Справа № 2-64
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
вересня 2007 року                                                                                        м.
Івано-Франківськ

Тисменицький
районний суд Івано-Франківської області

в
складі:

головуючої
- судді                               Хоминець
М.М.

секретарів                                            Гундич
Г.В.

з участю
представника позивачки -

адвоката                                               ОСОБА_3.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення коштів, затрачених на будівництво садиби, -

встановив:

Позивачка
28.11.2006 р. звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів,
затрачених на будівництво садиби. Свій позов обґрунтовувала тим, що з
відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано згідно рішення Тисменицького
районного суду від 22.06.2004 р. За час спільного проживання у шлюбі вони
купили земельну ділянку площею 0,12 га
у с Побережжя Тисменицького району для будівництва житлового будинку згідно
договору купівлі-продажу від 22.02.2000 p., експертна
грошова оцінка якої становить 19272 грн. Вона має право на половину вартості
вказаної земельної ділянки як частку в спільному майні подружжя, що складає
9636 грн. Крім того, до складу спільного сумісного майна подружжя входить
недобудований житловий будинок готовністю 69% вартістю 70924 грн. та споруджені
на земельній ділянці сарай вартістю 9508 грн., сарай вартістю 8028 грн., гараж
вартістю 14716 грн., а всього загальною вартістю 103176 грн. Забудівником
будинковолодіння згідно будівельного паспорту є відповідач, який на даний час
не визнає її права на частку в спільному майні подружжя. Вона бажає, щоб її
право на половину спільного сумісного майна подружжя, вартість якого становить
122448 грн., було виділено їй у вигляді грошової компенсації, що складає 61224
грн. Просила стягнути з відповідача вказану суму, а майно у вигляді земельної
ділянки та споруджених на ній об'єктів нерухомості залишити у власності
відповідача.

Представник
позивачки в судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити.

Відповідач у
судове засідання не з'явився повторно, про час і місце судового розгляду
повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини
неявки, у зв'язку з чим було ухвалено провести заочний розгляд справи.

Вислухавши
пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що
сторони перебували у шлюбі з 02.11.1988 р. до 24.07.2004 p., коли набрало
чинності рішення Тисменицького районного суду від 22.06.2004 р. про розірвання
між ними шлюбу (а.с.83). Під час шлюбу сторони згідно нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.02.2000 р. (а.с.7) купили
земельну ділянку розміром 0,12 га, надану для будівництва і обслуговування
житлового будинку, яка знаходиться на території Поберезької сільської ради Тисменицького
району, вартість якої на даний час становить 19272 грн. згідно висновку про
експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.8). На придбаній земельній
ділянці по вул. Колгоспна (на даний час вул. Б.Хмельницького) сторони розпочали
будівництво будинковолодіння відповідно до будівельного паспорта на забудову
земельної ділянки, виданого на забудівника ОСОБА_2. (а.с.15-18).

Згідно довідки
Івано-Франківського ОБТІ (а.с.5) готовність недобудованого житлового будинку по
АДРЕСА_1 складає 69%, а вартість його в цінах 2006 р. становить 70924 грн.;
крім того, на земельній ділянці знаходяться сарай (літ. Б) вартістю 9508 грн.,
сарай (літ. В) вартістю 8028 грн., гараж (літ. Г) вартістю 14716 грн. Таким
чином, загальна вартість недобудованого будинковолодіння становить 103176 грн.

Вказані земельна
ділянка та розташоване на ній незавершене будівництво являються спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1, оскільки за змістом ст.60 СК України
майно, набуте

2

подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності незалежно від вкладу кожного з них у
придбання цього майна.

Суд не приймає
до уваги посилання відповідача у наданому суду запереченні на позов на те, що
куплена ним згідно договору купівлі-продажу земельна ділянка для будівництва і
обслуговування житлового будинку є його особистою приватною власністю, оскільки
придбана за його власні кошти, а також, що він, будучи одноосібним забудівником
житлового будинку, закупівлю всіх будівельних матеріалів здійснював за свої
особисті кошти. Ці обставини, на які посилався відповідач, обґрунтовуючи свої
заперечення проти позову, нічим не підтверджені. Надані відповідачем квитанції
про придбання будівельних матеріалів на його ім'я ще не свідчать про те, що ці
матеріали, які придбані в період перебування сторін у шлюбі, куплені за
особисті кошти відповідача.

Суд приймає до
уваги лише дві накладні, ксерокопії яких містяться на а.с.65,66, про придбання
відповідачем цементу на суму 1360 грн. у червні 2005 р. та шлакоблоків на суму
1680 грн. у квітні 2006 p.,
тобто за його особисті кошти вже після розірвання шлюбу, коли сторони
перестали проживати разом та вести спільне господарство. Суд вважає, що на
вказану суму - 3040 грн. слід зменшити вартість недобудованого
будинковолодіння, на половину якої як на частку в спільному майні подружжя має
право позивачка.

Відповідно до
вимог ч.4 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації
замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на
житловий будинок, земельну ділянку, допускається лише за його згодою. Оскільки
позивачка просить про виділення їй грошової компенсації за свою частку у
спільному майні, загальна вартість якого становить 119408 грн. (19272 грн. +
100136 грн.), суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки
грошову компенсацію її частки в сумі 59704 грн., а майно у вигляді земельної
ділянки та споруджених на ній недобудованих об'єктів нерухомості залишити у
власності відповідача.

З відповідача
слід стягнути в користь позивачки судові витрати у сумі 545 грн. та в дохід
держави 82 грн. недоплаченого позивачкою судового збору.

На підставі
наведеного, відповідно до вимог ст.ст. 368, 370 ЦК України, ст.ст. 60, 68, 71 ч.4 СК України, керуючись
ст.ст. 88, 213-215, 226 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію її частки у спільному сумісному
майні подружжя в сумі 59704 (п'ятдесят дев'ять тисяч сімсот чотири) грн., 545
(п'ятсот сорок п'ять) грн. судових витрат, а всього 60249 (шістдесят тисяч
двісті сорок дев'ять) грн. та в дохід держави 82 (вісімдесят дві) грн. судового
збору.

Заочне рішення
може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк,
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються через Тисменицький районний суд.