Справа № 2-118,
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада
2007
року         Диканський  районний суд       Полтавської області

в складі:

головуючого -     судді           Гвоздика А.Є.

при секретарі                           Сігель Я.
Ю.,

з участю адвоката                    ОСОБА_1.,-

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, а також за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3про визнання права власності на стрічковий станок, заточний
пристрій для стрічкового станка та розвідний пристрій ,-

В С Т А
Н О В И В:

У своєму позові позивач ОСОБА_2.
вказує, що у його власності   знаходиться
два станки розводний та заточний для обслуговування пилорами загальною
вартістю  8600 грн., які  відповідач по справі ОСОБА_3.  протизаконно
утримує  і йому  їх не повертає. Крім цього не повертає йому
два письмові столи, диван, сейф,
лебідку, набір ключів та інструменти загальною вартістю 1300 грн. Також,
вказує позивач,  користуючись вказаним
майном  та пилорамою, ј частина якої
належить  йому і яка в грошовому виразі
становить 2500 грн., відповідач  причинив
йому збитки у вигляді  упущеної вигоди на
загальну суму 7000 грн., що позбавило його можливості користуватися вказаним
обладнанням та отримати від цього прибуток. В наслідок неповернення  відповідачем ОСОБА_3.  станків, обладнання, меблів, та не
відшкодування упущеної вигоди йому було причинено моральну шкоду, яку він
оцінює в розмірі 10000 грн. Вказуючи на ці обставини, позивач ОСОБА_2.
звернувся до суду  з позовом до
відповідача ОСОБА_3. про витребування майна з чужого незаконного володіння у
вигляді спірних станків. стягнення з відповідача ј частини вартості пилорами в розмірі
2500 грн., стягнення матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди в сумі 7000
грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн., а також судових витрат по справі.

Спочатку в судовому засіданні 27
квітня 2007 року позивач ОСОБА_2. та його представник позовні вимоги частково
змінили, а саме просили зобов'язати повернути належні відповідачу станки для
обслуговування пилорами вартістю 8600 грн., меблі та обладнання вартістю 1300
грн., стягти ј частину вартості пилорами, що становить 2500 грн. відшкодувати
10000 грн. моральної шкоди та  стягти
19143 грн. 60 коп. упущеної вигоди в наслідок використання  відповідачем ј  частини пилорами  без згоди на це позивача ОСОБА_2.

На початку розгляду справи третя
особа по справі  ОСОБА_4 подала до суду
зустрічну  позовну заяву до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. про визнання права власності на стрічковий станок, заточний  пристрій
для стрічкового станка та розвідний пристрій, мотивуючи  свої позовні вимоги, що ці пристрої вона
придбала по договору купівлі продажу у ОСОБА_5. ще 10 листопада  2001 року.

Ухвалою суду від 20 вересня 2007
року зустрічний позов ОСОБА_4 був об'єднаний з позовом ОСОБА_2. для розгляду в
одному провадженні.

В ході розгляду справи  представник
позивача по зустрічному позову
змінив зустрічні позовні вимоги ,
і просив  визнати за нею право
власності лише на заточний  пристрій  для стрічкового станка та розвідний пристрій,
так як подаючи позов до суду було помилково вказано  ще й «ленточний станок»,бо цей станок
знаходиться  у позивачки по зустрічному
позову ОСОБА_4

23 жовтня 2007 року під час розгляду справи по
суті позивач ОСОБА_2. та його представник змінили підставу частини позовних
вимог стосовно вартості стягнення ј
частини пилорами та вказали, що позивач ОСОБА_2. дав 1000  доларів США
відповідачу ОСОБА_3. в борг для придбання пилорами, він його не
повернув, а тому з підстав неповернення йому боргу, він просив стягнути з
відповідача ОСОБА_3. борг в сумі 5000 грн. Також позивач ОСОБА_2. збільшив свої
позовні вимоги у частині відшкодування йому не отриманих доходів від
експлуатації належних йому станків до 37000 грн. вказавши, що цю суму він
вимагає стягти через те, що відповідач після пред'явлення ним позову до нього
продовжує тривалий час їх експлуатувати і отримувати доходи.

