Справа №2-1767-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2007 року                                                                             м.  Київ

Святошинський
районний суд м.  Києва

у
складі: головуючого судді                                          Миколаєць
І.Ю.

при
секретарі                                                                Співакову
І.І.

з участю
представника позивача                                ОСОБА_1

відповідачки                                                                  ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2,  третя особа відділ громадянства
імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУГУ МВС України в м.
Києві про визнання особи такою,  що
втратила право проживання в житловому приміщенні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом у якому просить визнати ОСОБА_2 такою,  що втратила право проживання у квартирі
АДРЕСА_1 на підставі фактично припинених сімейних стосунків,  а також того,
що відповідачка з серпня 2006 р.
у квартирі не проживає. Зазначив,  що у
27.12.2003 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Позивач
30.03.2004 р. здійснив реєстрацію постійного проживання відповідачки у своїй
квартирі,  яка належить йому на праві
приватної власності. Вважає,  що
реєстрація ОСОБА_2 обмежує та порушує його права як власника житла по вільному
користуванню та розпорядженню нерухомістю.

У
судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги,  викладені у позовній заяві.

Відповідачка
проти позову заперечує. У своїх запереченнях посилається на рішення суду від
05.02.2007 р. за її позовом до ОСОБА_3 яким було вирішено вселити ОСОБА_2 та її
неповнолітнього сина ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_3 не
чинити ОСОБА_2 та сину ОСОБА_4 перешкод у користуванні вказаною квартирою,  а також на відкрите виконавче провадження.

Третя
особа - відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб
Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві - просить розглядати справу без
представника відділу.

Суд,  заслухавши пояснення представника
позивача,  відповідачки,  дослідивши матеріали справи дійшов
висновку,  по позов задоволенню не
підлягає

3   наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
156 Житлового Кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири),  які проживають разом з ним у
будинку (квартирі),  що йому
належить,  користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування

цим   приміщенням.       Припинення   сімейних
відносин   з   власником
будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним
приміщенням.

Судом
встановлено,  що спірна квартира
АДРЕСА_1. належить на праві приватної власності ОСОБА_3,
що підтверджується договором дарування квартири від
11.05.1998 р. (а.с. 4). Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був зареєстрований
27.12.2003 р. Від цього шлюбу народився син ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1р. Відповідно до довідки з місця
проживання сім'ї та реєстрації ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 була зареєстрована
30.03.2004 p.,  а ОСОБА_4 -
26.04.2005 р.(а.с. 5 ).

Рішенням
Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2007 р. позовні вимоги ОСОБА_2
були задоволені,  та вирішено вселити
ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язано
ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 та сину ОСОБА_4 перешкод у користуванні вказаною
квартирою.

Рішенням
Святошинського районного суду від 11.04.2007 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був
розірваний.

Посилання
представника позивача на те,  що рішенням
суду шлюб між сторонами у справі був розірваний,  але свідоцтво про розірвання шлюбу отримане
не було,  і на цій підставі позивачка не
має права користування помешканням і там проживати,  судом не приймаються. Також судом не
встановлені порушення прав позивача як власника спірної квартири.

Дослідивши
зібрані докази та давши їм оцінку в сукупності,
суд дійшов висновку про не обгрунтованість позову,  оскільки відповідачка та її син зареєстровані
у спірному помешканні та на даний час є членами сім'ї власника квартири,  а також те,
що при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Керуючись  ст.
156 Житлового Кодексу України,
ст.  ст.  10,
11,  57,  60,
209,  212-215,  218,
224,  228 Цивільного
процесуального Кодексу України,  суд

ВИРІШИВ :

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,  що втратила право проживання в житловому
приміщенні відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційному суді м. Києва через районний суд шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.