№2-п-246/07
РІШЕННЯ

Іменем України

30
травня 2007 року                                                                                                  м.  Житомир

Богунський
районний суд м.  Житомира у складі:
головуючого - судді Григорусь Н.Й. при секретарі Лисенко Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання угод недійсними,  перевід прав покупця , -

встановив:

Позивач
24.10.2005 р. звернувся з позовом до суду,
а 14.06.2006 р. уточнив і доповнив позовні вимоги,  які просив задовольнити. При цьому посилався
на те,  що 18.08.2005 р. йому було
запропоновано придбати за 11800 грн. 44/100 частини будинку АДРЕСА_1,  які належали на праві приватної власності ОСОБА_4 16.09.2005 р.
позивач надав згоду про придбання спірної частини домоволодіння,  проте 20.09.2005 р. було посвідчено договір
дарування на ім»я ОСОБА_3.  Оскільки
позивач має переважне право на придбання спірного частини,  оскільки є власником другої половини
домоволодіння,  висловив свою згоду на її
придбання,  то просив визнати договір
дарування недійсним та перевести на нього права та обов'язки покупця. Крім
того,  просив визнати нікчемним
доручення,  посвідчене приватним
нотаріусом Зубрицькою В.В. від 25.04.2005 р. на підставі  ст.
720 ч. 4 ЦК України.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав з тих самих підстав,
просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник
позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі
та просив їх задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2 позов
не визнав,  вважав його
безпідставним,  після призначення справи
в судове засідання не з»явився,  причини
неявки суду не повідомив,  а тому розгляд
справи було продовжено в його відсутності.

Відповідач
ОСОБА_3  в судовому засіданні позовні
вимоги не визнала,  пояснила,  що гроші за частину будинку вона не сплачувала
і отримала його в дар від ОСОБА_4,  а тому просила в задоволенні позову відмовити.

Представник
відповідача ОСОБА_6
в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та в їх задоволенні просив
відмовити.

Відповідач
ОСОБА_4 в судове
за сідання не з»явилась,  оскільки
16.06.2006 року померла. Позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2 є її
спадкоємцями за законом.

Вислухавши
сторін,  їх представників,  свідків: ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  дослідивши матеріали
цивільної справи,  з урахуванням меж
заявлених позовних вимог,  суд приходить
до наступного висновку.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_4 належало право
власності на 44/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про
право на спадщину за законом.  Інша
половина домоволодіння належить ОСОБА_1 згідно
договору дарування.

18.08.2005
р. ОСОБА_10,  який діяв на підставі довіреності від 25.04.2005 р. від
імені ОСОБА_4 запропонував
ОСОБА_1
придбати належну ОСОБА_4
частину будинку по АДРЕСА_1,  а саме
44/100 частини за 11800 грн. Згідно даної довіреності ОСОБА_2 мав право
продати або обміняти належну ОСОБА_4
частину жилого будинку,  що
знаходиться по АДРЕСА_1 та виконувати усі інші дії,  пов'язані з виконанням даної довіреності.
17.09.2005 р. ОСОБА_2 повідомив приватного нотаріуса Ширінську Л.В. про
те,  що він має намір придбати спірну
частину будинку за вказаною ціною.

20.09.2005
р. ОСОБА_4 подарувала належну їй частину будинку відповідачу ОСОБА_3.  Оскільки договір дарування 20.09.2005 р. був
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

без застосування
довіреності,  виданої на ім»я ОСОБА_10,
то не має підстав визнавати дану довіреність нікчемною на
підставі  ст.  720 ч. 4 ЦК України.

Згідно  ст.
235 ч. 2 ЦК України
якщо правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину,  який вони насправді вчинили,  відносини сторін регулюються правилами щодо
правочину,  який сторони насправді
вчинили.

Позивач
та його представник вважають,  що під
зазначеним договором дарування прихований договір купівлі-продажу і повинні
бути застосовані правила,  які регулюють
договір купівлі-продажу.

Згідно  ст.
655 ЦК України
за договором купівлі-продажу продавець передає або зобов'язується передати
майно у власність покупцеві,  а покупець
приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову
суму.

Згідно  ст.
657 ЦК України
договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого
майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Згідно
п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування
судами процесуального законодавства при розгляді цивільних справ по першій
інстанції» № 9 від 21.12.1991 р. (з усіма послідуючими змінами та доповненнями)
не можуть стверджуватись показаннями свідків наявність правовідносин,  що виникають з угод,  для яких законом встановлено письмову форму.

В
судовому засіданні не встановлено,  що
під зазначеним договором дарування прихований договір купівлі-продажу,  позивачем не доведено,  що обдарована сплачувала грошові суми за
отримане майно,  не представлені докази
про розмір цих сум,  тобто не встановлено
обов'язкових ознак договору купівлі-продажу,
хоча відповідно до вимог  ст.  10-11 ЦПК України це ї обов'язком позивача.

Відмовляючи
в позові про визнання недійсним договору дарування та довіреності,  суд відмовляє в інших позовних вимогах - про
перевід прав покупця,  так як останні
випливають з вимог про визнання угод недійсними.

Керуючись  ст.
ст.  203-210,  235,
655,  657,  720 ЦК
України,   ст.  ст.
10,  11,  59,
60,  212-215 ЦПК України,  Постановою Пленуму Верховного Суду України
«Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді
цивільних справ по першій інстанції» № 9 від 21.12.1991 р. (з усіма
послідуючими змінами та доповненнями),
суд

вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання угод недійсними,  перевід прав покупця відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на
користь держави судові витрати: 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський
районний суд міста Житомира шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду та
апеляційної скарги поданої протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження рішення суду.