Ухвалами суду від 21 листопада 2007
року було закрито провадження по справі у частині позовних вимог позивача
ОСОБА_2. до відповідача ОСОБА_3. про повернення меблів інструментів та
обладнання на загальну суму 1300 грн. та стягнення боргу в сумі 5000 грн. за
відмовою цього позивача від  вказаних
позовних вимог, у зв'язку з добровільним задоволенням цих вимог
відповідачем  ОСОБА_3.

Під час  судового засідання позивач ОСОБА_2. та його
представник  змінені позовні вимоги
підтримали.  При цьому просили суд
зобов'язати відповідача  повернути
позивачу  два допоміжні станки для
обслуговування пилорами - розвідний та заточний. Також позивач пояснив, що в
2004 році  позивач мав намір укласти договір
про спільну діяльність з
відповідачем  ОСОБА_3. про
переробку деревини. Ще до початку цієї діяльності з цим відповідачем у нього
були у власності спірні станки, які він з відповідачем ОСОБА_3 використовував у
своїй  подальшій роботі.

В подальшому cпівпраця з відповідачем  не склалася
через  розбіжність поглядів  на зайняття підприємницькою діяльністю.  При цьому відповідач ОСОБА_3. не віддав  належні йому два  станки
розвідний та заточний, а також не
відшкодував доходів, отриманих від безпідставного користування належними
йому цими станками.

Ці непорозуміння позивача ОСОБА_2
з  відповідачем ОСОБА_3.  суттєво вплинули на стан його здоров'я,  та
його репутацію як підприємця, що змусило тривалий час лікуватися та
доводити перед своїми товаришами  свою
порядність у виробничих стосунках з іншими підприємцями, тому позивач ОСОБА_2.
вважає, що  відповідачем йому повинна
бути  відшкодована моральна шкода, яку
він оцінює  в сумі 10000 грн.

Проти позову позивачки ОСОБА_4
позивач-відповідач ОСОБА_2  та його
представник  категорично
заперечували,  вказуючи на те, що вимоги
ОСОБА_4 є безпідставними  і надуманими.
Вказали, що по зустрічному позову ОСОБА_4
в своїх позовних вимогах просить
визнати за нею право власності на
заточний  пристрій для стрічкового
станка та розвідний пристрій. Для цього до суду подала накладну, в якій
назви  можливо придбаного нею
обладнання  невідповідне назві його в її
позовній заяві  і назві  станків, які
належать позивачу ОСОБА_2.  і
відповідно до накладної  були придбані у
ПП ОСОБА_6.  Також  позивачка по зустрічному позову ОСОБА_4 не
надала суду доказів  про те, яким чином і
де саме  було передане належне їй
обладнання відповідачу ОСОБА_3. Крім того позивач ОСОБА_2.   та його представник вважають, що  договору купівлі - продажу між  позивачкою по зустрічному  позову ОСОБА_4  та  ПП
ОСОБА_5  взагалі не було, так як це  двохстороння угода, яка повинна бути укладена
письмово і засвідчена підписами сторін.
Про це доказів позивачка ОСОБА_4 та її представник суду не надала. До
початку спільної діяльності з ОСОБА_3 так і процесі сумісної діяльності з ним
позивача ОСОБА_2.  договору оренди  укладеного з позивачкою ОСОБА_4 з
відповідачем  ОСОБА_3.  не було. Цей договір був складений навмисно
між вказаними особами під час розгляду судом справи, так як ці особи
підтримують  між собою дружні стосунки.
Тому позивач ОСОБА_2. і його представник
просили відмовити ОСОБА_4 в
задоволенні її зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_3   змінені
позовні вимоги   позивача ОСОБА_2
не визнав. При цьому  пояснив, що в 2004
році  він погодився на  пропозицію позивача про спільну
підприємницьку діяльність. З цією метою він став на облік в Диканський
РЦЗ.  Він бачив, що у  позивача є все необхідне для проведення
підприємницької діяльності. Це він вказав при написанні свого бізнес-плану.
Дізнавшись, що в позивачки ОСОБА_4 маються пристрої для обслуговування
пилорами, заключив з нею договір оренди, про що
позивача ОСОБА_2 повідомив. Тому вважає, що немає ніяких підстав
повертати  позивачу 37000 грн., так як
станки, якими він користується, належать позивачці по зустрічному позову
ОСОБА_4

