Справа № 22 Ц - 3362 / 2007 р.               Головуючий
у 1-й інстанції Володько І.С.
Категорія                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08  листопада     2007  р.   колегія  суддів
судової палати  в  цивільних
справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого-
Мазурка В. А.

Суддів              -
Мережко М. В.,  Голуб С. А.

При секретарі -
Козак І.А.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 08 серпня 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
,  ОСОБА_3 ,  3-я особи Білоцерківська Друга державна
нотаріальна контора,  приватний нотаріус
Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчук Валерій Іванович про
визнання договору дарування недійсним .

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,

встановила:

У лютому
2007 р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом.  Свої вимоги обґрунтовував тим,  що він є єдиним спадкоємцем після смерті
дочки - ОСОБА_4,  яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом із дочкою вони були прописані за адресою : АДРЕСА_1.

У 2002
році позивач зловживав алкогольними напоями. У серпні 2002 року ОСОБА_2 запропонувала
йому послуги по приватизації вказаної вище квартири,  мотивуючи тим,  що по даній квартири є великі борги по оплаті
квартирної плати та комунальних послугах ,
і в зв"язку з цим квартиру можуть забрати. ОСОБА_2 запросила
нотаріуса по місцю проживання ОСОБА_5 - співмешканки позивача ,  та умовила позивача підписати два доручення
на приватизацію квартири ,  підклавши на
підпис доручення і на продаж спірної квартири .

ОСОБА_2 забрала у
позивача паспорт старого зразка,  який
був недійсним,  отримала новий паспорт на
його ім. "я ,  який не повернула
йому до теперішнього часу. На підтвердження своїх дій ОСОБА_2 написала
розписку ,  що придбає позивачу
однокімнатну квартиру.

23
вересня 2002 року розпорядженням комунальної служби приватизації № 1-2-50 від
23 вересня 2002 року спірна квартира була приватизована ОСОБА_2

02
жовтня 2002 року ОСОБА_2
подарувала ОСОБА_6,  належну позивачу
на праві власності квартиру ,  згідно
договору дарування,  посвідченого
державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори
Київської області,  реєстровий номер № 1
- 4982.

На даний
час позивач залишається прописаним з спірній квартирі,  однак позбавлений можливості там проживати.

Позивач
вражає,  що договір дарування є недійсним
, оскільки укладений внаслідок обману з боку ОСОБА_2,
тому просив визнати вказаний договір недійсним.

Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2007 р. в задоволенні
позову відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу,  в якій просить
рішення суду скасувати,  та ухвалити нове
рішення,  яким позов задовольнити.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як
встановлено судом першої інстанції ,
ОСОБА_1 перебуває на реєстраційному обліку з 1979 року за адресою :
АДРЕСА_1. Крім нього в квартирі проживали - його дружина ОСОБА_7,  їх дочка - ОСОБА_4 ,  які померли. Всі витрати на поховання
ОСОБА_7,  ОСОБА_4 т а встановлення
надгробних пам"ятників взяла на себе ОСОБА_2- відповідачка по справі,
яка доводилася рідною тіткою ОСОБА_4

У серпні 2002 року ОСОБА_2
звернулася до ОСОБА_1 з пропозицією допомогти приватизувати та продати
спірну квартиру. За частину виручених коштів від продажу квартири,  відповідачка зобов"язувалася купити
позивачу однокімнатну квартиру,  а
частину грошей забрати собі в рахунок погашення витрат,  які були здійснені нею на похорони ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 На підтвердження своїх намірів,
16 серпня 2002 року ОСОБА_2 написала ОСОБА_1 розписку в якій
зобов"язувалася купити позивачу квартиру.

Маючи домовленість
з ОСОБА_2 про купівлю квартири,  позивач
видав їй дві довіреності,  одна з яких на
приватизацію спірної квартири,  інша на
право розпорядження спірною квартирою.

23
вересня 2002 року розпорядженням комунальної служби приватизації № 1-2-50 від
23 вересня 2002 року спірна квартира була приватизована ОСОБА_2

02
жовтня 2002 року ОСОБА_2
подарувала ОСОБА_6,  належну позивачу на праві власності квартиру ,  згідно договору дарування,  посвідченого державним нотаріусом Другої
Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області,  реєстровий номер № 1 - 4982.

ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_6 померла,  після її смерті спірну
квартиру успадкував її син ОСОБА_3

Відповідно
до  ст. . 57 ЦК України ( редакція 1963 року ) угода ,  укладена внаслідок обману,  насильства ,
погрози ,  зловмисної угоди
представника однієї сторони з другою стороною,
а також угода,  яку громадянин був
змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких
обставин,  може бути визнана недійсною за
позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації.

Відповідно
до п.12 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 р. " Про судову
практику в справах про визнання угод недійсними " при вирішенні позовів
про визнання угоди недійсною на підставі
ст.  57 ЦК України суди
повинні мати на увазі,  що такі вимоги
можуть бути задоволені при доведеності фактів обману,  насильства ,
погрози,  зловмисної угоди
представника однієї сторони з другою стороною або збігу тяжких для сторони
обставин і наявності їх безпосереднього зв"язку з волевиявленням сторони
укласти угоду на вкрай невигідних для неї умовах.

Під
обманом у таких випадках слід розуміти умисне введення в оману учасника угоди
шляхом повідомлення відомостей,  що не
відповідають дійсності,  або замовчування
обставин,  яку мають істотне значення для
угоди,  що укладається.

Суд
задовольняючи позовні,  дійшов
правильного висновку ,  що позивач не
надав суду доказів відповідно до  ст. . 60 ЦПК України .

Доводи апеляційної
скарги в частині недійсності довіреностей ,
виданих від імені позивача на ім. "я ОСОБА_2 не спростовують
висновків суду,  оскільки вимоги про
визнання цих довіреностей недійсними позивачем не заявлялись За таких обставин
рішення постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального
права,  тому підстав для скасування
рішення колегія суддів не вбачає..

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 308, 313-315,  317, 319 ЦПК України ,  колегія суддів ,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2007 p.- залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом
двох місяців в касаційному порядку до Верховного Суду України.