Справа №2-873/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2007
року               Калинівський районний
суд Вінницької області

в складі
головуючого                Янків Т.П.

при секретарі                          Ференець О.Ю.,

розглянувши у
відкритом судовому засіданні в м.Калинівка справу за позовом ОСОБА_1та
ОСОБА_2до ОСОБА_3про усунення перешкод у спілкуванні з онуком,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
вказують, що в 2003 році їх син одружився з відповідачкою, а ІНФОРМАЦІЯ_1у них
народився син - ОСОБА_4 . У вересні 2006 року відповідачка через сімеіні
непорозуміння забрала їх онука та перейшла проживати до своїх батьків.
19.01.2007 року шлюб між: ними було розірвано. З цього часу ОСОБА_3. не дозволяє
їм бачитися з онуком, вони позбавлені можливості спілкуватися з ним. Хоча
опікунською радою й було прийняте рішення про призначення зустрічей з онуком,
проте відповідачка дане рішення не виконує, що суперечить чинному
законодавству, тому звернулися до суду з даним позовом.

В судовому
засіданні позивачі ОСОБА_2. та ОСОБА_1. Позовні вимоги підтримали. Суду
пояснили, що відповідачка з їх сином проживали разом із ними, тому коли
ІНФОРМАЦІЯ_1народився онук - ОСОБА_4., вони допомагали його доглядати. Проте сімейні
стосунки дітей не склалися, тому відповідачка забрала онука та перейшла
проживати до своїх батьків. Спочатку вони могли бачитися з онуком, проте після
розірвання шлюбу, відповідачка позбавила їх можливості такого спілкування. Для
них це досить важко, поскільки дитина росла з ними, вони його дуже люблять і
страждають від розлуки з ним. Вважають, що мають право на спілкування з онуком,
поскільки це право їм забезпечує чинне законодавство, тому просять позов
задовольнити та надати їм можливість спілкуватися з онуком.

Відповідачка в
судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що дійсно
перебувала у шлюбі з сином позивачів, в якому народився їх син - ОСОБА_4.
Однак, сімейні стосунки між: ними не склалися, тому вона перейшла проживати до
батьків, а згодом шлюб розірвала. Надати можливість позивачам спілкуватися з
онуком не може, поскільки дитина нервона та вразлива , а такі зустрічі
закінчуються нервовим потрясіннями для дитини, тому просить відмовити в позові
та врахувати вік дитини та її стан.

Представник
зацікавленої особи на стороні позивачів ОСОБА_5.,
що діє на підставі доручення, в судовому засіданні показав, що опікунською
радою розглядалося питання спілкування позивачів з онуком, проте відповідачка
дане рішення не виконує, тому позов підтримує та вважає, що позивачі мають
право на спілкування з онуком, поскільки це передбачено чинним законодавством.

Представник
зацікавленої особи на стороні позивачів ОСОБА_6., що діє за дорученням в
судовому засіданні пояснив, що дійсно позивачі мають право на спілкування з
онуком, поскільки це передбачено Сімейним кодексом України, проте в даному
випадку вважає, що при вирішенні даного питання слід звернути увагу на вік та
стан дитини, а тому можливо в даному випадку почекати до видужання дитини. Заслухавши
поясниння сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд
вважає в позові відмовити з таки підстав.

В судовому
засіданні встановлено, що позивачі дійсно є дідом та бабою ОСОБА_4 , який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1в шлюбі їх сина та невістки ОСОБА_3. (відповідачки по
справі), що підтверджується як свідоцтвом про народження ОСОБА_7. (сина
позивачів), так і свідоцтвами про укладення шлюбу та його розірвання (а. с.8,
10, 12). Спочатку сторони проживали разом, що давало можливість позивачам піклуватися
про внука, проте у вересні 2006 року сімейні стосунки між пордужжям
відповідачки не склалися і вона перейшла проживати до своїх батьків, а
19.01.2007 року шлюб взагалі було розірвано. З цього часу як видно з пояснень
сторін, спілкування дитини з бабою та дідом було припинено.

Відповідно до cт. 257 СК України
баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками та прати участь в їх
вихованні.

Проте, суд
вважає, що при вирішенні даного спору впершу чергу повинні враховуватися саме
інтереси дитини, як би дід та баба не любили її. Як встановлено, сторони
перебувають в негативних стосунках, виявляють неповагу одне до одного, що
підтверджується й самими сторонами в судовому засіданні, це на думку суду,
негативно впливає на дитину, якій немає ще й двох років. Крім того, суд
враховує також: стан здоров"я дитини, поскільки відповідно до довідок
Вінницької обласної психоневрологічної лікарні (а.с. 45-46, 51, 63) ОСОБА_4.
має невротичні розлади, та йому рекомендовано охоронний режим дня, тобто
уникати нервових навантажень. Проте як видно з пояснень як позивачів так і
відповідачки в судовому засіданні дитини дійсно важко переносить зміни в своєму
становищі, що виражається в його стані при спілкуванні з бабою та дідом. Тому
на думку суду, спілкування діда та баби з онуком на певний період слід
обмежити, що не перешкоджає їм в майбутньому спілкуватися з дитиною.

На підставі
викладеного та керуючись cт.cт.
159, 257, 263 СК України, ст. ст. ст. ст. 10, 60, 212-215, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1
та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з онуком відмовити.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 cm.
295 ЦПК України.