Він також не погоджується
добровільно повернути  обладнання для
обслуговування пилорами та відшкодувати позивачу доходи, отримані від  використання
цього обладнання, так як воно належить
позивачці по зустрічному позову ОСОБА_4 з якою він уклав договір оренди
від 01 липня 2004 року спірних станків і вони не є власністю позивача ОСОБА_2

Що стосуються відшкодування  моральної шкоди завданої позивачу,  відповідач ОСОБА_3. суду  пояснив, що
ці вимоги позивача  задоволені
бути не можуть.   Між ним та  позивачем ОСОБА_2. дійсно виникали конфлікти
та суперечки під час незначного проміжку часу сумісної діяльності, але він
ніякої моральної шкоди позивачу не спричинив і не винен в погіршенні його стану
здоров'я.   Позивач декілька років тому
переніс Інфаркт - Міокарда  і постійно
лікується у зв'язку з цим.

Що стосується позовних вимог
позивачки по зустрічному позову ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_3. їх визнав повністю,
При цьому з приводу цих позовних вимог пояснив, що зі слів ОСОБА_4 йому відомо,
що спірні станки вона придбала у якоїсь особи. Ці станки згідно укладеного
договору оренди   від 01 липня 2004 року
( а.с.№ 49)   між ним та  цією
позивачкою були нею передані йому в оренду. Тому він вважає, що є
підстави для  визнання за ОСОБА_4 права
власності на спірні станки. Дійсно він ні перед початком роботи з позивачем
ОСОБА_2., ні під час  неї про те, що  на спірні станки він оформив договір оренди,
цьому  позивачу не  показував
та про його існування не
повідомляв.

Під час розгляду справи в суді
представник  позивачки ОСОБА_4  позовні вимоги  позивачки
частково змінив, вказавши, що стрічковий станок був помилково включений
до  позовних вимог позивачки, так як цей
станок знаходиться в користуванні позивачки ОСОБА_4, решту позовних вимог
позивачки її представник підтримав. При цьому просив визнати право власності в
судовому порядку  на заточний пристрій та
розводку пил, виходячи з обставин, вказаних в позовній заяві та судовому
засіданні.

Дослідивши докази по справі,  змінені позивачем ОСОБА_2. позовні вимоги,
обґрунтування позивачем ОСОБА_2. своїх змінених позовних вимог, а також змінені
позовні вимоги позивачки ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_2. підлягають частковому задоволенню, а змінені зустрічні позовні вимоги  позивачки ОСОБА_4 підлягають залишенню без
задоволення з наступних підстав.

Як було встановлено з матеріалів
справи та пояснень позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні, що у нього у  власності
маються два допоміжних станки для обслуговування пилорами -  розвідний та заточний, які він згідно
договору купівлі-продажу  придбав у ПП
ОСОБА_6. Цей факт з достовірністю стверджується накладною  № 86 від 20 грудня 2002 року ( а.с. № 203).
Згідно вказаної накладної  ПП ОСОБА_6.
передав, а  позивач ОСОБА_2. прийняв
вказані станки, оплативши їх вартість, що свідчить, що сторонами були
виконані  умови договору купівлі продажу,
що передбачено ст. 224  ЦПК України в
редакції 1963 року.

