АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2112 2007 р.                                             Головуючий
Категорія                                                                            Задорожній
апеляційній інстанції Адаменко Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27"
листопада 2007 р. Колегія судців судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                     Адаменко Л.В.

суддів                                 Корнієнко
Н.В.,  Бородійчук В.Г.

при секретарі                    Федьорко
М. Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу голови
правління Акціонерного банку «Київська Русь» на рішення Драбівського районного
суду Черкаської області від 08 жовтня 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
Акціонерного банку «Київська Русь»,
треті особи : приватний нотаріус Бірюк Олег Васильович,  товариство з обмеженою відповідальністю
«Халал» про визнання договору іпотеки недійсним

встановила:

ОСОБА_1
з вказаним позовом звернулась до суду 27 липня 2007 року,  обґрунтовуючи його тим,  що їй відповідно до Державного акту на право
власності ЯА № 218596,  виданого 28
лютого 2005 року Драбівською райдержадміністрацією належить земельна ділянка
площею 2, 0603 га,  яка розташована
АДРЕСА_1.

4 квітня
2005 року між нею та відповідачем укладений договір іпотеки,  відповідно до якого вона,  не розуміючи суті його умов,  поручилась своїм майном за зобов'язання ТОВ
«Халал» взятого ним за договором кредиту.

ОСОБА_1
доводила,  що при укладенні цього
договору керівництво ТОВ «Халал»,  в тому
числі її чоловік,  ввело її в оману,  внаслідок чого вона уклала угоду на вкрай
невигідних для неї умовах.

Доповнюючи
та уточнюючи свої позовні вимоги,
ОСОБА_1 доводила,  що укладений
договір іпотеки не відповідає вимогам
ст.  18 Закону України «Про
іпотеку» так,  як в ньому не зазначене
цільове призначення земельної ділянки,
що є істотною умовою такого договору,
яка є підставою для визнання його недійсним.

Рішенням
Драбівського районного суду від 8 жовтня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволений
частково.

Визнано
договір іпотеки,  укладений між ОСОБА_1
та Акціонерним банком «Київська Русь» 4 квітня 2005 року ,  посвідчений приватним нотаріусом Драбівського
районного нотаріального округу Бірюковим Олегом Васильовичем,  предметом якого є

2

нерухоме
майно - земельна ділянка площею 2, 0603 га„ розташована по АДРЕСА_1 недійсним у
зв'язку із відсутністю в ньому істотної умови,
передбаченої п.3 ч. 1  ст.  18 Закону України «Про іпотеку» -зазначення
цільового призначення земельної ділянки.

В решті
позовних вимог відмовлено. Заборону на відчуження земельної ділянки,  встановлену в порядку забезпечення позову
ухвалою судді Драбівського райсуду
від 6 серпня 2007 року знято.

В
апеляційній скарзі голова правління Акціонерного банку «Київська Русь» просить
скасувати ухвалене по справі рішення та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1,  посилаючись
на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм
процесуального законодавства.

Заслухавши
учасників процесу,  вивчивши матеріали
справи,  перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених в суді,  колегія суддів приходить до висновку про
те,  що апеляційна скарга голови
правління Акціонерного банку «Київська Русь» підлягає до задоволення ,  а ухвалене по даній справі рішення до
скасування із слідуючих підстав.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсним договору іпотеки,  укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним банком
«Київська Русь» 4 квітня 2005 року предметом якого є земельна ділянка,  належна позивачці на праві приватної
власності,  суд посилався на відсутність у
ньому істотної умови,  передбаченої п.3
ч. 1  ст.
18 Закону України «Про іпотеку» - зазначення в ньому цільового
призначення земельної ділянки. Свій висновок суд обґрунтовував вимогами ч.
2  ст.
18 цього Закону про те,  що у разі
відсутності в іпотечному договорі названої істотної умови він може бути
визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Проте з таким
висновком суду погодитись не можна із слідуючих підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи,
пояснень сторін договір іпотеки між ОСОБА_1 та відповідачем укладений 4
квітня 2005 року з дотриманням вимог
ст.  ст.  572-577,
583-587,  589-593 ЦК України і був
направлений на забезпечення вимоги Акціонерного банку «Київська Русь»,  як іпотекодержателя до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Халал» як позичальника,
що випливає з кредитного договору № 936-20/3-1 від 3 березня 2003 року
та додаткових угод до нього,  укладених
між іпотекодержателем та позичальником.
Вищевказані норми закону суд при вирішенні справи не врахував.

За цим
договором (§ 2) ОСОБА_1,  як
іпотекодавець відповідно до Закону України «Про іпотеку» передала
іпотекодержателю - Акціонерному банку «Київська Русь» як майновий поручитель
позичальника - ТОВ «Халал» в забезпечення основного зобов'язання земельну
ділянку,  належну їй на праві
власності,  площею 2, 0603 гектарів,  кадастровий номер :01:00/1001, яка
розташована АДРЕСА_1.

Зазначена
земельна ділянка (предмет іпотеки) належить іпотекодавцю на підставі Державного
акта на право власності на земельну ділянку ЯА № 218596,  виданого 28 лютого 2005 року Драбівською
райдержадміністрацією (п. 2.1 Договору іпотеки).

Відповідно
до п. 2.2 Договору за згодою сторін визначена оціночна вартість іпотеки 145187
грн.

За
домовленістю сторін предмет іпотеки залишався у користуванні та володінні
іпотекодавця відповідно до його цільового призначення ( п.2.3 Договору).
Цільове призначення предмету іпотеки зазначено у Державному акті на право
власності на земельну ділянку,  виданого
ОСОБА_1 і таким є комерційне використання. Дану обставину ніхто із сторін не
оспорював.

Встановлено,  що даний позов позивачкою пред'явлений в
зв'язку з проведенням публічних торгів предмету іпотеки,  які були призначені на 15 серпня 2007 року,  але не відбулися в зв'язку із невиконанням
зобов'язань позичальником ТОВ «Халал» перед Іпотекодержателем,  що виникають із основного зобов'язання - умов
Кредитного договору та

додаткових
угод до нього,  які укладені між
іпотекодержателем та позичальником,
майновим поручителем якого була ОСОБА_1

За
укладеним договором іпотеки між позивачкою та відповідачем,  як майновий поручитель позичальника - ОСОБА_1
взяла на себе зобов'язання перед Іпотекодержателем виконати основне
зобов'язання,  у випадку його невиконання
позичальником,  за рахунок належного їй
на праві власності нерухомого майна. І в цьому основний зміст зазначеного
договору. А тому невнесення у даний договір даних про цільове призначення
земельної ділянки за вказаної умови не є підставою для визнання договору
іпотеки в даному випадку недійсним.

Само по
собі невнесення вказаних даних не є підставою для звільнення ОСОБА_1,  по укладеному з нею договору іпотеки 4 квітня
2005 року Акціонерним банком «Київська Русь»,
від виконання взятого нею зобов'язання,
як майнового поручителя,  по
виконанню основного зобов'язання у випадку невиконання його позичальником.

Крім
цього,  колегія суддів вважає,  що невнесенням в договір іпотеки
вищезазначених даних безпосередньо права іпотекодавця не порушені.

На
підставі викладеного у суду 1-ої інстанції не було підстав для задоволення позову
ОСОБА_1

Відповідно до  ст.  309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права,  яке призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  309,  314,
316,  317 ЦПК України,  колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу голови правління Акціонерного банку «Київська Русь» задоволити.

Рішення
Драбівського районного суду Черкаської області від 08 жовтня 2007 року
скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення
вступає в законну силу з моменту проголошення,
може бути оскарження в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.