Справа
№ 2-818/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
травня 2007 року                                                                                          м.
Каховка

Каховський
міськрайонний суд Херсонської області в складі: судді Терещенко О.Є.

при секретарі
Марків Н.В.,

за участю представника позивача Афанасьєвої Ж.Л. відповідача
ОСОБА_1розглянувши у відкритому судовому засіданні,  в залі суду,
в місті Каховка Херсон­ської області справу за позовом ТОВ „Український
промисловий банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним
договором та відшкодування збит­ків,

встановив:

У лютому
2007 року представник товариства з обмеженою відповідальністю „Ук­раїнський
промисловий банк" (далі ТОВ „Укрпромбанк") звернувся до суду з
вказаним позовом,  посилаючись на
те,  що 16.05.2005 року між ТОВ
„Укрпромбанк" та ТОВ „Рене­санс" м. Каховка було укладено договір на
відкриття невідновлювальної кредитної лінії Ж)2/К-05,  за умовами якого Позивач відкрив ТОВ
„Ренесанс" невідновлювальну кредит­ну лінію із лімітом кредитування 500
000 грн під 21% річних на термін з 16.05.2005 року по 15 травня 2006 року.

2005
року між ТОВ „Укрпромбанк" та ТОВ „Ренесанс"
було укладено додат­ковий договір до Кредитного договору,  за умовами якого сторони дійшли до згоди
збіль­шити ліміт кредитування та встановити його в сумі 1 200 000 грн під 21%
річних на тер­мін з 16.05.2005 року до 15.05.2006 року.

2006
року між ТОВ „Укрпромбанк" та ТОВ „Ренесанс"
було укладено додат­ковий договір №2 до Кредитного договору,  за умовами якого останні дійшли до
згоди,  що у разі несвоєчасного
повернення заборгованості по кредиту у строки передбачені кредит­ним
договором,  ТОВ „Ренесанс" сплачує
відсотки з розрахунку 24% річних,  що
нарахо­вуються на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати
її повного пога­шення.

На
підставі вищенаведних договірів,  а також
на підставі ще двух додаткових дого­ворів №3 від 22.02.2006 року та №4 від
23.02.2006 року,  ТОВ „Ренесанс"
були надані кре­дитні кошти в сумі 1 200 000 грн.

16.05.2005
року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №02Znop-05 та
додатковий договір №1 від 10.08.2005 року до договору поруки,  згідно якому ОСОБА_1поручилася перед ТОВ
„Укрпромбанк" за виконання ТОВ „Ре­несанс" зобов'язань за кредитним
договором на відкриття невідновлювальної кредитної лінії №02/К-05 від
16.05.2005 року.

На
момент звернення позивача до суду,  ТОВ
„Ренесанс" не виконав своїх зобов'я­зань за кредитним договором,  не повернув повністю суму кредиту,  не сплатив відсотки та пеню.

В зв'язку з невиконанням ТОВ „Ренесанс" вимог кредитного договору та
укладе­

них до нього додаткових договорів,
ТОВ „Укрпромбанк" звернувся доОСОБА_1,  як до

поручителя,  але остання також не
стала виконувати свої зобов'язання,
проігнорувавши

вимоги ТОВ „Укрпромбанк".

2

Крім
цього,  позивач,  з метою запобігання розкрадання заставного
майна,  на яке бу-ло звернено
стягнення,  уклав з відділом Державної
виконавчої служби охорони при УМВС України в Херсонській області договір №680К
від 05.05.2006 року на послуги мо­лодшого інспектора охорони. Станом на 15
лютого 2007 року сума коштів,  які були
пере­раховані позивачем за надані послуги за вищевказаним договором становить
34 261, 16 грн.

Також,  для забезпечення збереження від розкрадання
заставного майна,  яке надано в якості
забезпечення виконання умов кредитного договору,  01.08.2006 року позивач ук­лав з приватним
підприємством „Лана" договір №132 про надання охоронних послуг. Ста­ном на
15 лютого 2007 року сума коштів,  які
були перераховані за надані послуги за вище­вказаним договором становить 63
049, 62 грн.

Таким
чином,  станом на момент подання позову
сума заборгованості ТОВ „Рене­санс" перед позивачем по кредиту,  вісоткам та пені становить 485 408 грн 86
коп,  до суми якої входять: 196 923, 25
грн - неповернуті кошти,  які були надані
в якості кредиту; 66 665, 19 грн - нараховані та несплачені відсотки по
кредиту; 158 509, 64 грн - пеня за кредитом та простроченим відсоткам; 97 310,
78 грн - кошти,  які були витрачені на
забезпечення охорони застав­леного майна.