Ці обставини те, що після цього
придбані станки позивачем ОСОБА_2. використовувалися  в його підприємницькій діяльності, підтвердив
в судовому засіданні  ПП ОСОБА_6. при
допиті в якості свідка. Проти цього не заперечував і відповідач ОСОБА_3., який
в суді пояснив, що коли він прийшов до позивача ОСОБА_2. з метою подальшої
співпраці, то у позивача малися вище вказані спірні станки та інше обладнання,
необхідне для обслуговування  пилорами.
Про цей факт особисто відповідач ОСОБА_3.
вказав у своєму бізнес - плані ( а.с. № 126-127), який  розглядався
на  засіданні комісії Диканського
району з питань одноразової виплати допомоги по безробіттю для  організації безробітними підприємницької
діяльності від 26.08.2004 року ( а.с. № 122).,в якому відповідач ОСОБА_3.
власноручно вказав, що названі станки є власністю  позивача ОСОБА_2

Про те, що ці станки належать
позивачу ОСОБА_2. підтверджується
дослідженими в судовому засіданні фотографіями спірних станків ( а с.№
384 ) , з яких  вбачається, що за  час знаходження у позивача цих станків один з
них був  удосконалений. До нього з
дозволу позивача  був прикріплений
стілець. Це також стверджується
показаннями свідка  ОСОБА_6., що
після придбання в нього спірних станків позивач ОСОБА_2. провів їх ремонт
та  покращення, ще до спільної діяльності
з відповідачем ОСОБА_3. Цього факту не заперечував в суді і сам відповідач       ОСОБА_3.

Про те, що відповідач ОСОБА_3.
визнавав право власності на два станки розводний та заточний для обслуговування
пилорами за позивачем ОСОБА_2., зафіксовано
і у письмовому поясненні цього відповідача  Диканському РВ УМВС України в Полтавській
області, яке мається в у матеріалах цього райвідділу міліції про відмову в
порушенні кримінальної справи з приводу привласнення цих станків ( а.с. №
5  ) названого матеріалу про відмову в
порушенні кримінальної справи, які були досліджені в судовому засіданні. Цього
не заперечував в судовому засіданні і відповідач ОСОБА_3.

Факт належності на праві
власності позивачу ОСОБА_2. названих вище спірних станків  стверджується також копією постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи, в
якій зафіксовано, що відповідач ОСОБА_3. залишив собі станки позивача
ОСОБА_2. з тих мотивів, що позивач ОСОБА_2. мовби мав якісь борги перед іншими
особами  ( а.с. №20 ).

Аналізуючи вищевказані
обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірні станки є
власністю позивача ОСОБА_2., які незаконно утримуються відповідачем ОСОБА_3., а
тому цього відповідача слід зобов'язати повернути названі вище станки позивачу
ОСОБА_2., як власність  цього позивача.

Вирішуючи змінені позивні
вимоги  позивача ОСОБА_2. про стягнення з
відповідача  ОСОБА_3. на його користь  37000 грн. як отриманих відповідачем від
безпідставного використання в своїй підприємницькій  діяльності
належних позивачу станків, суд вважає , що ці вимоги позивача ОСОБА_3 як
такі, що не знайшли підтвердження в судовому засіданні доказами задоволенню не
підлягають. Відповідно до ст.60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті
обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Так,  позивач ОСОБА_2. в судовому засіданні   не зміг довести суду  скільки годин в день, в неділю та місяць
відповідачем використовувалися його станки, які об'єми робіт  на них були виконані, які були чи є суми
доходів від використання належних йому станків. З даного приводу в суді позивач
ОСОБА_2. пояснив, що цих обставин він не знає, ніяких документів з цього
приводу він суду надати не може.

Тому суд вважає, що ці позовні
вимоги позивача ОСОБА_2. у зв'язку з їх
недоведеністю  задоволені бути не
можуть за їх безпідставністю.

