Справа № 22-ц-4097/07 p.
Головуючий 1 інстанції -Зінченко Ю.Є..
відшкодування шкоди                                  Доповідач -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03
грудня 2007 р. колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді
- Малійської С. М. „ Суддів- Солодкова А.А. Кругової С. С,   при секретарі - Пономаренко Г.Б.,   розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Московського районного суду м.  Харкова
від 18 червня 2007 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,   третя особа - ОСОБА_3 про стягнення майнової
та моральної шкоди,   спричиненої
дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИЛА:

Не
погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу,   в якій просить
його змінити та стягнути з нього на користь позивача майнову шкоду в розмірі 5
000 грн.,   в стягненні моральної шкоди
відмовити.

Рішенням
Московського районного суду м.  Харкова
від 18.06.2007 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь
ОСОБА_2на відшкодування майнової шкоди в сумі 18852 грн. 75 коп.,   витрати за проведення дослідження
спеціалістом у розмірі 355 грн. 92 коп.,
витрати на правову допомогу 270 грн.,
судовий збір у розмірі 51 грн.,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі
30 грн.,   в рахунок відшкодування
моральної шкоди 2500 грн.,   а всього
стягнуто 22059 грн. 67 коп. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь держави судовий збір
у розмірі 137,   53 грн.

В
обґрунтовування апеляційної скарги,
апелянт посилається на те,   що
сума майнової шкоди завищена,   а
моральна шкоди стягнута необґрунтовано.

Вказує,   що при стягнені з нього суми майнової шкоди
18862,   75 грн. суд посилався на
висновок експертизи № 7647 від 06.12.2006 року,   при тому,
що експертиза фактично не проводилась. В матеріалах справи міститься
лише висновок спеціаліста - товароведа № 7647 від 06.12.2006 року,   який,
на його думку не можна вважати доказом.

Судова
колегія,   заслухавши доповідь
судді,   пояснення осіб,   що з'явилися,   перевіривши матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги,   вважає що
вона підлягає частковому задоволенню .

2

Згідно
ч. 1  ст.  303 ЦПК
України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Судовим
розглядом встановлено,  що 02 вересня
2006 року на вул. Гарібальді в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю сторін по справі.

Постановлюючи
рішення про часткове задоволення позову ,
суд першої інстанції виходив з того,
що згідно постанови Московського райсуду
м. Харкова від 28 вересня 2006 рокуОСОБА_1 визнаний винним в скоєнні даного
ДТП і
притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу,  а тому на підставі  ст.
1187,  1167 ЦК України повинен
відшкодувати майнову і моральну шкоду позивачу. Також з відповідача було
стягнуто судові витрати.

З таким
висновком суду,  судова колегія
погоджується частково з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані,  на підставі яких
суд встановлює наявність або відсутність обставин,  що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін,  та інших обставин,  які мають значення для вирішення справи. Ці
дані встановлюються на підставі пояснень сторін,  третіх осіб,
їхніх представників,  допитаних як
свідків,  показань свідків,  письмових доказів,  речових доказів,  зокрема,
звуко- і відеозаписів,  висновків
експертів.

Згідно
ч.1  ст. 64 ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи,
акти,  довідки,  листування службового або особистого
характеру або витяги з них,  що містять
відомості про обставини,  які мають
значення для справи.

У
висновку спеціаліста - авто товарознавця № 7647 від 06 грудня 2006 року розмір
майнової шкоди,  заподіяної власнику
автомобіля „Нісан-Альміра" в результаті ДТП зазначений в сумі 18 852 грн. 75 коп.

Виходячи
з вищенаведеного,  судова колегія
вважає,  що позовні вимоги підлягають
задоволенню в частині відшкодування майнової шкоди в сумі 18 852 грн. 75 коп.,
в межах заявлених позивачем вимог.

Цивільне
судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін ( ч. 1  ст.  10
ЦПК України).

Даний
принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб,  які беруть участь у справі.

Принцип
змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони
зобов'язані визначити коло фактів,  на
які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень,  і довести обставини,  якими вони обґрунтовують ці вимоги й
заперечення (ч.1  ст. 60 ЦПК
України),  крім випадків,  встановлених статтею 61 цього Кодексу.

2

Відповідач
не довів суду ті обставини на які він посилався. З клопотанням про призначення
товарознавчої експертизи на підтвердження своїх доводів до суду не звертався.

Будь
яких доказів щодо вартості ремонту в межах 5000 грн. суду не надав.

З огляду
на це,   суд першої інстанції правильно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази і дійшов висновку про стягнення майнової шкоди.

Але при
цьому,   суд зайво стягнув з відповідача
на користь позивача судові витрати в сумі 355 грн. 92 коп.3а проведення
дослідження спеціалістом.

