Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

1 листопада  2007
року                                         Тростянецький
районний суд

Сумської області в складі:
головуючого-  судді Жаворонка
В.П. при секретарі Рибалко Л.І.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Тростянець цивільну  справу  за
позовом  приватного  підприємця
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,   3-і особи:  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про  стягнення
матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом,  в якому зазначала,  що вона є суб'єктом підприємницької
діяльності,  займається роздрібною
торгівлею продуктами харчування в магазині «У Тетяни».

Згідно до трудового договору між працівником і фізичною особою від
24.11.2006 року вона прийняла на роботу на безстроковій основі продавцем в
магазин ОСОБА_2  Договір
зареєстровано в Тростянецькому районному центрі зайнятості.

Також,  відповідно
до аналогічних трудових договорів в магазині працювали інші продавці,  в тому числі старший продавець ОСОБА_3
(договір від 14.12.2006 p.),  продавці:
ОСОБА_4 (договір від 24.11.2006 р.) ОСОБА_6 (договір від 24.11.2006 p.),  ОСОБА_5( договір від 24.11.2006 р.) ОСОБА_7 (договір від
24.11.2006 p.). Ці працівники
були членами одного колективу (бригади),
керівником якої була ОСОБА_3 З усіма цими працівниками 01.12.2006 року
був укладений договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність.
Його підписали всі члени бригади,  в тому
числі відповідач ОСОБА_2

14 січня 2007 року в магазині було проведено
інвентаризацію матеріальних цінностей та виявлено недостачу в сумі 9166 грн.04
коп.

По відомостям позивача недостача,  що була виявлена,  сталася з вини саме ОСОБА_2
,  яка в
той же день,  14.01.2007 року,  з роботи звільнилася за власним
бажанням.  Перед цим,  як вона дізналася,  вона робила значні трати,  придбала речі,  вартість яких не відповідала її доходу.

За фактом недостачі на таку суму позивач зверталася до
прокуратури і міліцію,  але в порушенні
кримінальної справи було відмовлено в зв'язку з наявністю цивільно-правових
відносин.

З вищезазначених підстав звернулася позивач до суду з
позовом,  в якому просила стягнути з ОСОБА_2  на її користь
9166 грн.04 коп.3авдану матеріальну шкоду та понесені нею судові витрати.

Ухвалою Тростянецького райсуду Сумської області від 19 липня 2007 року 3-і особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7 були визнані співвідповідачами по
справі.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги змінила
та просила стягнути матеріальну шкоду тільки з ОСОБА_2  в сумі 1527 грн.
67 коп. та стягнути понесені нею судові витрати по справі.

Представник позивача-адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя.

Відповідач ОСОБА_2  в судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що вона коштів з магазину не брала.

Відповідачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали
та пояснили,  що вони працювали в
бригаді  разом  з  ОСОБА_2
,   у  якої  почали
з'являтися  дорогі

речі, вона часто їздила на таксі,  тобто їх спосіб життя не відповідав її доходу.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилася,  про причину неявки суду не повідомляла,  а тому суд вважає за можливе розглянути
справу в її відсутність,  на підставі
матеріалів,  які є в справі.

Суд,  вислухавши
сторони,  вивчивши матеріали справи,  відмовний матеріал №95 по факту недостачі
грошей в магазині «Продукти у Тетяни» вважає,
що позов  підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Було встановлено,
що позивач є приватним підприємцем та суб'єктом підприємницької
діяльності,  що підтверджуться копією
свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії В00 №НОМЕР_1
від 31.03.1999 року (а.с. 7) та займається роздрібною торгівлею продуктами
харчування в магазині «У Тетяни».

Згідно до трудового договору між працівником і фізичною
особою від 24.11.2006 року ОСОБА_1
прийняла на роботу на безстроковій основі продавцем в магазин ОСОБА_2  Договір
зареєстровано в Тростянецькому районному центрі зайнятості,  що підтверджується копією даного договору (а.с. 14) .