Вирішуючи питання, що до
стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн.  моральної шкоди, суд вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, з поданих до суду сторонами
медичних документів ( а.с. 27,196, 221, 222) слідує, що позивач в результаті
перенесеного 27 січня 2002 року гострого задньодіафрагментального інфаркту -
Міокарда, регулярно одержував і одержує медичне лікування. Конфліктні ситуації,
які виникали  між  позивачем ОСОБА_2. та  відповідачем
ОСОБА_3. зприводу їх спільної підприємницької діяльності, не являються
достатнім доказом того, що в наслідок
цих конфліктів погіршився стан здоров'я позивача. З матеріалів справи не
вбачається, що саме після цих сварок позивач ОСОБА_2. потрапляв в лікарню з
загостренням наявної в нього хвороби.

Разом з тим негативна
поведінка самого відповідач ОСОБА_3. при припиненні з позивачем ОСОБА_2.
спільної  підприємницької діяльності, в
ході  якої відповідач ОСОБА_3. обманним
шляхом  заволодів належними позивачу
станками, ці дії відповідача сприяли тому, що позивач ОСОБА_2. залишив
попереднє місце своєї підприємницької діяльності негативно вплинули на його
репутацію як підприємця  і таким
чином  позивачу  були завдані переживання та хвилювання  з приводу неповернення належного йому майна,
та грошей, що є моральною шкодою, яку суд оцінює в розмірі 1000 грн. При цьому
суд вважає, що саме ця сума буде необхідна та достатня для відшкодування
завданих моральних страждань позивачу ОСОБА_2.

Суд також вважає за необхідне
стягти з відповідача ОСОБА_3. на користь позивача ОСОБА_2. частину судових
витрат за сплату судового збору  при
зверненні до суду та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду
даної справи у суді, пропорційну до задоволених
згідно його позовних вимог.

Так, як в процесі розгляду
справи відповідач ОСОБА_3. добровільно задоволив позовні вимоги позивача
ОСОБА_2.  в частині повернення меблів,
інструментів та обладнання на загальну суму 1300 грн., добровільно відшкодував  борг в сумі 2500 грн., цьому позивачу
підлягають повернення  відповідачем
ОСОБА_3. спірні станки вартістю  8600
грн., що в цілому становить задоволених позовних вимог в сумі 12400 грн., то
вказаному позивачу підлягає стягненню судового збору в розмірі 124 грн. Також
підлягає відшкодуванню названому позивачу вказаним вище відповідачем сплачений
судовий збір за позовні вимоги за відшкодування моральної шкоди в сумі 8 грн.50
коп. та  витрати на інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 30 грн. Всього підлягають відшкодуванню позивачу ОСОБА_2
судові витрати по справі в розмірі 162 грн.50 коп.

Суд  не знаходить підстав для задоволення вимог на
користь позивача ОСОБА_2 про відшкодування йому матеріальних затрат за
одержання юридичної допомоги в сумі 1500 грн.
з наступних підстав. Так, із укладеного між ним та його представником
договору про надання юридичних послуг ( ас. № 105) вбачається, що оплата по
вказаному договору повинна бути проведена лише після вступу в законну силу
рішення суду першої інстанції  або
апеляційного суду. Тобто, на даний час позивач ніяких матеріальних затрат за
юридичну допомогу не поніс, тому вказані витрати не можуть бути стягнуті на
його користь судом. Крім того, представник позивача був допущений судом до
участі в справі відповідно до ст. 42 ч. 1 п.1 ЦПК України  на підставі довіреності фізичної особи від 20
квітня 2006 року, і ним не подано до суду будь-яких документів про наявність у
нього передбаченого законом дозволу на надання юридичних послуг на платній
основі як фахівцем у галузі права, згідно ст.ст. 56 та 88 ч. 1 ЦПК України, та
документів про те, що з одержаних від вказаної діяльності прибутків ним у
передбаченому законом порядку сплачуються
податки.

Вирішуючи зустрічний
позов   позивачки ОСОБА_4 до
відповідачів  ОСОБА_2. та  ОСОБА_3., стосовно визнання права
власності  на  заточний
пристрій  та  розводку пил,
суд вважає , що  цей позов
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як було встановлено в
судовому засіданні, з пояснень представника позивачки по зустрічному
позову  ОСОБА_4 10 листопада 2001 року у
ПП ОСОБА_6.  вона придбала «ленточний»
станок», «заточний пристрій» та «розводку для пил».

