Справа № 2-661/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
жовтня 2007 року       Суддя
Южноукраїнського міського суду

Миколаївської
області

В
складі: головуючого -  судді                Франчук О.Д.

При
секретарі -                                         Коршак
О.В.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Южнокраїнська цивільну справу за
позовною заявою

ОСОБА_1

до

Малого підприємства „Колос",

Костянтинівського монтажного управління відкритого акціонерного товариства

„Теплоенергомонтаж"

Третя особа: Южноукраїнське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування

від нещасних випадків та професійних захворювань України

Про встановлення факту нещасного випадку на виробництві.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовною заявою до малого підприємства „Колос" (далі МП „Колос")
Костянтинівського монтажного управління відкритого акціонерного товариства
„Теплоенергомонтаж" (далі КМУ ВАТ „Теплоенергомонтаж"), третя особа
Южноукраїнське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків та професійних захворювань України (далі Южноукраїнське
відділення ВД ФССНВ України), в якій просить встановити факт нещасного випадку
на виробництві, визнати за ним право на отримання щомісячної грошової суми у
зв'язку з частковою втратою професійної працездатності та зобов'язати Южноукраїнське
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань України призначити страхові виплати у
зв'язку з частковою втратою працездатності.

Свої
вимоги мотивує тим, що 26 січня 1993 року перебуваючи у відряджені в м. Харкові
від КМУ ВАТ „Теплоенергомонтаж" та одночасно працюючи на МП „Колос"
отримав трудове каліцтво. У зв'язку з чим 5 червня 1993 року йому встановлено
60 % втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності внаслідок
трудового каліцтва. При зверненні до Южноукраїнського відділення ВД ФССНВ
України у призначенні страхових виплат йому відмовлено у зв'язку з відсутністю
необхідних документів для призначення таких виплат. Тому він був вимушений
звернутися до суду за захистом своїх прав.

У
судовому засіданні позивач доводи позовної заяви підтримав та пояснив, що
працюючи в КМУ ВАТ „Теплоенергомонтаж" у 1993 році його було направлено у
відрядження до м. Харкова на навчання, де у вільний час він працював за
сумісництвом у МП „Колос".
26.01.1993 року отримав трудове каліцтво виконуючи роботу в МП „Колос".
05.07.1993 року ВТЕК йому
встановлено 60% втрати професійної працездатності. 07.07.1993 року народження
йому встановлена третя група інвалідності. 13 березня 2006 року позивач
звернувся до Южноукраїнського відділення ВД ФССНВ України з питання призначення
йому страхових виплат, на що йому відповіли відмовою та рекомендували
звернутися до суду для встановлення факту виробничого травматизму та середнього
заробітку, для обчислення страхових виплат.

Представник
КМУ ВАТ „Теплоенергомонтаж" позовну заяву не визнав та просив у позові
відмовити, зазначивши, що ОСОБА_1 будучи направленим на курси підвищення
кваліфікації, не поставивши до відома керівництво КМУ ВАТ
„Теплоенергомонтаж", у вільний від занять час, знайшов роботу в МП „Колос", де
й отримав виробничу травму. Ніякого відношення КМУ ВАТ „Теплоенергомонтаж"
до отримання ОСОБА_1 виробничої травми не має. Довідку про його заробітну плату
в КМУ ВАТ „Теплоенергомонтаж" позивачу надавали, а відомості про його
заробітну плату, яку він отримував на МП
„Колос" на підприємстві відсутні.

Представник
третьої особи позовну заяву ОСОБА_1 не визнала та суду пояснила, що заявник
звертався до Южноукраїнського відділення ВД ФССНВ України, щодо призначення йому
страхових виплат. Однак при вивченні наданих ОСОБА_1 документів, було
встановлено, що акт про нещасний випадок від 09 лютого 1993 року не відповідає
діючому на той момент законодавству. В особовій справі відсутні документи, що
підтверджують право на страхову виплату, а також заявником не надано довідки
про середній заробіток з місця роботи де мав місце нещасний випадок. Просила в
задоволенні заявлених вимог відмовити.

