позов заперечив частково і пояснив, що дійсно він 11.06.2007 p., керуючи
автомобілем марки"Мерседес-ВІТО" в с. Сойми,  не впорався з керуванням при роз'їзді із
зустрічним транспортним засобом,
зіткнувся із припаркованим автомобілем позивача. Розгубившись він не
викликав працівників ДАІ і домовився з позивачем про

2

добровільне
відшкодування шкоди, давши письмову розписку, за якою зобов'язався придбати
автомобіль такої ж марки і року випуску. Окрім цього,  відповідач мав відремонтувати пошкоджений
автомобіль позивача з метою наступного продажу. Після ремонту автомобіля він
запропонував позивачу забрати автомобіль,
однак позивач відмовився. Відповідач вважає,  що позивач взяв від нього розписку із зобов'язанням
придбати аналогічний автомобіль,
скориставшись його стресовим станом після ДТП. Відповідач також
пояснив,  що не уклав мирової угоди з
позивачем,  бо вважає його вимоги   завищеними,
зокрема щодо відшкодування моральної шкоди.

Оцінивши позиції
сторін,  суд установив такі обставини.

11.06.2007
р. відповідач,  керуючи власним
автомобілем марки "Мерседес-ВІТО" НОМЕР_1 у с. Сойми Міжгірського
району,  не впоравшись з керуванням
в'їхав у припаркований на обочині дороги автомоібль марки "Опель-Астра" н/зн НОМЕР_2,
1992 р.в.,  яким
позивач керує і розпоряджається згідно довіреності,  виданій гр. ОСОБА_5. позивачу і ОСОБА_2.  (його дружині) з посвідченням приватним
нотаріусом Розвановою І.Д. Ужгородського нотаріального округу від 23.06.2006 р.
За змістом довіреності позивач і ОСОБА_2.  мають право керувати та розпоряджатися (продати,  обміняти,
здати в оренду,  без права
дарування) указаним автомобілем і здійснювати у зв'язку з цим необхідні дії.
Внаслідок ДТП автомобілі позивача і відповідача одержали пошкодження,  однак сторони таке не зафіксували,  працівників ДАІ на місце події не
викликали,  вирішивши врегулювати
наслідки події за взаємною згодою. Згідно власноручних розписок,  підтверджених самим відповідачем,  від 11.06.2007 р. і від 13.06.2007 р. він
визнав себе винним в учиненні ДТП і пошкодженні автомобіля позивача і
зобов'язався до 01.09.2007 р. відшкодувати заподіяну шкоду шляхом придбання
позивачу аналогічного автомобіля. Це письмове зобов'язання підтверджено і
показами свідків,  допитаних у справі з
ініціативи сторін.

Отже,
обставини при яких заподіяна шкода,  причетність
до неї відповідача і його вина не оспорюється сторонами. Натомість предметом
спору є розмір і способи відшкодування. Згідно з  ст. 1187 ЦК України,  особа,
яка здійснює діяльність ,  що є
джерелом підвищеної небезпеки,
зокрема,  пов'язану з використанням
транспортного засобу ,  відповідає за
завдану шкоду якщо вона не доведе ,  що
шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідач цих обставин не довів. Суд також не знайшов грубої необережності в
діях позивача.

Згідно
з  ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати
особу,  яка завдала шкоди майну,  відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж
роду і такої ж якості,  полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

При
цьому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому,  визначаються відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт,  необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідач,
давши розписку письмово, обрав спосіб відшкодування шкоди позивачу як
потерпілому,  зокрема,  придбати за власні кошти автомобіль
аналогічний до пошкодження авто,  чим
учинив односторонній правочин,  взявши на
себе зобов'язання,  яке не виконав і відмовляється
виконати. Отже,  згідно з  ст. ст. 202 ч.3,  214 ЦК України відповідач має нести
відповідальність перед позивачем.

Як видно
з довідки експерта - товарознавця спеціалізованого підприємства середня ринкова
вартість автомобіля марки,  моделі і року
випуску,  належного позивачу,  становить 19190 грн. За висновком того ж
спеціаліста вартість автомоібля позивача після ДТП становить 16560 грн. 97 коп. після товарознавчого огляду.
При цьому спеціаліст пояснив,  що
придатність авто до належної експлуатації ним не перевірялась. Відповідач не
довів суду жодним доказом ,  що
пошкоджений ним автомобіль позивача після проведеного ним ремонту є повністю
придатним до належної експлуатації.

Суд
вважає,  що вимога   позивача,
за якою   він   просить
стягнути   з відповідача

3

середню ринкову
вартість пошкодженого автомобіля для наступного придбання ним аналогічного авто
самостійно є обґрунтованою.

Суд
також вважає підставною до задоволення вимогу позивача відшкодувати завдану
йому моральну шкоду. Наявність такої обумовлена стражданнями від наслідків ДТП
як потерпілої особи: хвилювання за створені побутові незручності від втрати
користуванням автомобілем,  зміну укладу
життя,  переживання за необхідність
винаймати автомобіль для транспортування хворої дочки до лікування,  труднощі з доїздом до місця праці.
Відшкодування моральної шкоди передбачено
ст. 1167 ч. 1, 611 ч. 1 п. 4 ЦК
України. Натомість сума вимог такої шкоди є завищеною,  атому достатнім розміром суд визнає суму 4000
грн.

Судові
витрати у виді сплачених позивачем держмита за подачу позову в сумі 191 грн. 90
коп.,  витрат на ІТЗ розгляду справи в
сумі 30 грн.,  оплата послуг спеціаліста
- 90 грн.,  - слід стягнути з відповідача
в користь позивача.

Решту
судових витрат,  виходячи з ціни
позову,  задовольненої судом 23190 грн. і
ставкою держмита,  яку слід оплатити і
оплаченої позивачем,  - слід стягнути з
відповідача в користь держави.

Керуючись  ст. ст. 212-215, 88   ЦПК України,
суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3:

·
в користь ОСОБА_1: 19190 грн. матеріальної шкоди,  4000 грн. моральної шкоди; 311, 90 грн.
судових витрат,  усього: 23501, 90
(двадцять три тис.  п'ятсот одну грн. 90
коп.);

·
в користь держави із зарахуванням у бюджет Міжгірської
селищної ради 40 (сорок) грн. судових витрат у виді держмита.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано в апеляційний суд
Закарпатської області через райсуд протягом 10 днів з дня проголошення,  а апеляційну скаргу - протягом 20 днів після
подання такої заяви.

Рішення
набирає законної сили згідно з  ст. 223
ЦПК України.