Справа №2-397/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 жовтня 2007
року      Тетіївський районний суд    Київської області в складі:

головуючого
судді :           Лісовенко П.І.

при
секретарі:                   Ковальчук
В.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Тетієві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1,ОСОБА_2 до ОСОБА_3,ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу
недійсним та про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1,ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом в якому просять визнати їх співвласниками будинку
АДРЕСА_1 та визнати договір купівлі продажу будинку АДРЕСА_1 укладений 26
грудня 2006 року недійсним з моменту укладення,посилаючись на те,що їхня мати
ОСОБА_4 укладаючи даний договір купівлі продажу будинку помилялася,а нотаріус
посвідчуючи даний договір не з"ясувала всіх обставин та прав третіх осіб.

Також позивачі в
своєму позові вказують на те,що вони після смерті свого батька ОСОБА_5,який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1,є співвласниками будинку АДРЕСА_1, так як доглядали даний будинок
та за власні кошти робили неохідний ремонт,тобто виконували всі дії,які
свідчать про їхнє фактичне прийняття спадщини,тому мати без їхньої згоди не
мала права продати даний будинок.

В судовому
засіданні позивачі ОСОБА_1,ОСОБА_2
та їхній представник ОСОБА_6 вимоги викладені в позовні заяві підтримали та
просять застосувати вимоги ст.ст.56,535,549 ЦК України (в редакції 1963 року) з урахуванням прикінцевих
та перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2004 року.

Відповідач
ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 з позовом не згодні, вказують на те,що
ОСОБА_4 свідомо укладала договір купівлі продажу будинку,отримала гроші за
проданий будинок і претензій вона ніяких не мала,тому просять в позові
відмовити.

Відповідач
ОСОБА_4 з позовом згодна,вказує на те,що коли вона продавала будинок, то
допустилася помилки,так як не порадилася зі своїми синами.

Третя
особа,приватний нотаріус Тетіївського районного нотаріального округу Бурлаченко
К.Ф.з позовом не згодна,вказує на те,що 26.12.2006 року при укладанні договору
купівлі-продажу будинку в селі Горошкові, помилки ні з її боку,ні з боку
продавця ОСОБА_4не було,оскільки відчужування будинку проводилося на підставі
свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого сільською радою
с.Горошків,Тетіївського району 22.11.2006 року та зареєстрованого у
Тетіївському міжміському бюро технічної інвентаризації,де власником будинку
записана була лише ОСОБА_4,також продавцю було роз'яснено наслідки укладання
даного договору,які вона розуміла і про що ставила свій підпис,тому помилки з
боку продавця не було,а з її боку,як нотаріуса, при укладенні договору
купівлі-продажу, було дотримано вимоги чинного законодавства.

Представник
виконавчого комітету Горошківської сільської ради Пущик О.І.розгляд справи
покладає на розсуд суду,посилаючись на те,що всі необхідні документи для
продажу спірного будинку виконком надав ОСОБА_4,де власником була записана
остання,оскільки позивачі з 1985 року в селі Горошкові не проживають і зняті з
реєстрації.

Суд,розглянувши
матеріали справи,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази
вважає,що позов задоволенню не підлягає,виходячи із слідуючого.

Позивачі в
своєму позові та в своїх поясненнях в суді посилаються на те,що вони мають
право на спадкове майно після смерті свого батька ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1,оскільки будинок будувався за кошти їхньої сім"ї і не був
колгоспним двором, тому відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року)вони фактично прийняли
спадщину,так як доглядали будинок,за власні кошти робили необхідний
ремонт,працювали на присадибній ділянці.

З такими
поясненнями позивачів суд погодитися не може.оскільки як вбачається із довідки
№398 від 25.06.2007 року виданої виконавчим комітетом Горошківської сільської
ради про те,що на день смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 він був головою двору і цей
двір відносився до колгоспного двору.

Із пояснень в
суді представника виконавчого комітету Горошківської сільської ради Пущик
О.І.вбачається,що в погосподарських книгах за 1980-1982 роки двір
ОСОБА_5відносився до суспільної групи господарств (колгосп), головою якого був
ОСОБА_5.

Так як після
смерті ОСОБА_5  ІНФОРМАЦІЯ_1 головою
двору стала його дружина ОСОБА_4,а позивачі ОСОБА_2,ОСОБА_1з даного
двору виписалися,перший 1.06.1985 року,другий 3.09.1985 року і ОСОБА_4до
26.12.2006 року проживала одиноко, то Горошківська сільська рада вірно видала
22.11.2006 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно,власником якого
було записано ОСОБА_4.

26 грудня 2006
року приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу
Бурлаченко К.Ф.було посвідчено договір купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1.Сторонами даного договору виступали продавцем ОСОБА_4,покупцем ОСОБА_3.

На оформлення
даного договору продавцем було надано до нотаріуса свідоцтво про право
власності на нерухоме майно видане Горошківською сільською радою 22.11.2006
року та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Тетіївського
міжміського бюро технічної інвентаризації від 22.11.2006 року,де власником
будинку АДРЕСА_1 з прибудовами, записана ОСОБА_4.

Згідно
вищезазначеного договору за проданий будинок ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 7000
грн. і як продавець гарантувала,що на відчужуваний будинок прав у третіх
осіб,як у межах так і за межами України,немає,про що ставила свій підпис.

Посвідчуючи
вказаний договір купівлі-продажу приватним нотаріусом Бурлаченко К.Ф. було
з"ясовано всі обставини  необхідні
для укладання договору, тому порушення чинного законодавства ним не було
допущено.

Встановлені
судом факти об'єктивно підтверджуються: договором купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1 від 26.12.2006 року; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно
видане Горошківською сільською радою 22.11.2006 року; витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно Тетіївського міжміського бюро технічної
інвентаризації від 22.11.2006 року та поясненнями в суді сторін.

Виходячи із
змісту ст.56 ЦК України
(в редакції 1963 року) - угода укладена внаслідок помилки,що має істотне
значення,може бути визнана недійсною за позовом сторонника діяла під впливом помилки.

Тобто дана
стаття вказує на те,що позивачем може бути лише особа,яка була стороною в
укладеній угоді і допустилася помилки,що має істотне значення.

Таким
чином,поскільки ОСОБА_4,яка була продавцем будинку,до суду не звертається з
позовом та не доводить,що вона допустилася помилки при укладанні договору
купівлі-продажу,а позивачі 26.12.2006 року не були стороною в договорі
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, то вони і не мають права позивати до суду у
відповідності до ст.56 ЦК
України (в редакції 1963 року),а тому в позові необхідно відмовити.

Керуючись
ст.ст.10;15;60;208;209;212-215;218 ЦПК України,ст.56 ЦК України (в
редакції 1963 року),суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1,ОСОБА_2 до ОСОБА_3,ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та про визнання права власності - відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги.