Справа № 2-649/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2007 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Буран О.М. ,

при секретарі Коровіної Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її

вихованні, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про скасування усиновлення та внесення змін до свідоцтва про народження, суд

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

У вересні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить лишити права батьківства ОСОБА_1. Позовна заява ОСОБА_2 була доповнена: вона просить скасувати усиновлення ОСОБА_3 раніше ОСОБА_3 зі сторони ОСОБА_1, який був визнаний батьком дитини.

На підставі ст. 126 ЦПК України вищевказані справи були об'єднанні в одне провадження.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з дня розірвання шлюбу, ОСОБА_2 чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та в його вихованні, а саме ухиляється від надання дитини на вихідні дні, не дозволяє відвідувати дитину за адресою її проживання.

Посилаючись на ст. ст. 141, 151, 153, 157 СК України позивач ОСОБА_1 просить суд задовольнити його вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 свої вимоги обґрунтовує тим, що з самого початку вона не бачила зі сторони чоловіка прояву батьківської любові та піклування щодо сина. Всі проблеми пов'язанні з вихованням дитини лягли на її плечі. Ніякої підтримки зі сторони ОСОБА_1 у вихованні сина не було. Він не цікавився життям своєї дитини. Згодом почав зловживати алкоголем, у сім'ї почалися сварки, що відображалося на психічному та фізичному стані дитини.

Посилаючись, зокрема, на ст. ст. 226, 227, 238 СК України відповідач ОСОБА_2 просила суд задовольнити її позов.

Представник Малиновської районної адміністрації у судове засідання з*явилася, надала суду Висновок, з якого вбачається, що між ОСОБА_1 та усиновленою дитиною - ОСОБА_3 склалися відносини, які не відповідають інтересам усиновленої дитини, не забезпечують їй сімейного виховання та не формують стабільні та гармонійні умови життя дитини.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи й оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, а у позовних вимогах ОСОБА_1 -відмовити.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони усиновили ОСОБА_3 що підтверджується рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 2000 року.

Згідно ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім*ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду.

14 січня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАГС Малиновського районного управління юстиції у м. Одесі.

2

Згідно рішення суду, позивач записаний батьком ОСОБА_3. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у 2006 році, шлюб між сторонами був розірваний.

ОСОБА_2 у судових засіданнях показала, що з самого початку зі сторони її чоловіка прояву батьківської любові та піклування вона не бачила. Дитина виявилася дуже хворою. Лікарі установили факт наявності численних хвороб, які потребували негайного втручання зі сторони обох батьків.

Всі питання пов'язанні з лікуванням дитини, з його вихованням вирішували тільки мати та родичі ОСОБА_2 Зі сторони батька ніякої підтримки не було, проблемами сина він не цікавився, родинні обов'язки були тягарем для позивача, що підтверджується доказами, які були дослідженні у ході розгляду справи, а саме: допитом свідків, висновком органу опіки та піклування, медичними довідками, дослідами та медичними картками дитини. Відповідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров*я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан, зобов'язані поважати дитину. З пояснень сторін і свідків, суд встановив, що не виявляв бажання бачитися з сином, не піклувався про здоров*я малолітнього, його не турбував моральний та духовний розвиток сина, відносився до рідних без поваги та любові. Відповідач ОСОБА_2 суду пояснила, що весь час ОСОБА_1 вчиняв дії несумісні з поняттям „батька" дитини, шантажував, вимагав гроші, а також погрожував розповісти всім, що ОСОБА_3 усиновлена дитина. Відповідно до ст. 227 СК України, усиновлювач має право приховувати факт усиновлення від дитини, яка ним усиновлена, і вимагати нерозголошення цієї інформації особам, яким стало відомо про неї як до, так і після досягнення дитиною повноліття. Особи, які розголосили таємницю усиновлення несуть відповідальність, встановлену законом. Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 суду пояснили, що вихованням дитини займалася виключно мати, ОСОБА_1 про сина не піклувався. Свідки також вказала, що дитину з батьком не лишати, оскільки це погано відображалось на його психічному стані. Сімейне життя у родині ОСОБА_1 не склалося, останнім часом постійно були сварки, скандали із-за того, що батько ухилявся від спілкування та виховання дитини.

Свідки, викладачі, психолог ОСОБА_9, ОСОБА_10. , ОСОБА_11, пояснили, що вихованням дитини займалася ОСОБА_2 Усиновитель ухилявся від батьківських обов'язків.

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов, малолітнній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживав разом з матір*ю - ОСОБА_2 у будинку за адресою: АДРЕСА_1, але у зв*язку з тим, що ОСОБА_1 своєю поведінкою постійно принижуавав та ображав гідність членів родини, а також байдуже ставився до малолітнього сина та його виховання, ОСОБА_2, з дитиною вимушена була перейти жити з будинку матері у квартиру, яка належить ОСОБА_1 та розташована за адресою: АДРЕСА_2. У зв*язку з тим, що стосунки у родині погіршились, ремонт у квартирі позивача не був здійснений і позивач не намагався покращити житлові умови сім*ї, ОСОБА_2 вимушена разом з дитиною перейти жити в орендовану, благоустроєнну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3. Згідно довідки в.о. директора Приватного підприємства навчально-виховного комплексу „Лідер" Майорової Н.М. вбачається, що вихованець ОСОБА_3 перебуває в комплексі з 2003 року. За час перебування його вихованням займається тільки мати (а.с. 49). З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово зверталася до Малиновської райадміністрації з заявою про захист прав та інтересів свого малолітнього сина. У зв*язку із з*ясуванням обстави, які були зазначені у заявах, ОСОБА_1 було запрошено для бесіди до Малиновської районної адміністрації (а. С. 51 - 55). Вихователі ПП навчально-виховного комплексу „Лідер" повідомили, що батьки дитини багато раз запрошували для сумісної роботи по вихованню та навчанню дитини, але тільки матір ОСОБА_3 приймала усі необхідні рекомендації (а. с. 56). З бесід, які проводилися з ОСОБА_1. та представником відділу у справах дітей вбачається, що як під час сумісного проживання так і після розірвання шлюбу ОСОБА_1 було байдуже, що ОСОБА_3 необхідно рости в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння для повного та гармонійного розвитку його особистості. Крім того, ОСОБА_1 не цікавився станом здоров*я сина (а. с. 57 ).

В силу факту усиновлення ОСОБА_1. малолітнього ОСОБА_3 між ними виниклі права та обов*язки обсяг, яких визначається правовим зв*язком батьків і дітей та передбачні сімейним законодавством.

3

Суд вважає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, а найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Саме батьки повинні піклуватися про здоров*я дитини, про її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також вжити заходів по відновлення нормального психофізичного стану дитини.

З огляду на вищевикладене, між позивачем та усиновленою дитиною - ОСОБА_3 склалися відносини, які не відповідають інтересам усиновленої дитини, не забезпечують їй сімейного виховання та не формують стабільні та гармонійні умови життя усиновленої дитини, і тому зустрічні вимоги матері підлягають задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав суду доказів в забезпечення своїх вимог, про те, що йому перешкоджають у вихованні та спілкуванні з дитиною і на думку суду являються надуманими, з ціллю отримання матеріальних благ від відповідачки ОСОБА_2 за „нібито участь" у вихованні усиновленої дитини.

Згідно ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов*язків.

Відповідно до ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов*язки, що виникли у зв*язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, ст. ст. 238, 239, 240 СК, суд

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування усиновлення та внесення змін до свідоцтва про народження - задовольнити.

Скасувати усиновлення ОСОБА_3 ОСОБА_1, який був визнаний батьком дитини.

Органам РАГС внести зміни в свідоцтві про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Одеси актовий запис 637 від 21.03.2000 року, виключити з графи „Батько" ОСОБА_1.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.