Суд,
заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи,
вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно
до трудової книжки /а.с. 8/ ОСОБА_1 09 листопада 1992 року був прийнятий в ЬСМУ
ВАТ „Теплоенергомонтаж" та 16 липня 1993 року був звільнений за власним бажанням.

З 24
листопада 1992 року ОСОБА_1 був відряджений до м. Харкова в лабораторію тресту
„Теплоенергомонтаж" на курси електрозварювальників, що підтверджується
довідкою /ах. 7/.

В силу
п. 14 ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" якщо на час звернення за страховою
виплатою документи про заробіток потерпілого до ушкодження здоров'я не
збереглися, сума страхової виплати визначається за діючою на час звернення
тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі),
на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом)
подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати,
встановленого на день виплати. Відсутність документів про заробіток
підтверджується довідкою роботодавця або відповідного архіву.

В
судовому засіданні встановлено, що каліцтво ОСОБА_1 отримав працюючи за
сумісництвом на МП „Колос",
а не під час виконання робіт на КМУ ВАТ „Теплоенергомонтаж", тому суд
вважає, що його вимоги про зобов'язання КМУ ВАТ „Теплоенергомонтаж" видати
довідку про середню заробітну плату по підприємству та визнати за ним право на
одержання страхових виплат, обчислених виходячи із середнього заробітку по
підприємству КМУ ВАТ „Теплоенергомонтаж" є безпідставні та задоволенню не
підлягають.

Крім
того, факт нещасного випадку на виробництві додаткового встановлення в суді не
потребує, так як відповідно з акту №1 від 09.02.1993 року /а.с. 11-12/, рішення
ВТЕК від
05.07.1993 року /а.с. 14/ та довідки № 085323 внаслідок нещасного випадку на
виробництві 26.01.1993 втратив 60 % професійної працездатності та отримав
безстроково третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

Згідно
довідки Управління Пенсійного фонду України /а.с. 9/ ОСОБА_1 отримує пенсію по
інвалідності внаслідок трудового каліцтва у розмірі 179,81 грн.

Судом
встановлено, що підставою для звернення позивача до суду з даним позовом
являється відмова Южноукраїнського відділення ВД ФССНВ України в призначені
останньому страхових виплат у зв'язку з тим, що наданий позивачем акт про
нещасний випадок не містить всіх необхідних реквізитів.

Згідно з
п. 1 ст. З Кодексу адміністративного судочинства України справа
адміністративної юрисдикції це - переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Предметом
позову в даній справі є, зокрема зобов'язання Южноукраїнського відділення ВД
ФССНВ України призначити ОСОБА_1 страхові виплати на відшкодування шкоди,
завданої травмою на виробництві, яка мала місце 26 січня 1993 року.

Вказане
свідчить, що виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань України на основі законодавства виконує
делеговані владні повноваження у сфері суспільних відносин, зокрема, пов'язаних
із відшкодуванням шкоди, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його
здоров'я.

Таким чином Южноукраїнське
відділення ВД ФССНВ України в розумінні п.
7 ст. 3 КАС
України є суб'єктом владних повноважень.

Аналіз
суб'єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що данні позовні вимоги
є предметом розгляду у порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких
обставин, позовні вимоги в частині зобов'язання Южноукраїнського відділення ВД
ФССНВ України призначити страхові виплати у зв'язку з частковою втратою
професійної працездатності, пов'язаної з трудовим каліцтвом підлягають розгляду
за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, у даній же справі
провадження в частині цих позовних вимог ОСОБА_1 підлягає припиненню на
підставі п. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.
ст. 4, 60, 209, 213, 214, 215, 218, 221 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В
задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Малого підприємства „Колос",
Костянтинівського монтажного управління відкритого акціонерного товариства
„Теплоенергомонтаж", третя особа - Южноукраїнське відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних
захворювань України про встановлення факту нещасного випадку на виробництві
відмовити

Заяву
про апеляційне оскарження рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.