Справа № 22-ц-1820/2007                    Головуючий у першій
інстанції КОРЗКЖ Т.П.
цивільна                                                           Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007
року                                                                                                          м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:              IB АНЕНКО Л. В.,

суддів:                                   СТРАШНОГО
М.М., ШАРАПОВОЇ О.Л.,

при секретарі:                      СЕТЧЕНКО Н.М.,

за участю:                             ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ВАТ „Чернігівгаз" на рішення Коропського районного суду
Чернігівської області від 10 жовтня 2007 року по справі за позовом ВАТ
„Чернігівгаз" в особі Коропського управління по газопостачанню та
газифікації до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за спожитий газ,

встановив:

В серпні
2007 р. ВАТ „Чернігівгаз" в особі Коропського управління по газопостачанню
та газифікації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожитий газ відповідно до
договору про надання послуг з газопостачання населенню від 14.10.2002 року,
укладеного між ВАТ „Чернігівгаз" в особі Коропського управління по
газопостачанню та газифікації та ОСОБА_2 і посилався на те, що відповідач не виконує умови
договору та не повністю розрахувався за спожитий газ. Відповідач надав
документи, що підтверджують статус працівника МВС, але наявність даного статусу
не дає йому права не сплачувати за спожитий природний газ.

Рішенням Коропського районного суду від 10 жовтня 2007 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ВАТ „Чернігівгаз" в особі Коропського управління
по газопостачанню та газифікації просить вищевказане рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 1666 грн. 65 коп. боргу та судові
витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є незаконним
та необгрунтованим, винесене з порушенням норм матеріального права. Суд невірно
послався на ч. 5 ст. 22 Закону України „Про міліцію", яка передбачає
забезпечення працівників міліції безкоштовним житлом з опаленням і освітленням.
ВАТ „Чернігівгаз" не надає житло з опаленням, а надає послуги по

газопостачанню.
Більш правомірно було б послатись на ч.4 ст. 22 того ж Закону, яка передбачає,
що працівникам міліції та членам їх сімей надається 50% знижка по оплаті
житлової площі, комунальних послуг та палива. Також, 50% компенсація витрат на
комунальні послуги (газопостачання) передбачає і Закон України „Про державний
бюджет"

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1,
перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на ч.5 ст. 22 Закону
України „Про міліцію", яка передбачає, що працівники міліції, які живуть і
працюють у сільській місцевості та селищах міського типу, і члени сімей, які
проживають з ними, забезпечуються безплатно житлом з опаленням і освітленням за
встановленими нормами, а також користуються іншими пільгами, передбаченими
законодавством.

Проте, з таким висновком суду апеляційний суд погодитись не може з
наступних підстав.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами
справи, ОСОБА_2 є
праціником міліції - операвтиним уповновадженим відділення карного розшуку
Коропського РВ УМВС України в Чернігівській області.

Відповідно до ч.5 ст. 22 Закону України „Про міліцію", працівники
міліції, які живуть і працюють у сільській місцевості та селищах міського типу,
і члени сімей, які проживають з ними, забезпечуються безплатно житлом з
опаленням і освітленням за встановленими нормами, а також користуються іншими
пільгами, передбаченими законодавством.

Згідно Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій
працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
31.03.2003 р. № 426, видатки на відшкодування витрат за надані пільговику
послуги здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих
установ.

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що для відшкодування фактичних
витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за
користування житлом, паливом, телефоном і за комунальні послуги у строк, за
який здійснюється відшкодування, а також довідку про склад сім"ї (раз на
рік). Згідно п.8 Порядку грошовий еквівалент наданих пільг, компенсацій
виплачується пільговику установою разом з іншими щомісячними виплатами.
Вказаний порядок надання пільг стосується будь-яких бюджетних установ.

Статтею 24 Закону України „Про міліцію" передбачено, що фінансування
міліції здійснюється за рахунок державного та місцевих бюджетів.

Таким чином, надання пільг відповідачу за рахунок
позивача є неприпустимим, оскільки суперечить принципам фінансування органів
державної влади, а також Закону України „Про міліцію".

Враховуючи наведене та керуючись ч.5 ст.22 Закону України „Про
міліцію", Порядком надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам
бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького
складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 р. №
426, ст.ст. 209, 218, 303, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну
скаргу ВАТ „Чернігівгаз" - задовольнити.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області
від 10 жовтня 2007 року - скасувати.

Позовні вимоги
ВАТ „Чернігівгаз" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ВАТ „Чернігівгаз" за надані послуги з газопостачання 1666 (одну
тисячу шістсот шістдесят шість) грн 65 коп.

Стягнути
з ОСОБА_2 на
користь ВАТ „Чернігівгаз" в рахунок повернення державного мита 25
(двадцять п"ять) грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення рогляду цивільної справи в сумі 60 (шістдесят) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.