Справа № 2 - 220/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 січня 2007р.
Стрийський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді             Гулкевича
О.В.

при
секретарі                    Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про скасування
наказів про звільнення з роботи, поновлення на роботі та виплату середнього
заробітку за вимушений прогул,

встановив:

Позивачка
звернулася до відповідачів з позовом про скасування наказів про звільнення з
роботи, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за вимушений
прогул.

В обгрунтування
позовних вимог покликалася на те, що наказом по ОСОБА_2 від 01.011994р. за №74 була призначена
на посаду вчителя української мови на час відсутності вчителяОСОБА_5., яка
знаходилася у відпустці по догляду за дитиною.

Наказом від
23.01.1995р. за №15 призначена
на цю посаду до завершення конкурсу на заміщення вакантної посади.

01.09.1995р.
дирекцією гімназії з нею був укладений контракт терміном на два роки, тобто на
строк до 01.09.1997р. В подальшому до 31.08.2004р. трудовий договір з нею не
переукладався, тому відповідно до ч.1
ст.39-1 КЗпП України вважається, що трудова угода укладена з нею на
невизначений термін. Саме тому її заяву від 31.08.2004р. з проханням надати їй
чотири години тижневого навантаження уроків з української мови, відповідний
наказ від 01.09.2004р. за №
131/а та наказ від 01.09.2005р. без номера не слід вважати строковими
трудовими угодами.

Відтак, вважає,
що наказ по відділу освіти Стрийського міськвиконкому від 31.08.2006р. за № 534-К про
звільнення її із займаної посади за п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку із
закінченням строкової трудової угоди та наказ від 01.09.2006р. за №50/К-1 по
ОСОБА_2, виданий на бланку навчального закладу якого не існує - ОСОБА_2на
підставі наказу №528-К, зміст
якого їй невідомий і ймовірно не стосується, - підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають нормам
чинного законодавства. Тому просила суд скасувати зазначені накази, поновити її
на посаді вчителя української мови та виплатити середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

В судовому
засіданні позивачка та її представники ОСОБА_6 і ОСОБА_7, покликаючись на
викладені в позовній заяві обставини, позовні вимоги підтримали.ОСОБА_1.
пояснила, що у 1994р. була прийнята на роботу на час декретної відпустки
ОСОБА_5. Після виходу останньої з відпустки продовжувала працювати до 2004р. В
цьому році директор та завуч повідомили про те, що вона звільнена з роботи і
запропонували чотири години навантаження на тиждень. Вона погодилась на цю
пропозицію, написавши відповідну заяву. З наказом її не ознайомили. Так вона
працювала до 1 вересня 2005 р.

Після цього її з роботи не
звільняли, з наказом на 2005-2006
навчальні роки її ніхто не ознайомив, про те, що вона працювала на місці
ОСОБА_13, яка перебувала у декретній відпустці, їй не повідомили. В червні
2006р. оголосили попередню тарифікацію на 2006-2007
навчальний рік, згідно якої вона мала навантаження - 8 год. Після відпустки 25 серпня 2006р.
директор їй повідомив, що дав подання на імя начальника відділу освіти про
звільнення її з роботи. 01.09.2006р. її ознайомили з наказом про звільнення з
роботи. Години ОСОБА_6., який звільнився з роботи розділили між 5 вчителями.

ОСОБА_6 пояснив,
що в 2004р. був виданий невірний наказ, позивачку приймали на роботу на час
відсутності іншого працівника, який хворів, а згодом - на час декретної
відпустки. Заяви про надання їй тижневого навантаження в розмірі 4-х годин на 2005-2006 навчальні роки
позивачка не писала, була тільки заява на 2004-2005
навчальний рік. Він також працював у гімназії, мав навантаження 18 год. Звільнився з
роботи 19.09.2006р. Позивачка хотіла працювати на його місці. Однак, до
директора гімназії з приводу цього ні він, ні позивачка не зверталися.

