Справа     №2-444/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

29 жовтня 2007 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області
у складі:

головуючого   -
судді Ритова В.І. при секретарі - Бережній О.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка
Дніпропетровської області цивільну справу за позовом

Царичанського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Царичанський
районний центр зайнятості звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно виплаченої допомоги в розмірі 3439 грн. 90 коп. На обгрунтування
позовних вимог вказує, що 26 лютого 2007 року наказом № НТ 070226 відповідачці
був наданий статус безробітного та призначена допомога по безробіттю. Фактично
їй за період з 2 6 лютого по 30 липня 2007 року було виплачено допомоги на
вказану суму.

За результатами
звірки центру зайнятості та Царичанської районної державної адміністрації
встановлено, що в період перебування на обліку як безробітної вона була
зареєстрована у встановленому порядку як приватний підприємець. Відповідачка
всупереч п.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок безробіття" не подала відомості про те,
що вона являється приватним підприємцем, у зв"язку з чим їй незаконно була
виплачена допомога. Добровільно повернути виплачену суму не бажає.

В судовому
засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Відповідачка
позов не визнала і пояснила, що у 2005 році вона зверталася до державного реєстратора через працівника Царичанської райдержадміністрації
ОСОБА_3 з заявою про припинення підприємницької діяльності, ОСОБА_2 розказав
які треба документи для припинення діяльності. Вона зібрала довідки про
відсутність заборгованості, все здала реєстратору через ОСОБА_3 Та сказала, що
все буде в порядку, більше ніяких документів не треба. Вона після цього
працювала в Китайгородській сільській раді,
ніяких претензій не було, стала на облік в центр зайнятості, вважаючи, що її
діяльність, як приватного підприємця, припинена. А потім виявилося, що
її діяльність не припинена і з неї вимагають повернути
виплачену їй допомогу. Винною себе не вважає.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши справу, суд приходить
до слідуючого висновку.

Згідно із ч.1
ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до
ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна
довести

2

ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Ця вимога затверджена і ч.1 ст.60
ЦПК України.

В судовому
засіданні доказано, і сторони не заперечують проти того, що ОСОБА_1 перебувала
на обліку в центрі зайнятості і з 26 лютого
по 30 липня 2007 року отримала допомогу в розмірі 3439 грн. 90 коп. 12
січня 2005 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець і 8 квітня 2005
року державним реєстратором внесено рішення фізичної особи про припинення
підприємницької діяльності.

Ці обставини, на
думку суду, не підлягають доказуванню, оскільки відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи
вказане, суд вважає, що центру зайнятості виплатою допомоги особі, яка згідно
п."б" ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" не
відносилася до зайнятого населення і не мала права на допомогу, завдано
матеріальної шкоди на суму 3439 грн. 90 коп.

Згідно  із ч.1  ст.1166 ЦК
України майнова шкода,  завдана
неправомірними  рішеннями,   діями
чи  бездіяльністю  особистим немайновим правам фізичної або
юридичної особи,  а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до
ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як у позовній
заяві, так і в судовому засіданні позивач стверджує, що ОСОБА_1 не надала до
центру зайнятості відомості про реєстрацію
її як приватного підприємця.

І дійсно, з
заяви ОСОБА_1 від 26 лютого 2007 року видно, що вона повідомила про те, що в
даний час не зареєстрована як суб"єкт підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію не отримує (а.с.7).

Сама
відповідачка не заперечує проти того, що в заяві виклала такі відомості, але
пояснила, що вважала ці відомості правдивими, оскільки дійсно ніде не працювала
на той момент, пенсію не отримувала і вважала, що її діяльність державним
реєстратором припинена, оскільки заяву і необхідні документи для цього вона
здала ще у 2005 році і чому державний реєстратор не зареєстрував припинення її
діяльності як фізичної особи - підприємця, вона не знає. ОСОБА_3 їй повідомила, що документи нею здані всі і її діяльність
буде припинена. Вважала, що її діяльність уже припинена, а тому і вказала в
заяві, що не зареєстрована як підприємець,
адже до постановки на облік в центр зайнятості з дня здачі документів
минуло майже два роки.

Допитаний в якості свідка державний реєстратор ОСОБА_2
пояснив, що дійсно у 2005 році ОСОБА_1 зверталася з заявою про припинення її діяльності як фізичної
особи-підприємця, і він 8 квітня 2005 року вніс до реєстру її рішення
про припинення діяльності, але для повного припинення діяльності необхідні були
ще документи - опублікування про припинення діяльності, довідки про відсутність
заборгованості, яких у ОСОБА_1 на той час не було. У зв"язку з цим її
діяльність і не була припинена. Державна реєстрація припинення підприємницької
діяльності була зроблена лише 4 жовтня 2007 року. Тоді ж він і запропонував
ОСОБА_1

3

написати власноруч заяву про
припинення діяльності у зв"язку із втратою свідоцтва.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що вона працює керівником
апарату Царичанської районної державної адміністрації,
проводила прийом громадян в сільських радах і на одному з прийомів до неї звернулася
гр.ОСОБА_1 по питанню припинення діяльності як фізичної
особи-підприємця. Вона запропонувала прибути в адміністрацію. Там на її прохання
державний реєстратор ОСОБА_2 розповів
порядок припинення діяльності,
розказав які треба для цього документи. ОСОБА_1 зібрала всі документи, привезла до неї і оскільки в той день ОСОБА_2 не було на роботі у зв"язку з якоюсь нарадою, весь пакет документів вона прийняла сама і на другий день
передала йому. Спитала чи всі документи єсть,
на що ОСОБА_2 сказав, що більше нічого не треба і що він припинить діяльність підприємця. Про це вона повідомила ОСОБА_1 Вважає,
що вина у несвоєчасному припиненні
діяльності ОСОБА_1 як підприємця, лежить
на державному реєстраторові ОСОБА_2

Оцінюючи вказані вище покази, суд надає перевагу показам відповідачки та
свідка ОСОБА_3 і вважає, що відповідачка ОСОБА_1,
отримавши завіряння таких високопосадових осіб, дійсно вважала, що уже давно її діяльність припинена, після цього вона працювала у Китайгородській сільській раді і питань
до неї з цього приводу не було.

Суд вважає, що
ОСОБА_1, звертаючись до центру зайнятості,
була впевнена у правдивості відомостей, які вона виклала у заяві, несвоєчасне припинення її діяльності було здійснено не з її вини, а тому суд не вбачає вини
відповідачки у заподіянні шкоди
Царичанському районному центру зайнятості.

За вказаних обставин суд вважає, що у позові Царичанському районному
центру зайнятості слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 208, 209, 213-215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Цаичанському районному центру зайнятості населення у позові до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.