Справа № 2-466/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 серпня 2007
року                                                                                                     м.
Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді:                                                         Вінер
Е.А.

при секретарі:                 Левко
М. В.

з участю  позивача ОСОБА_1,  відповідача ОСОБА_2,  адвоката ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сваляві цивільну справу за позовом ОСОБА_1
доОСОБА_2 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу,  посилаючись на те,  що 17 жовтня 2006 року вона позичила
відповідачу грошові кошти в сумі 935 грн.,
які вона не повернула. Крім того,
в 1985 році вона позичила ОСОБА_2 1300 російських рублів та 1830
гривнів. А тому просить суд стягнути з відповідачки в її користь борг у сумі
4260 гривень.

В судовому
засіданні позивач підтримала позов та пояснила ,  що згідно розписки вона особисто у 2006 році
позичала відповідачці 935 грн.,  які
належали її сину,  а також з 1985 року
позичала 1300 російських рублів та 1830 гривнів. Так як відповідачка
добровільно не бажає повернути борг,  то
просить стягнути в судовому порядку.

Відповідач
в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила,  що визнає лише борг,  який зазначений в розписці в сумі 935
грн.,  оскільки ОСОБА_1 дійсно позичала
їй кошти особисто,  а решту не визнає.

ОСОБА_4 в судове
засідання не з"явився.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до слідуючого
висновку.

Судом
встановлено,  що згідно розписки від 17
жовтня 2006 року відповідач ОСОБА_2 взяла у борг у позивача 935 грн.

Відповідно
до  ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
( позичальникові) грошові кошти,  а
позичальник зобов"язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Статтею
1047 ч.2 ЦК України
передбачено,  що на підтвердження
укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка
позичальника або інший документ,  який
посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Таким чином,  позов
ОСОБА_1 являється підставним та його слід задовольнити

частково,  а саме
слід стягнути зОСОБА_2,  мешканки
АДРЕСА_1 в користь позивача борг в сумі 935 грн. та

повернення оплаченого судового збору та витрат на
інформаційно технічне забезпечення в сумі

40 грн. В задоволенні вимог щодо стягнення боргу,  а саме 1300 російських рублів та 1830

гривнів,  які
позичала в 1985 році позивачка ОСОБА_2,
слід відмовити,  оскільки у

відповідності до
ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю
у три

роки.

Керуючись  ст.
ст. 15,  30,  62, 212, 226 ЦПК України,   ст.
ст. 257, 1046,  1047 ч.2 ЦПК
України,  суд

РІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 доОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути
зОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 борг в сумі 935 гривень та повернення оплаченого
судового збору,  витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 40 грн.

В решті вимог
відмовити.

На
рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження рішення суду. Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга та заява про апеляційне оскаржння рішення суду подаються до апеляційного
суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.