Справа №2-5001/07
РІШЕННЯ

Іменем    УКРАЇНИ

«30» травня 2007 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого -
судді Погрібного C.O.

за секретаря                -
Дімітрієвої Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частини будівлі в натурі, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з вимогою про виділ частки зі спільного майна -
домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку під літ. „Б",
господарських споруд літ. „Г" - літня кухня, літ. „Д" - сарай, 23/50
- огорожі № 1, житловою площею 18,7 кв.м., у самостійне, посилаючись у
обгрунтування своїх вимог на такі обставини. Позивачка є власницею 23/50 частин
цього домоволодіння, яке вона отримала за договором купівлі-продажу від
25.07.2006 року. Домоволодіння в цілому складається з двох житлових кам'яних
будинків, зазначених на схематичному плані під літ. „А", „Б",
загальною площею 79,4 кв.м., в тому числі житловою - 60,3 кв.м., та надвірних
господарських споруд під літ. „В" - котельня, „Г" - літня кухня,
„Д", „Е" -сараї, „Л" - вбиральня, № 1 - огорожа, розташованих на
земельній ділянці площею 431 кв.м., що перебуває у фактичному користуванні.
Оскільки вирішення цього питання є неможливим в іншому ніж судовому порядку,
позивачка змушена звернутися до суду з цією заявою, просить вирішити питання по
суті.

Відповідачка у судове засідання з'явилась, пред'явлений до неї позов
визнала у повному обсязі, не заперечували проти виділу позивачці її частки зі
спільного будинковолодіння, пояснила, що фактично між сторонами склався певний
порядок користування спільними спорудами, за яким у фактичному користуванні
позивачки перебуває житловий будинок під літ. „Б", господарських споруд
літ. „Г" - літня кухня, літ. „Д" - сарай, 23/50 - огорожі № 1.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову при проведенні
попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі
пояснень сторін, представлених ними письмових доказів.

Згідно із договором купівлі-продажу від 25 липня 2006 року ОСОБА_1 є власником 23/50 частин будинковолодіння з надвірними господарчими
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1та в цілому складається з двох житлових
кам'яних будинків, зазначених на схематичному плані під літ. „А",
„Б", загальною площею 79,4 кв.м., в тому числі житловою площею 60,3 кв.м.,
та надвірних господарчих споруд, зазначених під літ. „В" - котельня, „Г"
- літня кухня, „Д", „Е" - сараї, „Л" -вбиральня, № 1 - огорожа,
розташованих на земельній ділянці площею 431 кв.м., що перебуває у фактичному
користуванні. Це додатково підтверджується витягом з Державного реєстру
правочинів від 25.07.2006 року.

14.05.2007 року КП "ОМБТІ та РОН" складений висновок про
можливість виділу із домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_1 самостійного домоволодіння
під АДРЕСА_1, що складатиметься з житлового будинку літ. "Б",
службових споруд літ. "Л" на земельній ділянці площею 108 кв.м.

Згідно з листом Центру поштового зв'язку № 5 від 18.05.2007 року за №
07-31/98/ за зверненням позивачки визнано за можливе присвоїти окремо
розташованому житловому будинку поштову адресу: АДРЕСА_1.

Відповідно до проекту виділу зі спірного домоволодіння є можливим
відособлене використання спільних житлових будинків, що розташовані на окремих
частинах земельної ділянки, що мають самостійні в'їзди, у користуванні кожної
із сторін перебуває окремий будинок, відокремлений від іншого, між сторонами
фактично склався певний порядок користування спільною земельною ділянкою,
господарське використання відповідно до свого цільового призначення кожною із
частин поділюваного домоволодіння можливе в разі такого поділу.

Відповідачці належить інша частина спірного будинковолодіння на підставі
договору дарування від 27 грудня 2002 року. Відповідно до вказаного договору
ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 27/50 частин будинковолодіння з надвірними
спорудами, що знаходиться в місті АДРЕСА_1, яке в цілому складається з двох
кам'яних житлових будівель, загальною житловою площею 60,3 кв.м., та надвірних
споруд «В» - котільної, «Г» - літньої кухні, «Д», «Е» - сараїв, «Л» -
вбиральні, №1-огороджень, розташованих на земельній ділянці розміром 431 кв.м..
В користування ОСОБА_3 перейшли: житловий будинок літерою «А», «В» - котільна,
«Е» -сарай, «Л» - вбиральня.

2

Згідно
із технічним паспортом від 12.07.2006 року житлових будинків за вказаною
адресою, їх загальна площа (щодо яких позивач просить виділити частку зі
спільного майна) складає 79,4 кв.м., з них житлова - 79,4 кв.м.

Згідно з
ч. 1 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності. За загальним правилом ч. 3 ст. 364 ЦК України договір
про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій
формі у підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином позивачка має право
вимагати виділу у натурі частки із майна, яка їй належить. При цьому перешкод,
встановлених ч. 2 ст. 364 та ст. 183 ЦК
України, судом не виявлено, оскільки спільне спірне домоволодіння
складається з двох окремих житлових будинків, кожний із яких може бути
самостійно використовуваний без втрати його цільового призначення.

Враховуючи
пояснення сторін, суд має зробити висновок про тривалий характер порядку
користування спільним домоволодінням, що фактично склався між ними, виділ, про
який просить позивачка перед судом, відповідає вказаному порядку, що склався
між сторонами, користування спільним домоволодінням, земельні ділянки, на яких
розташовані поділювані житлові будинки та службові споруди, приблизно
відповідає розмірам часток співвласників.

Враховуючи,
що житловий будинок, що виділяється є ізольованим, ця нерухома річ відповідає
нормам та правилам, беручи до уваги обставини справи, зокрема, неможливість
вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд вважає за можливе
захистити право позивачки шляхом визнання за нею права на виділ в натурі її
части зі спільного майна.

За п. 6
ч. 2 ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу,
зокрема, шляхом зміни правовідношення.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 364 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 61, 174, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, СУД -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частини будівлі в натурі - задовольнити.

Виділити
ОСОБА_1 в натурі частку зі спільного майна - будинковолодіння, яке складається
в цілому з житлового будинку під літ. «Б», господарських споруд: літ. «Г» -
літня кухня, літ. «Д» -сарай, 23/50 огорожі № 1, житловою площею 18,7 кв.м., з
земельною ділянкою площею 108 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
присвоївши приватному житловому будинку поштову адресу: АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.