Справа № 22 - 2557 /
2007                                       Рішення
14                                                                                   судці
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16
листопада 2007 року                                                                                  місто
Вінниця

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у
складі:

головуючого:  Оніщука В.В.

суддів:                                         Чорного
В.І.,  Медяного В.М. ,

при секретарі:
Цехмістер Ю.В.,

за участю
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,  представника ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Томашпільського районного суду Вінницької області від 09.08.2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору
довічного утримання,  -

встановила:

В грудні
2006 року ОСОБА_33вернулася до суду із зазначеним позовом,  вказуючи,
що 20.01.2001 року між нею та відповідачкою,  яка являється донькою її покійного чоловіка,  було укладено договір довічного утримання
згідно умов якого вона передала у власність відповідачці житловий будинок з
надвірними будівлями,  що розташований в
АДРЕСА_1,  а відповідачка зобов'язалась
довічно повністю її утримувати,
забезпечуючи харчуванням,
одягом,  доглядом,  необхідною допомогою та житлом,  шляхом збереження права безоплатного
пожиттєвого проживання у відчужуваному будинку,
однак після посвідчення договору ОСОБА_1 ніякої допомоги їй не надає і
тому просила договір довічного утримання,
укладений між нею та відповідачкою,
розірвати.

Рішенням
Томашпільського районного суду Вінницької області від 09.08.2007 року в
задоволенні позову було відмовлено.

Не
погодившись із вказаним рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення,  яким її позов задовольнити повністю,  посилаючись на неповноту з'ясування судом
обставин по справі,  що мають значення
для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального
права.

У своїх
запереченнях на скаргу відповідачка її доводи не визнала,  посилаючись на безпідставність скарги і на
законність та обґрунтованість рішення суду.

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги; вважає,  що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

2

Відповідно
до  ст.  308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
зміни,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи
у задоволенні позову,  районний суд
виходив з того,  що позивач не надала
доказів невиконання відповідачкою умов договору довічного утримання і
відповідно заявлені вимоги є безпідставними.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом
встановлено і підтверджено матеріалами справи,
що 20.01.2001 року між сторонами по справі було укладено договір
довічного утримання,  згідно якого
позивач передала у власність відповідачці,
яка являється донькою її покійного чоловіка,  житловий будинок з надвірними будівлями,  що розташований в АДРЕСА_1,  а відповідач зобов'язалась довічно повністю
утримувати ОСОБА_3,  забезпечуючи її
харчуванням,  одягом,  доглядом,
необхідною допомогою та забезпеченням її житлом шляхом збереження права
безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваному будинку,  при цьому вартість матеріального забезпечення
визначена сторонами в розмірі 30 грн. на місяць.

Відповідно
до вимог  ст. . 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається
з матеріалів справи,  що фактично
протягом шести років позивач не ставила питання щодо розірвання зазначеного
договору довічного утримання,  що наряду
з іншими доказами свідчить про належне виконання відповідачем своїх обов'язків
за договором.  Доказів які б
підтверджували наявність невиконання чи неналежного виконання відповідачем
своїх обов'язків за договором довічного утримання і які б згідно вимог  ст. . 755 ЦК України явились би підставою для
припинення договору довічного утримання позивачем не надано.

На
підставі наведеного судова колегія вважає,
що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку,  що заявлений ОСОБА_3 позов є безпідставним та
не підлягаючим задоволенню.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи,  тобто постановлене рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304, 307,
308,  313-315,  317,
319 ЦПК України,  колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення
Томашпільського районного суду Вінницької області від 09.08.2007 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.