Представник
позивача просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ „Укрпромбанк" 485 408,  86 грн та судові витрати.

В судовому засіданні представник ТОВ „Укрпромбанк" уточнила позовні
вимоги,  зазначивши,  що ТОВ „Ренесанс" виконав свої
зобов'язання за кредитним договором,  по­вернувши
кредит та вісотки за користування останнім,
але не сплатив пеню в сумі 164 288,
97 грн та витрати,  сплачені на
охорону заставленого майна в сумі 125 643, 98 грн.

Просила
стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ „Укрпромбанк" 289 932 грн 95 коп.

Відповідач
ОСОБА_1позов не визнала,  пояснивши,  що ТОВ „Ренесанс" виконав всі свої
зобов'язання,  а сума,  яку вимагає ще сплатити представник
позивача,  є надуманою і не підтверджена
відповідними документами. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник
відповідачки,  - адвокат ОСОБА_2.,  позицію ОСОБА_1підтри­мав,  просив відмовити у задоволенні позову через
необґрунтованість позовних вимог.

Представник
третьої особи ТОВ „Ренесанс",  -
ОСОБА_3 позов не визнав та по­яснив,  що
ТОВ „Ренесанс" виконав всі свої зобов'язання і повністю сплатив кредит та
від­сотки за користування ним.  Що
стосується невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором поруки,  а саме несплата пені та витрат на охорону та
збереження заставле­ного майна,  то ці
вимоги позивача,  взагалі,  вважав необгрунтованими і такими,  що задово­ленню не піддягають. Просив
відмовити у задоволенні позову

Заслухавши
пояснення представників сторін та представника третьої особи,  дослі­дивши письмові матеріали справи,  суд дійшов до висновку,  що позов задоволенню не під­лягає за
наступних підстав.

Судом
встановлено,  що між сторонами склалися
правовідносини,  врегульовані  ст.
553 ЦК України.

Так,  у відповідності Договору поруки №02Znop-05 від 16.05.2005
року (а.с. 15) ОСОБА_1є поручителем перед ТОВ „Укрпромбанк" за виконання
ТОВ „Ре-несанас" зобов'язань по Кредитному договору №02/К-05 від
16.05.2005 року (а.с. 7).

Згідно
зі  ст. 554 ЦК України,  у разі порушення боржником зобов'язання,  забезпече­ного порукою,  боржник і поручитель відповідають перед
кредитором,  як солідарні борж­ники.

Частиною
другою цієї статті передбачено,  що
поручитель відповідає перед креди­тором у тому ж обсязі,  що і боржник,
включаючи сплату основного боргу,
відсотків,  не­устойки,  відшкодування збитків.

Пунктом №4 Договору поруки №02Znop-05 від 16.05.2005
року передбачено,  що у випадку
невиконання (неналежного виконання) Боржником (тобто ТОВ „Ренесанс") зо­бов'язань
за Кредитним договором Кредитор (ТОВ „Укрпромбанк".) повідомляє про це
Поручителя ОСОБА_1шляхом направлення письмової претензії зазначенням суми

з

заборгованості
та реквізитів рахунків,  на які
Поручитель зобов'язаний сплатити заборго­ваність.

Пункт №5
наведеного Договору поруки вказує,  що
Поручитель повинен сплатити зазначену у претензії Кредитора суму за вказаними у
претензії реквізитами не пізніше 5 днів з моменту її отримання.

У пункті
№7 даного Договору зазначено,  що у
випадку невиконання або неналеж­ного виконання зобов'язань за цим договором
винна сторона відшкодовує всі понесені в зв'язку з цим збитки,  а пункт №8 передбачає,  що Поручитель сплачує на користь Кредито­ра
пеню у випадку порушення терміну,
передбаченого пунктом №5 цього Договору.

Згідно  ст. 526 ЦК
України зобов'язання повинні виконуватися належним чином від­повідно до
умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства.

Відповідно  ст. 614 ЦК
України,  особа,  яка порушила зобов'язання,  несе відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності).

Статтею
623 ЦК України
встановлено,  що боржник,  який порушив зобов'язання,  має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

В
обгрунтування позовних вимог в частині стягнення збитків позивач посилається на
умови пункту 9.2 Кредитного Договору,
яким передбачено,  що Банк має
право зупи­нити подальше кредитування Позичальника та/або вимагати дострокового
повернення Кредиту,  сплати відсотків та
штрафних санкцій,  що передбачені даним
договром,  а також від­шкодування
збитків,  завданих Банку внаслідок
невиконання або неналежного виконання позичальником умов даного Договору,  а Позичальник зобов'язаний в 10-денний термін
з моменту надіслання Банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості по
Креди­ту,  що залишилась,  сплатити відсотки та штрафні санкції,  а також відшкодувати збитки,  завдані Банку,  в разі порушення Позичальником термінів,  що встановлені даним Догово­ром.

