Справа № 2- 2624/ 2007 р
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

15 травня  2007 р.                                       Рівненський міський суд

в особі :судді                                               Олексюк Г.Є.

при секретарі                                              Сахончик Т.В.

з участю позивача                                       ОСОБА_1

представника відповідача                            Шуміна Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства „ Пульсатор"
Рівненського ремонтно транспортного
підприємства акціонерного товариства відкритого типу про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час
затримки розрахунку,

встановив:

В січні 2007 року до Рівненського міського суду надійшла позовна
заява ОСОБА_1 до ДП" Пульсатор" Рівненського ремонтно транспортного підприємства акціонерного товариства відкритого типу про стягнення заробітної плати та
середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, суду пояснив,
що він працював у відповідача з 17 травня 1999 року до 03 червня 2001 року на посаді директора ДП" Пульсатор"
. Згідно наказу № 5 від 03 червня
2001 року він був звільнений з роботи
на підставі п.1 ст. 40 КзПП України /в зв'язку з реорганізацією
виробництва / .

При звільненні з роботи розрахунок з ним проведений не був. Відповідно до
довідки від 27 грудня 2005 року ДП „ Пульсатор" заборгувала позивачу 1091 грн.70 коп. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням виплатити заборгованість
,проте до даного часу розрахунок з ним не
проведений . Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 1091
грн.7 0 коп.

Також просить
стягнути з відповідача середній заробіток за
час затримки розрахунку з дня звільнення і до 20 грудня 2003 року/ дня
прийняття його на роботу на посаду охоронця ТзОВ фірми „ Сіменс Габро /.Відповідно до проведеного ним розрахунку середній
заробіток становить  7108 грн. 02 коп.

Представник відповідача  в судовому
засіданні позов визнав частково  .
Пояснив,  що    ОСОБА_1
дійсно  працював  у

2

відповідача на посаді директора і
був звільнений 03 червня 2001 року . В день його звільнення
остаточний розрахунок з ними проведений не був і заборгованість перед позивачем
становить 10 91 грн.7 0 коп. Не заперечує
проти стягнення даної суми на користь
позивача .

Позовні вимоги
про стягнення середнього заробітку за затримку
розрахунку не визнав , посилаючись на те , що за період роботи ОСОБА_1 на посаді директора ДП „
Пульсатор" з 17 травня 1999
року і до 01 листопада 2000 року підприємством було допущено різке зменшення об'ємів виробництва
,збільшення заборгованості перед
бюджетом , по заробітній платі працівникам. Також було допущено утворення дебіторської заборгованості КСП області .
Оскільки керівництво підприємства самоусунулось від проблем ліквідації заборгованості , на спільному
засіданні Спостережної ради і Ради
Директорів було прийнято рішення про призупинення
господарської діяльності ДП „ Пульсатор".

З 01 листопада
2000 року господарська діяльність підприємства
була призупинена. За період призупинення діяльності з 01.11.2000 року і до дня звільнення позивачем не
було вжито жодних заходів  до погашення заборгованість по підприємству.

Оскільки ОСОБА_1 мав на меті піти на пенсію відповідно до ст.. 26 Закону України „ Про зайнятість населення " у
віці 58 років 8 місяців ,посаду директора ДП
„ Пульсатор"  було скорочено.

На сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі перед колишніми працівниками ДП „ Пульсатор" /крім
позивача/ ліквідована. Не ліквідованою
залишається заборгованість до пенсійного фонду та  дебіторська заборгованість КСП області .

Вважає, вини підприємства в невиплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі не має, оскільки він сам і керував даним
підприємством. Крім того, просить врахувати ,що ОСОБА_1 після звільнення з роботи почав одразу отримувати пенсію.

Відтак, просить в задоволенні позовних вимог про стягнення з ДП „ Пульсатор" на користь ОСОБА_1 середнього
заробітку за час  затримки
розрахунку відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності , суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував з відповідачем в трудових відносинах з 17 травня 1999 року до 03 червня
2001 року і звільнився з роботи на підставі п.1 ст.4 0
КзПП України . При звільненні йому не було
виплачено всіх належних сум, зокрема по заробітній
платі в розмірі 1091,7 грн. ,що стверджується довідкою № 2 від 27 грудня 2005 року та не заперечується представником
відповідача.

Відповідно до
ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день
звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені  не пізніше
наступного дня  пред' явлення звільненим

3

працівником вимоги про розрахунок.
Про нараховані суми ,належні працівникові при звільненні ,
власник або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Оскільки на момент звільнення ОСОБА_1 заборгованість в сумі 1091,7 грн. не отримав, вона підлягає до стягнення в примусовому
порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КзПП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки, зазначені
в ст. 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа,
організація мають виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку .

Відповідач відсутності вини підприємства у не проведенні розрахунку з позивачем відповідно до вимог ст. 60 ЦК України не довів. Відповідач мав можливість
погасити заборгованість по заробітній платі , але вимоги ст.. 116 КЗпП України не виконав та заборгованості
перед позивачем не погасив.

Суд вважає, що
позивачем не пропущений Зх місячний, встановлений
ст.. 233 КЗпП України , строк звернення
до суду, оскільки закон пов"язує право
на стягнення середнього заробітку з днем фактичного розрахунку .В даному випадку на момент
звернення з позовом фактичний розрахунок з позивачем не проведений.

Відповідно до частини 3 ст. 117 КЗпП України /яка діяла на час
звільнення позивача і до 20 грудня 2005 року / у разі, якщо звільнений працівник до одержання остаточного розрахунку стане на іншу роботу, розмір зазначеної в ч.1
цієї статті компенсації зменшується
на суму заробітної плати, одержаної ним за новим місцем роботи.

Оскільки ОСОБА_1
працевлаштувався з 20 грудня 2003 року у
ТзОВ фірмі „ Сіменс Габро , стягненню підлягає середній заробіток за
період з 03 червня 2001 року і до 20 листопада 2003 року.

Суд не приймає
до уваги заперечення представника відповідача,
що після звільнення з ДП „ Пульсатор „ ОСОБА_1 отримував пенсію , оскільки чинна на той час ч. 3 ст. 117 КЗпП України чітко визначає, які виплати і за яких умов
можуть враховуватися при покладенні
матеріальної відповідальності за затримку
розрахунку при звільнення. Пенсійних виплат зазначена норма не
передбачає.

Середній
заробіток позивача відповідно до довідки № 1 від
23 квітня 2007 року , наданої відповідачем і яку не оспорює позивач  /складає 24 0 грн.

Суд погоджується з розрахунком середнього заробітку, зробленого
позивачем.

Зокрема,240 грн. х 28 місяців =6720 грн.

4

За  червень 2001 року : 240 грн/20 роб. Днів = 12
грн.  ( середньоденна
заробітна плата ) .

19  роб. днів х 12 грн= 228 грн.

За листопад 2003 року  : 240 грн/21 роб день = 11 грн. 43 коп. (
середньоденна заробітна плата ) .

14 роб днів х 11 грн. 43 коп.=  160 грн. 02 коп.

Таким   чином середній заробіток ОСОБА_1   становить 7108 грн. 02 коп. /  6720 грн + 228
грн. +160 грн. 02 коп./

Всього з ДП „
Пульсатор „ на користь ОСОБА_1 підлягає до
стягнення  8205 грн. 72 коп./ 7108 грн.
02 коп. +1091,7 грн./

Крім того ,
відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України ,
якщо позивача ,на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору , він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача на користь держави необхідно
стягнути судовий збір/державне мито в розмірі 82грн. 05 коп. /

Також ,підлягають стягненню з відповідача на користь ТУ ДСА в
Рівненській області витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі ЗО грн.

На підставі
ст.116,117 КЗпП України, керуючись ст.ст.15,60,88,213-215  ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства „
Пульсатор" Рівненського ремонтно транспортного підприємства
акціонерного товариства відкритого типу про стягнення заробітної плати та
середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити

Стягнути з
Дочірнього підприємства „ Пульсатор" Рівненського
ремонтно транспортного підприємства акціонерного товариства відкритого
типу на користь ОСОБА_1 заробітну плату в
розмірі 1091 грн. 70 коп/ одну тисячу дев'яносто одну  / 7 0 коп.

Стягнути з
Дочірнього підприємства „ Пульсатор" Рівненського
ремонтно транспортного підприємства акціонерного товариства відкритого
типу на користь ОСОБА_1 середній заробіток
за час затримки розрахунку в розмірі  7108,02 грн/ сім тисяч  сто вісім гривень 02 копійки /

Стягнути   з
Дочірнього   підприємства   „ Пульсатор"

Рівненського
ремонтно  транспортного підприємства акціонерного

товариства
відкритого  типу    на користь
держави судовий збір

/державне
мито/в  розмірі 82 грн. 05 коп.
/вісімдесят дві грн.. 05

коп/

5

Стягнути з
Дочірнього підприємства „ Пульсатор" Рівненського
ремонтно транспортного підприємства акціонерного товариства відкритого
типу на користь територіального управління Державної судової адміністрації
витрати на інформаційно технічне
забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі  30 грн/ тридцять/

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в 10
денний строк заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням в 2 0 денний строк
після подачі цієї заяви апеляційної скарги . Рішення може бути також оскаржено і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10
денний строк з дня проголошення рішення. У випадку неподання заяви про
апеляційне оскарження в 10 денний строк
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.