Ухвалюючи
рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 355 грн. 92 коп.
витрат,   понесених нею за оплату послуг
спеціаліста,   суд першої інстанції
виходив з того,   що ці витрати належать
до судових.

Цей висновок є
помилковим.

Так,   відповідно до  ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються
з судового збору та витрат,   пов'язаних
з розглядом справи.

Згідно
ч.1  ст.
88 ЦПК України стороні,   на
користь якої ухвалено рішення,   суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено частково,
судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог,   а
відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог,   у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем
сплачено і документально підтверджено судові витрати і державне мито в сумі 51
грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн.,   які підлягають відшкодуванню за рахунок
відповідача.

Також
підлягають відшкодуванню судові витрати на правову допомогу в сумі 270
грн.,   які сплачені позивачем,   оскільки витрати,   пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката ,   несуть сторони. Граничний
розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом ( ст.  84 ЦПК України).

На
аркуші справи 13 міститься квитанція № 44 від 12.02.07 року про сплату
позивачем 270 грн. адвокату Московської юридичної консультації м. Харкова за
підготовку документів по цивільній справі до суду.

Постановою
KM України № 590 від 27.04.06 року «Про граничні розміри
компенсації витрат,   пов'язаних з
розглядом цивільних та адміністративних справ,
і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджені граничні
розміри компенсації витрат,   пов'язаних
з розглядом цивільних та адміністративних справ,   згідно з додатком.

Згідно
додатку до вищеназваної постанови граничний розмір компенсації витрат,   пов'язаних з розглядом цивільних справ,   якщо компенсація сплачується іншою стороною
не повинна перевищувати суму,   що
обчислюється виходячи з того,   що
зазначеній особі,   виплачується 40
відсотків розміру

3

мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.

У
відповідності до Закону України від 19.12.06 року № 489-У розмір мінімальної
заробітної плати з 01 квітня 2007 року до 30 червня 2007 року складав 420 грн.

Виходячи
з вищевикладеного,   стягненню з
відповідача на користь позивача підлягає компенсація витрат на правову допомогу
з урахуванням граничного розміру 40 % від 420 грн. = 168 грн. за один час
роботи.

Суд
першої інстанції правильно стягнув 270 грн. ,
оскільки ця сума складає вартість роботи за 1 годину 36 хвилин,   що відповідає реально витраченому часу на
підготовку документів для подачі до суду.

Із
матеріалів справи вбачається,   що в
лютому 2007 року позивач звернулася до суду з позовом . В грудні 2006
року,   тобто ще до відкриття провадження
у справі,   на замовлення позивача
науково-дослідний інститут судових експертиз провів дослідження,   вартість якого в сумі 355 грн. 92 коп.
сплатила позивач.

Таким
чином,   понесені позивачем витрати на
оплату замовленого нею дослідження не є судовими,   а тому не можуть присуджатися на її користь
з відповідача у зв'язку з ухваленням рішення на її користь.

Що
стосується моральної шкоди ,   на думку
судової колегії сума стягнута на відшкодування моральної шкоди є
завищеною,   оскільки захист права
позивача шляхом відшкодування майнової шкоди також є одним із засобів
відшкодування моральної шкоди.

Згідно
п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року зі
змінами від 25 травня 2001 року „Про судову практику по справам про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при встановленні вказаного
факту судом враховується характер і об'єм страждань,   які заподіяні позивачу,   характер немайнових втрат,   їх тривалість,   тяжкість вимушених змін,   стан здоров'я потерпілого,   необхідність поновлення попереднього стану
та інше.

З
врахуванням встановлених обставин справи,
характеру і об'єму страждань моральну шкоду слід зменшити до 1000 грн.

За таких
обставин рішення суду підлягає зміні,   а
розмір стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею судових витрат
зменшенню до 351 грн.,   що становить
витрати на правову допомогу -270 грн.,
судовий збір - 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення -
30 грн.,   в іншій частині рішення
залишити без змін.

Керуючись  ст.
ст.  303,   304,
307 ч.1 п.2 ,   п. 4 ч.1  ст.
309,   313,   314 ч. 2,
316,  317 ЦПК України ,   судова колегія,  -

В И РІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення
Московського районного суду м.  Харкова
від 18 червня 2007 р.-змінити.

4

Позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1,   третя особа -
ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 1000 (одну
тисячу) грн.

В
задоволенні позову ОСОБА_2 до,
ОСОБА_1,   третя особа - ОСОБА_3
про стягнення вартості висновку спеціаліста-автотоварознавця в сумі 355 грн. 92
коп.,   -відмовити.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна
скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.