Згідно  ст. 10,
ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається,  як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно  ст. И ЦПК України суд розглядає позовні заяви
в межах заявлених у них вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі.

Позицію
позивача,  щодо стягнення збитків,  під якими розуміються витрати,  пов'я­зані з оплатою послуг по охороні
заставленого майна,  суд знаходить
необгрунтованою,  ос­кільки
останнім,  в порушення вимог  ст. 60 ЦПК України,  не наведено достатніх доказів не­обхідності
встановлення охорони заставленого майна і запрошення для цього саме спе­ціалістів
охоронних організацій. Позивачем не надано суду документів з зазначенням пе­реліку
та обсягу виконаних охоронцями робіт,
яка сума була сплачена за охорону конкрет­ного об'єкту,  скільки охоронців,  або яка техніка,  прилади,
для цього були залучені,  в зв'яз
ку з чим сума,  яка зазначена позивачем у
актах здачі-приймання робіт та у платіжних до­рученнях викликає у суду певний
сумнів.

Стосовно
відсутності необхідності у здійсненні охорони заставленого майна слід також
зазначити,  що сторони укладали про це
відповідної угоди,  не обумовлювали це у
кредитному договорі,  тобто позивач
добровільно,  за власною
ініціативою,  залучив до охорони
заставленого майна спеціалізовані організації.

Таким
чином,  витрати ТОВ „Укрпромбанк" на
охорону заставленого майна борж­ника не мають прямого причинного зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем зо­бов'язань за договором поруки,  оскільки вони не були необхідними.

Що
стосується вимог ТОВ „Укрпромбанк",
щодо стягнення з ОСОБА_1 пені,  то
суд їх,  також,  вважає необгрунтованими,  оскільки:

Згідно з
ч.3  ст. 549 ЦК України,  пенею є неустойка,  що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення
виконання.

Відповідно  ст. 1 Закону України „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань",  платники коштів сплачують на користь одержувачів
цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі,  що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно  ст. 3 вищенаведеного
Закону,  розмір пені,  передбачений статтею 1 цього ж Закону,  обчислюється від суми простроченого платежу
та неможе перевищувати по-

4

двійної облікової ставки Національного банку України,  що діяла за період,  за який спла­чується пеня.

Відповідно
до листа НБУ №14-013/3003 від 22.11.1999 року,
облікова ставка визна­чається та офіційно встановлюється Національним
банком України і застосовується з ме­тою регулювання вартості коштів на
грошово-кредитному ринку,  а також
виступаючи орієнтиром вартості коштів на грошово-кредитному ринку,  використовується в діючому законодавстві про
визначення розміру пені або штрафу за несвоєчасну сплату відповідних платежів.

Аналіз
п.8.1 кредитного договору №02/К-05,  на
підставі якого позивачем нарахо­вана пеня,
надає підстави для твердження про те,
що між сторонами не визначено конкрет ний розмір пені,  яка сплачується у випадку порушення позичальником
умов договору,  а саме,  сторонами не зазначено,  за який період нараховується пеня - на момент
прострочен­ня виконання зобов'язання,  на
момент нарахування пені,  чи на момент
стягнення пені то­що.

Крім
того,  слід зазначити,  що позивачем не було суду доведено
відповідними дока­зами дотримання ним вимог пункту №4 Договору поруки,  в якому чітко зазначено,  що Кредитор повинен повідомити Поручителя про
невиконання Боржником зобов'язань за кредитним договором шляхом направлення
письмової претензії з зазначенням суми забор­гованості та реквізитів
рахунків,  на які Поручитель повинен
сплатити заборгованість. При розгляді справи суду не надано ані самої письмової
претензії,  ані доказів її отримання ОСОБА_1,  що дає суду підстави ввжати про відсутність
такої претензії з боку позивача взагалі.

На
підставі вищенаведеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  64,  88,
212,  214-215 ЦПК України,

вирішив:

У
задоволенні позову ТОВ „Український промисловий банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним договором та відшкодування збит­ків -
відмовити через необґрунтованість позовних вимог.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеля­ційне
оскарження,  якщо скарга подається у
строк,  встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо заяву
про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у 20-денний строк,  рішення суду
набирає»законної сили після закінчення цього строку.