Також,  відповідно до аналогічних
трудових договорів в магазині працювали інші продавці,  в тому числі старший продавець ОСОБА_3
(договір від 14.12.2006 p.),  продавці:
ОСОБА_4 (договір від 24.11.2006 р.) ОСОБА_6 (договір від 24.11.2006 р.),  ОСОБА_5
(договір від 24.11.2006 р.) ОСОБА_7 (договір від 24.11.2006 p.),  що підтверджується копіями цих договорів (а.с. 9-13).

Згідно ч.1.2  ст.
135-2 КЗпП України при спільному виконанні працівниками окремих видів
робіт,  зв'язаних із зберіганням,  обробкою,
продажем (відпуском) перевезенням або застосуванням у процесі
виробництва переданих їм цінностей,  коли
неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти
з ним договір про повному матеріальну відповідальність,  може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна
відповідальність.

Колективна (бригадна) матеріальна відповідальність
установлюється власником або уповноваженим ним органом за погодженням з
виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим
представником) підприємства,  установи,  організації. Письмовий договір про колективну
(бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством,  установою,
організацією і всіма членами колективу (бригади).

Між позивачем та вищезазначеними працівниками 1 грудня
2006 року був укладений договір про колективну (бригадну)матеріальну
відповідальність. Всі працівники були членами одного колективу (бригади),  керівником якої була ОСОБА_3 Даний договір
підписали всі члени бригади,  що
підтверджується копією даного договору (а.с. 15).

Згідно ч.3  ст.
135-2 КЗпП України перелік робіт,  при
виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна
відповідальність,  умови її
застосування,  а також типовий договір
про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність розробляються за участю
профспілкових об'єднань України та затверджуються Міністерством праці України.

Як встановлено,
профспілкового комітету у приватного підприємця ОСОБА_1  не створено. Договор про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність,  який укладено 01.12.2006 року,  відповідає Типовому. Роботи,  пов'язані з продажем товарів входять до
переліку робіт,  при виконанні яких може
запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність,  що затверджений наказом Мінпраці від
12.05.1996 року №43 (п.5 Переліку).

14 січня 2007 року в магазині позивача була проведена
інвентаризація

-2-

матеріальних цінностей,
в результаті якої виявлено недостачу в сумі 9166 грн.04 коп.,  що підтверджується копією акту інвентаризації
станом на 14.01.2007 року (а.с. 8),
копією звідної відомості по інвентаризації на 14.01.2007 року (а.с.
6-7),  оригіналом звідної відомості по
інвентаризації на 14.01.2007 року,  яка
була оглянута в судовому засіданні.

Як пояснила в судовому засіданні позивач,  недостача,
що була виявлена,  сталася з вини
саме ОСОБА_2
,  яка в
той же день,  14.01.2007 року,  з роботи звільнилася за власним
бажанням.  Перед цим,  як вона дізналася,  вона робила значні трати,  придбала речі,  вартість яких не відповідала її доходу. За
фактом недостачі вона зверталася до прокуратури і міліцію,  але в порушенні кримінальної справи було
відмовлено в зв'язку з наявністю цивільно-правових відносин.

Як вбачається з відмовного матеріалу №95 по факту недостачі грошей в
магазині «Продукти у Тетяни»,  оглянутого
в судовому засіданні,  в порушенні
кримінальної справи по факту недостачі грошей в магазині «Продукти у Тетяни»
було відмовлено за відсутністю складу злочину. При проведенні
оперативно-розшукових заходів встановити факт розкрадання грошей матеріально -
відповідальними особами - продавцями магазину,
не вдалося. При розгляді матеріалів за даним фактом вбачаються
цивільно-правові відносини і підлягають розгляду в порядку цивільного
судочинства,  що підтверджується копією
постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.01.2007 року (а.с.
18).