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка
ОСОБА_6. з детальною повнотою  не зміг
описати характерні ознаки   станка та
пристроїв, які він продав  позивачці по
зустрічному позову ОСОБА_4, як і не міг цей свідок назвати конкретно з яких
частин  складаються  продані станки та пристрої, які деталі та
агрегати на них стоять. З оглянутої в суді накладної  ( а.с. № 48 ) видно, що ОСОБА_5. позивачці по
зустрічному позову було відпущено ленточний станок, заточний пристрій для
ленточних пил та розводка для пил. З цієї накладної вбачається, що цих
пристроїв ОСОБА_4 не отримувала, так як підпису про отримання цих станків у
названій накладній не мається. Що таких пристроїв у ОСОБА_5. не було,
підтвердив в суді як свідок ОСОБА_6., так
і представник  позивача по
зустрічному позову ОСОБА_4. Крім того, з пояснень представника позивача ОСОБА_4
встановлено, що «ленточний станок», який вказаний в названій вище накладній,
знаходиться  зараз у власності та  володінні позивачки ОСОБА_4

З урахуванням викладених обставин
суд вважає, що по  вказаній вище  накладній позивачці по зустрічному позову
ОСОБА_4 реалізовувалися ОСОБА_5. не спірні
з позивачем ОСОБА_2. станки, а інші пристрої.

Виходячи з того, що на момент
початку спільної діяльності відповідача ОСОБА_3. з позивачем ОСОБА_2. у цього
відповідача не було у володінні і користуванні спірних  розводного та заточного станків, що   підтвердив в судовому засіданні сам
відповідач ОСОБА_3., в той час відповідач визнавав право власності  за позивачем ОСОБА_2. ,цьому позивачу ні
тоді, ні пізніше не говорив і не показував договору оренди спірних станків між
ним та ОСОБА_4, то суд приходить до висновку, що договір оренди від 1 липня
2004 між ОСОБА_3. та ОСОБА_4 в той час укладений не був, а був складений цими
особами, виходячи з дружніх стосунків між ними, під час розгляду справи в суді
з тим, щоб, таким чином, необґрунтовано визнати
право власності на ці станки за позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_4

Твердження відповідача ОСОБА_3.
на користь  позивачки по зустрічному
позову ОСОБА_4, що свідок  ОСОБА_6. не
продав позивачу ОСОБА_2. спірних станків є безпідставним, так як воно
спростовується накладною № 86 від 20 грудня 2002 року ( а.с. № 203 ) про продаж
цих станків, яка оформлена належним чином, поясненнями свідка ОСОБА_6., що він
продав і передав ці станки позивачу ОСОБА_2. і при цьому отримав  від
того грошову суму, а позивач ОСОБА_2.
користувався ними як своєю власністю, ще до початку його спільної
діяльності з відповідачем ОСОБА_3.

Твердження свідка ОСОБА_5., що
ним  були продані позивачці за зустрічним  позовом ОСОБА_4. спірні  станки суд до уваги не бере з викладених вище
обставин  та з того, що в  показах в судовому засіданні вказаний свідок
суду  договору купівлі  - продажу
вказаних спірних станків не надав та пояснив, що по накладній вказаних у
ній станків ОСОБА_4 не передавав.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 224 ЦК України, 1963 року 15, 20, 22, 23, 202-208, 1166, 1167,
1212-1214 ЦК України, ст.10,56,79-81,84,88,208-209, 212-215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2   задоволити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2
два станки «заточний» та «розводний»  для
обслуговування пилорами, які  є власністю
ОСОБА_2 та  незаконно утримуються  ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1.

Стягти з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2   1000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог позивачу ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю .

Стягти з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2   162 грн. 50 коп. судових витрат
по справі.

В задоволенні позову ОСОБА_4
відмовити  за безпідставністю.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження на протязі 10 днів з дня проголошення рішення
та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження через Диканський районний суд.

Головуючий: