Справа №2- 2880/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2007 року                                   Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого
судді                              Левченка
А.В.

при
секретарі   -                                   Банасько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Бориспіль цивільну справу за позовом
ОСОБА_1   до   сільськогосподарського   товариства
з   обмеженою   відповідальністю

«Агрофірма
Рогозів» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. В своїй
позовній заяві він

зазначив, що 20.10.2004 року він уклав договір купівлі-продажу з
відповідачем, відповідно до якого

купив у нього об'єкти нерухомості (господарсько-виробничі та складські
будівлі і споруди) з

інженерними конструкціями у вигляді автозаправочного комплексу, що
складається з: будівлі

автозаправочного комплексу - загальною площею 250 кв.м., огорожі. Зазначені
об'єкти

розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та земельні ділянки з інженерною
інфраструктурою під зазначеними об'єктами нерухомості, які

необхідні для розташування та обслуговування цих об'єктів нерухомості,
господарських будівель та

дворів, загальною площею 15 га. Згідно договору, право власності на майно
та земельну ділянку

переходить до покупця у момент підписання актів приймання-передачі
сторонами. Позивачем та

відповідачем у письмовій формі було узгоджено умови договору
купівлі-продажу, який підлягає

нотаріальному посвідченню, сторонами було фактично виконано умови даного
договору - вартість

майна була сплачена у повному обсязі, що підтверджується розпискою
відповідача про отримання

коштів від 20 жовтня 2004 року, і відповідачем за актом приймання-передачі
переданий об'єкт

нерухомого майна. Однак, відповідач фактично ухиляється від нотаріального
посвідчення даного

договору купівлі-продажу. В зв'язку з цим, він просить суд визнати договір
купівлі-продажу від 20

жовтня    2004    року,
укладений    між    ним      та    Сільськогосподарським    товариством    з

обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Рогозів», за яким перейшло право власності на
об'єкти нерухомого майна (господарсько-виробничі та складські будівлі і
споруди) з інженерними конструкціями у вигляді автозаправочного комплексу, що складається з:
будівлі автозаправочного
комплексу - загальною площею 250 кв. м., огорожі, що (зазначені об'єкти)
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та земельні ділянки з інженерною
інфраструктурою під зазначеними об'єктами нерухомості, які необхідні для
розташування та обслуговування цих об'єктів нерухомості, господарських будівель
та дворів, загальною площею 15 га - дійсним. Крім того він просить суд визнати
за ним право власності на майно - об'єкти нерухомого майна
(господарсько-виробничі та складські будівлі і споруди) з інженерними
конструкціями у вигляді автозаправочного
комплексу, що складається з: будівлі автозаправочного
комплексу - загальною площею 250 кв. м., огорожі, що (зазначені об'єкти)
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та земельні ділянки з інженерною
інфраструктурою під зазначеними об'єктами нерухомості, які необхідні для
розташування та обслуговування цих об'єктів нерухомості, господарських будівель
та дворів, загальною площею 15 га,
в адміністративних межах Рогозівської сільської ради Бориспільського району
Київської області. Судові витрати просив покласти на відповідача. Позивач свій
позов підтримав повністю, справу просив слухати в його відсутність.

Відповідач позов визнав повністю,
справу просив слухати в його відсутність.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно
до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд,
дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що між позивачем та відповідачем 20 жовтня 2004 року було укладено
договір купівлі-продажу, за яким позивач купив у відповідача об'єкти
нерухомості (господарсько-виробничі та складські будівлі і споруди) з
інженерними конструкціями у вигляді автозаправочного
комплексу, що складається з: будівлі автозаправочного
комплексу - загальною площею 250 кв. м., огорожі, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, та земельні ділянки з інженерною інфраструктурою під
зазначеними об'єктами нерухомості, які необхідні для розташування та
обслуговування цих об'єктів нерухомості, господарських будівель та дворів,
загальною площею 15 га.

Згідно з п.4.3
договору, право власності на майно та земельну ділянку переходить до покупця у
момент підписання актів приймання-передачі сторонами.

Відповідно
до ст. З договору, сторони зобов'язані з'явитись до нотаріуса за
місцезнаходженням майна для нотаріального посвідчення договору. Своїм листом
від 02 листопада 2004 року відповідач відмовився з'явитись до нотаріуса з
підстав відсутності такого обов'язку щодо нього в договорі. А наступним своїм
листом від 06 грудня 2004 року повідомив про те, що вважає укладений Договір
недійсним і просив повернути оригінали правовстановлюючих документів.

Відповідно до
положень статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є
умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є
необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди та укладається шляхом
пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.

Згідно з статтею
204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності
до ч.2 статті 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що
між позивачем та відповідачем у письмовій формі було узгоджено умови договору
купівлі-продажу, який підлягає нотаріальному посвідченню відповідно до вимог
чинного Цивільного кодексу України (ст.657). Крім того, обидві сторони фактично
виконали умови даного договору - вартість майна була сплачена у повному обсязі,
що підтверджується розпискою відповідача про отримання коштів від 20 жовтня
2004 року, і відповідачем за актом від 20.10.2004 року приймання-передачі
переданого об'єкту нерухомого майна.

Враховуючи
вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_1 та про наявність правових підстав для визнання укладеного між позивачем
та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма
Рогозів», за

яким перейшло
право власності на об'єкти нерухомого майна (господарсько-виробничі та складські
будівлі і споруди) з інженерними конструкціями у вигляді автозаправочного комплексу,
що складається з будівлі автозаправочного
комплексу - загальною площею 250 кв. м., огорожі, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, та земельні ділянки з інженерною інфраструктурою під
зазначеними об'єктами нерухомості, які необхідні для розташування та
обслуговування цих об'єктів нерухомості, господарських будівель та дворів,
загальною площею 15 га - дійсним та визнання за ним права власності на майно -
об'єкти нерухомого майна, що зазначено в договорі від 20.10.2004 року.

Крім
того, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по справі за
сплачений судовий збір в сумі 1700 грн. та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього на загальну суму
1730   гривень.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 204, 220, 638 ЦК України;
ст.ст. 88,130,174, 212,213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Визнати договір
купівлі-продажу від 20 жовтня 2004 року, укладений між
ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Рогозів», за яким перейшло право власності на
об'єкти нерухомого майна (господарсько-виробничі та складські будівлі і
споруди) з інженерними конструкціями у вигляді автозаправочного комплексу, що
складається з: будівлі автозаправочного комплексу - загальною площею 250 кв.
м., огорожі, що (зазначені об'єкти) розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та
земельні ділянки з інженерною інфраструктурою під зазначеними об'єктами
нерухомості, які необхідні для розташування та обслуговування цих об'єктів
нерухомості, господарських будівель та дворів, загальною площею 15 га -
дійсним.

Визнати право
власності за ОСОБА_1 на майно об'єкти нерухомого майна (господарсько-виробничі
та складські будівлі і споруди) з інженерними конструкціями у вигляді
автозаправочного комплексу, що складається з: будівлі автозаправочного
комплексу - загальною площею 250 кв. м., огорожі, що (зазначені об'єкти)
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та земельні ділянки з інженерною
інфраструктурою під зазначеними об'єктами нерухомості, які необхідні для
розташування та обслуговування цих об'єктів нерухомості, господарських будівель
та дворів, загальною площею 15 га,
в адміністративних межах Рогозівської сільської ради Бориспільського району
Київської області.

Стягнути з
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма
Рогозів» (Київська область, Бориспільський район, с Рогозів, вул. Леніна 85,
) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1700гривень та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30
гривень, а всього 1730 грн.

Рішення
суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення та наступної подачі
апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.