Згідно ч.1  ст. 130
КзпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду,  заподіяну підприємству,  установі,
організації внаслідок покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно до  ст.
135-3 КзПП України розмір заподіяної підприємству,  установі,
організації шкоди визначається фактичними втратами,  на підставі даних бухгалтерського
обліку,  виходячи з балансової вартості
(собівартості) матеріальних цінностей . . . Розмір підлягаючої покриттю
шкоди,  заподіяної з вини кількох
працівників,  визначається для кожного з
них з урахуванням ступеня вини,  виду і
межі матеріальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене,
проаналізувавши всі докази по справі,
суд приходить до висновку,  що позов
підлягає задоволенню,  т.я. приватному
підприємцю ОСОБА_1  було завдано
матеріальних збитків,  в результаті
недостачі на суму 9166 грн. 04 коп. Враховуючи,
що між сторонами був укладений договір про колективну (бригадну)
матеріальну відповідальність відповідачі повинні відшкодувати шкоду,  заподіяну позивачу,  хоча й відповідачі наполягали на тому,  що шкода заподіяна саме ОСОБА_2  Так як в судовому порядку не була встановлена
саме вина ОСОБА_2 ,  тому суд вважає за
необхідне стягнути у відшкодування матеріальних збитків з ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди по 1527 грн.67 коп.3 кожної.

У відповідності до
ст. 88 ЦПК України суд при винесенні рішення також вирішує питання про
стягнення судових витрат по справі. Суд вважає за необхідне стягнути з
відповідачів на користь ОСОБА_1
сплачений нею при подачі позову до суду,
судовий збір в сумі 91 грн.66 коп. та сплачені витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі ЗО грн. Окрім цього,  позивач понесла витрати на ксерокопію в сумі
68 грн.,  що підтверджується товарним
чеком №63,  які суд також вважає за
необхідне стягнути з відповідачів в дольовому порядку по 31 грн.61 коп.3
кожної.

На підставі викладено та керуючись  ст.
ст. 10, 11, 81, 88, 209, 212, 214,
215  ЦПК України,    ст.
ст. 130, 134, 135-2, 135-3  КЗпП
України,   Постановою Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди,  заподіяної підприємствам,  установам,
організаціям

їх працівниками» №14 від
29.12.1992 року (зі змінами та доповненнями),

суд-

ВИРІШИВ:

Позов приватного підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  3-і особи:
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  ОСОБА_7 про стягнення
матеріальної шкоди,  задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного підприємця ОСОБА_1 відшкодування матеріальних
збитків в сумі 1527 (одна тисяча п'ятсот двадцять сім) грн. 67 коп.,  понесені судові витрати в сумі 31 (тридцять
одна) грн.61 коп.,  а всього 1559 (одна
тисяча п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн.28 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного підприємця
ОСОБА_1 відшкодування матеріальних збитків в сумі 1527(одна тисяча п'ятсот
двадцять сім) грн. 67 коп.,  понесені
судові витрати в сумі 31 (тридцять одна) грн.61 коп.,  а всього 1559 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят
дев'ять) грн.28 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь приватного підприємця ОСОБА_1 відшкодування
матеріальних збитків в сумі 1527(одна тисяча п'ятсот двадцять сім) грн. 67
коп.,  понесені судові витрати в сумі 31
(тридцять одна) грн.61 коп.,  а всього
1559 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн.28 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь приватного підприємця
ОСОБА_1 відшкодування матеріальних збитків в сумі 1527(одна тисяча п'ятсот
двадцять сім) грн. 67 коп.,  понесені
судові витрати в сумі 31 (тридцять одна) грн.61 коп.,  а всього 1559 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят
дев'ять) грн.28 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь приватного підприємця
ОСОБА_1 відшкодування матеріальних збитків в сумі 1527(одна тисяча п'ятсот
двадцять сім) грн. 67 коп.,  понесені
судові витрати в сумі 31 (тридцять одна) грн.61 коп.,  а всього 1559 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят
дев'ять) грн.28 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь приватного підприємця
ОСОБА_1 відшкодування матеріальних збитків в сумі 1527 (одна тисяча п'ятсот
двадцять сім) грн. 67 коп.,  понесені
судові витрати в сумі 31 (тридцять одна) грн.61 коп.,  а всього 1559 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят
дев'ять) грн.28 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Сумського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції або
в порядку ч.4  ст. 2 95 ЦПК України.