ОСОБА_4 - директор
ОСОБА_2, позов заперечив, ствердив, що позивачка була прийнята у 1994р. на
роботу на час декретної відпустки ОСОБА_5за контрактом на два роки. Однак,
працювала до 2004р. Наказом №117
від 01.09.2004р. позивачку разом з групою вчителів загалом - 5 чоловік було
звільнено з роботи у зв'язку з досягненням пенсійного віку, позивачкою - 65-річного віку.
01.09.2004р. позивачка написала заяву про прийом на роботу терміном на один
рік. Вона мала те саме навантаження, яке мала ОСОБА_13, що перебувала у
декретній відпустці. 01.09.2005р. він попередив позивачку про те, що
ОСОБА_13виходить після декретної відпустки на роботу. Однак, ОСОБА_13не вийшла,
оскільки продовжила відпустку по догляду за дитиною ще на один рік, тому він
продовжив трудову угоду із позивачкою також на один рік. Завідуюча канцелярією
ОСОБА_8. особисто вручила позивачці копію наказу №127 від 01.09.2005р.. Він попередив позивачку про те, що
31.08.2006р. ОСОБА_13виходить на роботу з декретної відпустки і, відповідно до
вимог нового статуту гімназії, який набрав чинності 06.06.2006р., подав на імя
начальника відділу освіти міськвиконкому подання про звільнення позивачки з
роботи у зв'язку з неможливістю забезпечити її навантаженням. Відділом освіти
був винесений наказ про звільнення позивачки. На підставі цього наказу він
видав наказ по гімназії. Обидва накази були вручені позивачці 01.09.2006р.

Представник
відділу освіти Стрийського міськвиконкому -
начальник відділу ОСОБА_10 позов заперечив, суду пояснив, що працює на цій
посаді з 02.08.2006р. 31
серпня 2006р. директор гімназії дав подання про звільнення з роботи трьох
вчителів в тому ж рахунку -
позивачки. Позивачка скаржилась йому на те, що її незаконно звільнили з
роботи. Однак, ознайомившись з її особовою, він видав наказ про її звільнення.

Свідок ОСОБА_9
ствердила, що в кінці травня 2006р. була оголошена попередня тарифікація на 2006-2007 навчальний рік.
Згідно цієї тарифікації навантаження позивачки становило 8 год. Остаточна
тарифікація була оголошена у вересні 2006р. Згідно неї позивачка не мала
навантаження. Зі слів останньої дізналася, що ОСОБА_4 подав у відділ освіти
подання про звільнення її з роботи. Години, які мала позивачка розділили між
колегами. ОСОБА_13, яка вийшла з відпустки, має свої години.

Свідок ОСОБА_11
пояснила, що вона була головою профспілки, яка в 2004р. розглядала подання
директора про звільнення позивачки з роботи у зв'язку з виходом іншого вчителя
з декретної відпустки. Члени профспілки зясували, що позивачка не працювала на
декретному місці, тому в задоволенні подання відмовили. й відомо, що позивачка
була попередньо тарифікована на 2006-2007
навчальний рік. Остаточної тарифікації щодо позивачки, яка мала бути
оголошена в кінці серпня 2006р., вона не чула. Від позивачки дізналася, що її
звільнено з роботи.

Свідок ОСОБА_12
пояснила, що позивачка у 2004-2005
навчальному році відповідно до її заяви була тарифікована на 4 год., у 2005-2006р. - на 8 год. У червні 2006р.
була оголошена попередня тарифікація на наступний навчальний рік. В період 26-28 серпня 2006р. остаточна
тарифікація була доведена до відома всіх вчителів. ОСОБА_4 повідомив, що
позивачка буде звільнена і її години розподілили іншим вчителям.

