Справа № 2-3724/2007 року
РІШЕННЯ

Іменем України

Заочне

02
листопада 2007 року                    Івано-Франківський
міський суд, Івано-

Франківської області

в
складі головуючого-судді:                                  Островського Л.Є.

секретаря:                              Попович Л.І.

з
участю адвоката:                                 Іванової Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Івано-Франківський відділ віз і реєстрації про усунення
перешкод в користуванні жилим
приміщенням, вселення та поновлення реєстрації місця проживання, суд,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом
до відповідача про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, вселення та поновлення
реєстрації місця проживання.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, суду пояснила, що сторони по справі є співвласниками квартири, яка
знаходиться по АДРЕСА_1на
підставі свідоцтва про право власності від 06.08.2001 року.

В квітні 2000 року позивачка
виїхала на роботу за кордон в зв"язку з тяжким матеріальним становищем, оскільки відповідач по
справі не працював, неповнолітні діти навчалися, крім того в неї на утриманні є
ще один син інвалід дитинства.

За весь час перебування за межами
України, позивачка надсилала гроші, передавала одяг, харчі, однак в серпні 2003 року відповідач
звернувся до суду з позовом про визнання її безвісно відсутньою, про що було постановлено
рішення 12.08.2003 року. На підставі вищевказаного рішення суду відповідач зняв її з
реєстраційного обліку.

В 2006 році позивачка повернулась
на територію України, дізнавшись про вказні факти оскаржила рішення суду першої інстанції і
апеляційний суд Івано-Франківської області 25.07.2006 року скасував рішення міського суду про
визнання її безвісно відсутньою.

Однак по даний час відповідач
позивачку в квартиру не впускає, не дозволяє спілкуватися з хворим сином.

Просить позов задоволити,
зобов"язати відповідача не чинити перешкод у користуванні АДРЕСА_1,
вселити в квартиру та
зобов"язати Івано-Франківський відділ віз і реєстрації зареєструвати місце
постійного проживання позивача в АДРЕСА_1.

Відповідач і третя особа в судове
засідання не з'явились, про час слухання справи повідомлялись належно, про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши представника позивача,
свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення
виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є співвласниками квартири, яка знаходиться по АДРЕСА_1на підставі свідоцтва про право власності від 06.08.2001 року.

В квітні 2000 року позивачка виїхала
на роботу за кордон в зв"язку з важким матеріальним становищем, оскільки відповідач по
справі не працював, неповнолітні діти навчалися,
крім того в неї на утриманні є син - інвалід дитинства.

2

За весь час перебування
за межами України позивачка надсилала гроші, передавала одяг, харчі, однак в серпні 2003 року відповідач
звернувся до суду з позовом про визнання її безвісно відсутньою, про що було постановлено
рішення 12.08.2003 року. На підставі вищевказаного рішення суду відповідач зняв її з реєстраційного
обліку.

В 2006 році позивачка повернулась на
територію України, дізнавшись про вказні факти оскаржила рішення суду першої інстанції і
апеляційний суд Івано-Франківської області 25.07.2006 року скасував рішення міського суду про
визнання її безвісно відсутньою. В подальшому
позовна заява позивача залишена без розгляду.

Незважаючи не це, відповідач чинить
перешкоди позивачці у користуванні спільною власністю, в квартиру не впускає,
не дозволяє спілкуватися з хворим сином.

Вказані факти підтвердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

На підставі рішення
Івано-Франківського міськвиконкому від 21.11.2006 року № 481 ОСОБА_2 призначено опікуном
недієздатного сина ОСОБА_5, але виконувати обов"язки позивач не може, оскільки їй чиняться перешкоди.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України, власник квартири має право
використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї
сім"ї, інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у здійсненні права
користування своїм майном.

Згідно ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві спільної
часткової власності.

Відповідно до вимог ст. 155 ЖК
України, жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може
бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Відповідно до п. 3 Тимчасового порядку реєстрації фізичних
осіб за місцем проживання затвердженого
Кабінетом Міністрів України від 16.01.2003 року № 35, місцем проживання
фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник
житлового будинку (приміщення) за договором його найму, піднайму - оренди або з
інших підстав передбачених законодавством України.

На підставі ст. 155 ЖК України,
ст.ст. 358, 383, 391 ЦК України, та керуючись ст.ст. 215-218 ЦПК
України, суд, -

Вирішив:

Позов задоволити. Зобов"язати
ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

Зобов"язати Івано-Франківський
відділ віз і реєстрації зареєструвати ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Івано-Франківської області

шляхом подачі заяви до
Івано-Франківського міського суду про апеляційне оскарження

рішення суду протягом десяти днів з
дня проголошення рішення та подачі апеляційної

скарги на рішення суду протягом
двадцяти днів після подання, заяви про апеляційне

оскарження.