Справа №33ц- 856кс/07      Головуючий у 1 -й інстанції
38                         Судця-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2007 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Буренкової К.О., Довжук Т.С., Козаченка В.І.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді
про стягнення моральної шкоди за касаційного скаргою

начальника    відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Кіровограді

на
рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 9 листопада 2005 р. та
ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 24 січня 2006 року,

встановила:

В жовтні
2005 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Кіровограді (далі -відділення виконавчої дирекції), третя
особа - ВАТ «Кіровоградолія», про стягнення моральної шкоди.

Позивач
зазначав, що працюючи слюсарем-ремонтником в екстракційному цеху ВАТ
«Кіровоградолія», 31 березня 2005 р. під час виконання трудових обовязків він
отримав виробничу травму, внаслідок чого втратив ліву руку. Нещасний випадок
стався із-за грубого порушення посадовими особами вказаного підприємства правил
техніки безпеки. Згідно висновку МСЕК від 13 липня 2005 р. йому встановлено
другу групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності.

Посилаючись
на те, що внаслідок отриманої травми він зазнав фізичних страждань та душевних
переживань, позивач просив стягнути на його користь з відповідача моральну
шкоду, компенсацію якої він оцінив у 65000 грн.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 9 листопада 2005 p., залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 24 січня 2006 р., на користь ОСОБА_1
з відділення виконавчої дирекції стягнуто 30000 грн.

У
касаційній скарзі начальник відділення виконавчої дирекції, пославшись на
порушення судом вимог матеріального права та норм процесуального права, просив
скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції, а справу повернути на
новий розгляд.

Перевіривши
доводи касаційної скарги матеріалами справи, колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішень судових інстанцій із наступних підстав.

Судами
встановлено, що ОСОБА_1 тривалий час працював у ВАТ «Кіровоградолія» слюсарем -
ремонтником, де 31 березня 2005 р. отримав виробничу травму. Згідно з висновком
МСЕК від 13 липня 2005 р. йому встановлена друга група інвалідності та стійка
втрата професійної працездатності на 50%.

Задовольняючи
позов про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції на підставі ч.1
ст.21, ч.3 ст. 28 Закону від 23 вересня № 1105-Х1У «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон)
правильно керувався фактом спричинення позивачеві моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я, отриманим при виконанні ним трудових обов'язків, та
обов'язку відповідача відшкодувати цю шкоду.

Норми
статей 1, 21, 28, 34 Закону, з яких суд виходив при вирішення спору,
передбачають обов'язок з відшкодування моральної шкоди працівникові при стійкій
втраті працездатності у разі ушкодження здоров'я на виробництві, який покладено
на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Визначаючи
розмір моральної шкоди в 30000 грн., суд першої інстанції обгрунтовано врахував
фактори, які викликали втрату позивачем 50% професійної працездатності, його
фізичні страждання та душевні переживання, необхідність постійно лікуватися, що
призвело до суттєвих змін в його житті.

З такими
висновками суду першої інстанції обгрунтовано погодився апеляційний суд.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновків судових інстанцій не спростовують.

Відповідно
до ч.2 ст. 334 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням
положень матеріального права та вимог процесуального права, а також відсутні,
передбачені ст. ст. 338,339 ЦПК України, підстави для скасування судових
рішень, направлення справи на новий розгляд.

Керуючись
ст. ст. 332, 336 ЦПК України та Законом України «Про судоустрій України» (із
змінами від 22 лютого 2007 p.),
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області

ухвалила:

Касаційну   скаргу
начальника   відділення   виконавчої
дирекції   Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних

захворювань у м.
Кіровограді відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від
9 листопада 2005 р. та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 24
січня 2006 р. - залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.