Копія                                                                                     Справа
№ 2-1710/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

10 вересня 2007
року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївсь­кої області в складі:
головуючого судді - Вуїва О.В. при секретарі
--    Вишняковій О.Є.,

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні в м.  Вознесенську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до Вознесенської
міської ради Миколаївської області про виділення ідеальних часток у спільній сумісній
власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

В серпні
2007 року ОСОБА_1,  ОСОБА_2. звернулися
до суду з по­зовом до Вознесенської міської ради про виділення ідеальних часток
у спі­льній сумісній власності на землю в якому вказували,  що на підставі свідоц­тва про право на
спадщину за законом від 14 квітня 1988 року позивачі,  а також ОСОБА_3,  є співвласниками (в рівних частках) жит­лового
будинку,  розташованого по АДРЕСА_1 в
м.  Вознесенську.

Також,  на підставі рішення Вознесенської міської
ради від 25 січня 1994 року вони є співвласниками земельної ділянки,  площею 0, 1000 га.,  призначеної для обслуговування вказаного
будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_3,  яка була ма­тір'ю
позивачів.

Після її
смерті відкрилася спадщина в склад якої входить спірна земе­льна ділянка.

В грудні
2006 року позивачі,  як спадкоємці першої
черги за законом,  які прийняли
спадщину,  звернулися до нотаріальної
контори за місцем її відкриття з метою оформлення спадкових прав,  однак нотаріус відмовив по­зивачам у видачі
свідоцтва про право на спадщину. Відмову нотаріус обґру­нтував тим,  що в документі,  що посвідчує право власності на земельну діля­нку
не визначені частки кожного із співвласників майна.

Невизначеність
часток у праві власності щодо земельної ділянки уне­можливлює здійснення
ОСОБА_4 та ОСОБА_2. права на спадщину,  а
також розпорядження своїм майном.

Тому,  враховуючи рівну участь співвласників у
надбанні майна,  пози­вачі просили
визначити частки в праві спільної сумісної власності,  визнав­ши за ОСОБА_1,  ОСОБА_5,
ОСОБА_3. право власності (по 1/3 частці за кожним) на земельну
ділянку,  площею 0, 1000 га.,  розташовану по АДРЕСА_1 в м.  Вознесенську,
призначену для обслуговування житлового будинку.

В
попередньому судовому засіданні ОСОБА_1,
ОСОБА_2. позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача - Вознесенської міської ради - в попереднє судове
засідання не з'явився,  однак на адресу
суду направив заяву в якій просить розглядати справу без його участі,  позовні вимоги визнає повністю.

Оскільки
матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін,  тому суд вважав можливим розглядати справу у
відсутності представника відповідача.

Заслухавши
пояснення позивачів,  дослідивши
матеріали справи,  суд прийшов до
наступного.

Так,  судом встановлено,  що ОСОБА_1,
ОСОБА_2.,  а також ОСОБА_3. є
співвласниками (в рівних частках) житлового будинку,  розташованого по АДРЕСА_1 в м.  Вознесенську (а.с.  10, 11).

Також,  на підставі рішення виконкому Вознесенської
міської ради від 25 січня 1994 року вони є співвласниками (на праві спільної
сумісної влас­ності) земельної ділянки,
площею 0, 1000 га.,  призначеної
для обслуговуван­ня вищевказаного будинку (а.с.
13).

ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_3,  яка була ма­тір'ю
позивачів (а.с.  7-9, 12).

Після її
смерті відкрилася спадщина в склад якої входить спірна земе­льна ділянка.

Враховуючи
ці обставини,  а також особливий правовий
режим майна,  що знаходиться в спільній
сумісній власності,  позивачі не можуть
повністю використовувати право на розпорядження спірним майном та реалізувати
своє право на спадщину (а.с.  16).

Відповідно
до  ст.
368 ЦК України
спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумі­сною власністю.

Згідно
4.2  ст. 372 ЦК України,  у разі поділу майна,  що є в спільній су­місній власності,  вважається,
що частки співвласників у праві спільної сумі­сної власності є
рівними,  якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

За
рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зме­ншена з
урахуванням обставин,  що мають істотне
значення.

Відповідно
до абз. З п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у
справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22 грудня
1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі
майна,  виділі частки з спільного
майна,  зверненні стягнення на майно
учасника спільної власності за його боргами,
відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і
примноження власності громадян,  розмір
частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової
участі,  якщо інше не випливає із
законодавства України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя
визначається за нормами Кодекса
про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про те,  що участь когось з учасників спільної
сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була
більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Оскільки
судом не встановлено обставин,  що
впливають на зміну роз­міру часток співвласників майна,  тому відповідно до ч. 2  ст.
372 ЦК України
частки співвласників майна вважаються рівними.

За таких обставин,  позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись  ст.
ст. 10,  11, 130,  209,
212,  213,  214,
215 ЦПК України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до Вознесенської
міської ради Миколаївської області про виділення ідеальних часток у спільній
сумісній власності на землю - задовольнити повністю.

Визначити
ідеальні частки в земельній ділянці,  що
знаходиться в спі­льній сумісній власності,
визнавши право власності за ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 - по 1/3 частці
за кожним на земельну ділянку,  площею 0,
1000 га.,  розташовану по АДРЕСА_1 в
м.  Вознесенську Миколаївської області та
призначену для обслуговування житлового будинку,  розташованого за цією ж адресою.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оска­рження протягом 10
днів з моменту проголошення рішення та подачі апеля­ційної скарги протягом 20
днів після надання заяви про апеляційне оскарження