Свідок ОСОБА_8.
ствердила, що з наказом №
127 від 01.09.2005р. позивачка була ознайомлена нею особисто, однак відмовилась
поставити підпис про ознайомлення. Акт про ознайомлення позивачки з наказом і
відмову від підпису вона не склала за браком досвіду. Заяву як зазначено в
графі «підстава» позивачка відмовилася писати. Що стосується наказу №50/К-І від
01.09.2006р. «Про звільнення ОСОБА_1.», нею через неуважність допущена помилка
в графі «підстава», а саме: замість «заява» повинно бути зазначено «подання», а
номер наказу по відділу освіти повинен бути не 528-к, а - 534-к. Дана
помилка допущена нею у зв'язку з тим, що текст наказу вона набирала на
комп'ютері поверх іншого наказу, що стосувався Кирилів, який взяла за зразок.

Заслухавши
сторін, свідків, перевіривши матеріали, суд встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом
встановлено, що наказом по гімназії від 31.08.2004р. за №117 позивачка була
звільнена з посади вчителя української мови з 31.08.2004р. за згодою сторін.

Відповідно до
поданої нею заяви від 31.08.2005р., в якій вона просила надати їй 4 год. тижневого
навантаження української мови в другому класі на період з 01.09.2004р. до
01.09.2005р., позивачка наказом по гімназії за №15І/а була прийнята на посаду вчителя української мови з
тижневим навантаженням 4
год. на термін з 01.09.2004р. по 01.09.2005р.

Наказом по
гімназії від 01.09.2005р. за №
127 термін трудової угоди з позивачкою був продовжений на строк з 01.09.2005р.
по 31.08.2006р. Свідок ОСОБА_8. в судовому засіданні ствердила, що особисто
ознайомила позивачку з цим наказом і в суду немає підстав не вірити свідкові.
Тому, не зважаючи на те, що заява позивачки, як підстава для винесення цього
наказу відсутня, позивачка даний наказ не оспорювала, погодилась із наданим їй
навантаженням і продовжувала працювати. Тому суд вважає, що позивачка
погодилася із запропонованим їй варіантом продовження терміну строкової
трудової угоди до 31.08.2006р.

Відтак, суд
приходить до висновку, що з позивачкою був укладений строковий трудовий договір
на термін з 01.09.2004р. по 31.08.2006р. По закінченні строку цієї угоди
ОСОБА_4 як директор гімназії відповідно до вимог Статуту гімназії в новій
редакції, яка прийнята на зборах трудового колективу 05.06.2006р. та
затверджена відділом освіти міськвиконкому 20.06.2006р., звернувся до відділу
освіти з поданням про звільнення позивачки з посади вчителя української мови у
зв'язку із закінченням строкового трудового договору.

Наказом по
відділу освіти Стрийського міськвиконкому від 31.08.2006р. за №534-к позивачка
була звільнена із займаної посади за ст.36 п.2 КЗпП України у зв'язку із
закінченням строкового трудового договору 31.08.2006р. На підставі цього наказу
по відділу освіти був винесений наказ по гімназії за №50/К-І від 01.09.2006р.

Що стосується
помилок, допущених у виданій позивачці копії наказу за №50/К-І від
01.09.2006р., вони не можуть бути підставою для його скасування, оскільки судом
оглянутий оригінал даного наказу в якому зазначено, що підставами його
винесення є подання та наказ по відділу освіти Стрийського міськвиконкому
№534-к від 31.08.2006р. Судом також оглянутий оригінал наказу по відділу освіти
від 31.08.2006р.
за № 534-к.

Отже, враховуючи
наведене, суд не знаходить підстав для скасування наказу по ОСОБА_3 за № 534-к від 31 серпня 2006р. та
наказу по ОСОБА_2від 1 вересня
2006р. за №50/к-І про звільнення ОСОБА_1. із займаної посади, а відтак і підстав
для поновлення останньої на роботі та виплатній середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст.10,60,158,159,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.36 ч.1 п.2, 231,232 КЗпП України, суд

вирішив :

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_3 про скасування наказу по ОСОБА_3 за № 534-к від 31 серпня 2006р. та наказу по ОСОБА_2від 1 вересня 2006р.
за №50/к-І про звільнення ОСОБА_1. із
займаної посади, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за
вимушений прогул  відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення,
апеляційну скаргу - протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Львівської області через
Стрийський міськрайонний суд.