Справа №2-2221/2007р.
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня
2007року                                                                                          м.  Бориспіль

Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого
судді        Вознюка СМ. ,

при
секретарі                Височин Ю.В.,

за участю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу,  -

встановив:

11 липня
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,  в якому вказувала,  що він з 1998 року перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2,  від
шлюбу у них є дитина - син ОСОБА_3,  1999
року народження,  який проживає разом з
відповідачкою. Зазначив,  що їхні шлюбні
відносини носили короткочасний характер - всього 10 місяців,  а потім розійшлися й почали проживати окремо.
Спорів щодо майнового чи житлового характеру у них немає. На момент звернення
до суду у позивача є інша сім'я,
народився син й відновлювати подружні стосунки з відповідачкою він не
бажає. Просив позов задовольнити,  а зареєстрований
шлюб розірвати.

В
судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав,  та зазначив,
що спільно проживав з відповідачкою лише близько року,  а потім спільні стосунки припинились,  пов'язує їх лише дитина - син ОСОБА_3. Він
проживає з іншою жінкою від якої має дитину,
спору щодо майна та місця проживання дітей у них немає.

Відповідачка
в судовому засіданні проти позову не заперечувала,  просила розірвати шлюб,  оскільки позивач про свою дитину не
піклується,  матеріальної допомоги не
надає. Вказала,  що позивач перебував у
місцях позбавлення волі й періодично вертався до неї.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши наявні в
справі матеріали,  суд приходить до
висновку про достатність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Судом
встановлено,  що між позивачем та
відповідачкою склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу,  які врегульовуються  ст.
ст.  104 ч.2,  105 ч.3,
110 ч.1,  112 Сімейного кодексу
України.

Так,  під час судового слідства встановлено,  що дійсно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24 червня
1998 року відділом АЦС Мінського районного управління юстиції м.  Києва зареєстровано шлюб,  про що свідчить довідка,  видана відділом РАЦС Оболонського районного
управління юстиції м.  Києва від
12.12.2006 року №1232/02-68,  й зроблено
запис в книзі реєстрації шлюбів за №702 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина
-ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.  6).

З
наданих в ході судового розгляду пояснень позивача та відповідачки,  вбачається,
що спільне життя у них не склалося,
подальше існування їхньої сім'ї неможливе,  у зв'язку з чим примирення між ними також
недоцільне. Починаючи з 1999 року вони проживають окремо й спільного
господарства не ведуть. Позивач періодично з'являвся у відповідачки,  однак ці стосунки не були тривалими,  він проживає з іншою сім'єю.

Також в
судовому засіданні встановлено,  що
майнового спору та спору про те,  з ким
будуть проживати діти,  після розірвання
шлюбу між позивачем та відповідачем не існує,
оскільки син залишається проживати з матір'ю.

Питання
щодо права користування житловим приміщенням,
а саме: квартирою АДРЕСА_1,  де
зареєстрований син ОСОБА_3 не вирішується, оскільки не пов'язано з заявленими
позовними вимогами,  а вказане житло не є
приватизованим.

З
урахуванням зазначеного суд визнає встановленим,  що між сторонами в справі подальше спільне
життя неможливе,  у зв'язку з чим позивач
звернувся з позовом в порядку ч.1
ст.  110 Сімейного кодексу України.

Саме
неможливість примирення,  спільного
проживання та ведення спільного господарства між сторонами,  відсутність спору про майно та про місце
проживання дитини,  наявність іншої
сім'ї,  - є підставою позовних вимог
ОСОБА_1

Враховуючи
вказане,  суд вважає встановленим,  що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам,
та інтересам їхньої дитини,  що
має істотне значення,  у зв'язку з чим
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати на підставі  ст.
112 Сімейного кодексу України.

Судові
витрати в справі,  а саме суму судового
збору в розмірі 8 грн. 50 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн. 50 коп.,  слід віднести на рахунок позивача з його
згоди. Витрати з реєстрації розірвання шлюбу,
за клопотанням позивача також покласти на нього.

Керуючись  ст.
ст.  110 ч.1,  112 СК України,   ст.
ст.  213-215,  218 ЦПК України,  суд,  -

вирішив:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Розірвати
шлюб,  укладений між ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_3,  який зареєстрований 24 червня 1998 року
відділом РАЦС Мінського районного управління юстиції м.  Києва,
про що зроблено актовий запис в книзі реєстрації шлюбів за №702.

При
реєстрації розірвання шлюбу стягнути державне мито в прибуток держави в розмірі
17 грн. з ОСОБА_1.

В разі
оскарження заява про апеляційне оскарження рішення суду подається протягом 10
днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Апеляційна
скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження
до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд
Київської області.