Справа №2-1272/2007р.
РІШЕННЯ

Іменем України

23
жовтня 2007 року   Полтавський районний
суд Полтавської області

у
складі:   головуючої судді:       Путря О.Г.

при
секретарі:                             Кузуб
С. Є.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні у м.
Полтаві справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу,  посилаючись на те,  що 28.12.2006 року уклав з ним договір позики
в розмірі 35000 грн.,  які відповідач зобов"язався
повернути до 01.08.2007 року. Проте на даний час відповідач борг не
повернув,  що є підставою для звернення
до суду з позовом.

У
попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному
обсязі,  зазначивши обставини ,  викладені в позовній заяві,  і просив позов задовольнити.

Представник відповідача за дорученням ОСОБА_3 у попередньому судовому
засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та зазначив ,  що дійсно між сторонами 28.12.2006 року був
укладений договір позики,  за яким
відповідач отримав в борг 35000 грн. та не повернув їх позивачеві у визначений
строк у зв"язку з скрутним матеріальним станом ,  в підтвердження чого надав суду письмову
заяву.

Суд,  заслухавши пояснення позивача ,  представника відповідача,  дослідивши матеріали справи,  вважає,
що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до 4.4  ст.  130 ЦПК України,  при визнанні відповідачем позову ухвалюється
судове рішення в порядку,
встановленому  ст. 174 цього
Кодексу. Згідно з ч.4  ст. 174 ЦПК
України,  у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Відповідно
до  ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій
стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі ,  визначені родовими ознаками,  а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей ,
визначених родовими ознаками.

Відповідно
до вимог  ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом
розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

На
підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника або інший документ ,
який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом
встановлено ,  28.12.2006 року між
позивачем ОСОБА_1( позикодавцем) та відповідачем ОСОБА_2( позичальником) згідно
вимог  ст.   ст. 1046,
1047 ЦК України
був укладений договір позики на суму 35000 грн. та встановлений строк
повернення позики - 01.08.2007 року,  на
підтвердження чого була складена відповідачем розписка від 28.12.2006 року
(а.с. 4).

Відповідно
до вимог  ст. 1046 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику( грошові кошти у такій
самій сумі або речі ,  визначені родовими
ознаками , у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої якості,  що були передані йому позикодавцем ) у строк
та в порядку ,  що встановлені договором.

Відповідно
до  ст.
1050 ЦК України
,  якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики ,  він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до  ст. 625 цього
Кодексу,  згідно якої боржник не
звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового
зобов'язання,

Встановлено
,  що у визначений сторонами у договорі
позики строк -01.08.2007 року,  та
відповідно на час розгляду справи,
відповідач не виконав умови договору та не повернув борг в сумі 35000
грн.

Таким
чином ,  враховуючи встановлені судом
факти,  суд вважає ,  що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними
,  а з відповідача на користь позивача
необхідно стягти суму боргу за договором позики в розмірі 35000 грн.

Відповідно
до  ст.
88 ч. 1 ЦПК  України  стороні на користь   якої ухвалено   рішення ,
суд

присуджує
з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати
,  тому з відповідача ОСОБА_2 на користь
позивача ОСОБА_1 необхідно стягти понесені ,
документально підтверджені судові витрати ,  а саме: судовий збір ,  сплачений при подачі позовної заяви в розмірі
350 грн.00 коп.( а.с. 2) та витрати на інформаційно- технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 30 грн.00 коп.( а.с. І).

На
підставі викладеного ,   ст.  ст.
1046-1050 ЦК України,  керуючись
ст.  ст.  10,
11,  60,  88, 130, 174,
209, 212,  214-215, 218 ЦПК України,
,  суд , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1-
задовольнити.

Стягти з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1:

-суму боргу за
договором позики в розмірі 35000грн.( тридцять п"ять тисяч гривень)

- судові
витрати : судовий збір ,  сплачений при
подачі позовної заяви в розмірі 350 грн.00 коп.( триста п'ятдесят гривень) та
витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30
грн.00 коп.( тридцять гривень),  а всього
- 35380грн.(тридцять п"ять тисяч триста вісімдесят гривень).

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційного суду або в порядку
ч.4  ст. 295 ЦПК України.