Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
Головуючий в 1 інстанції Лядова Т.Р.
Доповідач апеляційної інстанції Алєєва Н.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 листопада
2007 року колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста
Севастополя у складі:

головуючого:        Алєєвої Н.Г.,

суддів:                              Колбіної Т.П.,
Птіціної В.І.,

при секретарі:       Павленко Є.О.,

за участю:                        ОСОБА_1, та його
представника -

ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Севастополі апеляційну скаргу
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення місцевого суду Ленінського району м. Севастополя
від 18 грудня 2006р. по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4
про визнання угод недійсними, визнання права власності на частку подружнього
майна, про вселення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5
звернулась до суду з названим позовом, просила визнати удаваним договір
дарування 7/20 часток будинку (квартири №5) по АДРЕСА_1 з відповідною частиною
надвірних споруд, укладений 23.12.2000р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, а також
визнати недійсним договір дарування вказаного майна, укладений 18.11.2004р. між
ОСОБА_1 та його матерю ОСОБА_2,
визнати за нею право власності на 1/2 частку цього житла, та вселити ії у
названу квартиру.

Вимоги
мотивовані тим, що з 16.01.1993р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_1, спірна квартира придбана подружжям за спільно нажиті кошти по договору
купівлі-продажу, хоча був оформлений договір дарування, вона є власницею 1/2
долі квартири, останній договір дарування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений з
метою укриття подружнього майна від розділу.

Рішенням суду
позов задоволено, визнано недійсним укладений 18.11.2004р. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 договір дарування 7/20 частини будинку - квартири АДРЕСА_1 з
відповідною частиною надвірних споруд, сторони повернути в первісне положення;
за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частку вказаного майна, та усунуті
перешкоди у користуванні нею квартирою шляхом вселення в останню.

Судом вирішено
питання про судові витрати.

В апеляційній
скарзі ставиться питання про скасування рішення та направлення справи на новий
розгляд, апелянти вважають, що рішення суду ухвалене в порушення вимог
матеріального та процесуального права, без належної оцінки всіх обставин, яки
мають істотне значення для справи.

2

Вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що остання
підлягає задоволенню частково.

Відповідно до
ст.235 ЦК України,
удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину,
який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді
вчинили.

Як вбачається з
пояснень ОСОБА_5, та не спростовується ОСОБА_1, на момент, коли між ними у
1993р. був зареєстрований шлюб, останній був власником однокімнатної
квартириАДРЕСА_1 (а.с.130).

В указаної
квартирі подружжя прожили до листопада 1997р., а 26.11.1997р. продали названу
квартиру за 5000 доларів США
(а.с.148). За виручені від продажу квартири, та спільно нажиті подружжям кошти,
19.12.1997р. за 8000 доларів США
вони придбали квартиру АДРЕСА_2 (а.с.129).

Таким чином,
доля ОСОБА_1 у вказаної квартирі складає 3/5 частки (5000доларів США), а доля
спільної власності подружжя -2/5 частки (ЗОООдоларів США або по 1500доларів
США-1/5 кожному).Отже ОСОБА_1 у вказаної квартирі належить 4/5 частки (3/5+1/5)
(5000+1500=6500 доларів США),
а ОСОБА_5 - 1/5 частки (3000:2=1500 доларів США).

У 2 000р.
подружжя Собецкиє продали вказану квартиру за 5100 доларів США, та у грудні
2000р. придбали у ОСОБА_4 7/20 часток будинку - квартиру АДРЕСА_1. Доля ОСОБА_5
у спірної квартирі складає 1/5 частки, а доля ОСОБА_1 - 4/5 частки.

Вартість усіх
вищевказаних квартир є дійсною, та визначена з урахуванням пояснень ОСОБА_1 і
ОСОБА_5

Як вбачається з
пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_1, квартира АДРЕСА_1 фактично була придбана останнім
на підставі договору купівлі-продажу, хоча був оформлений договір дарування. У
зв'язку з чим слід вважати, що правочин, який був оформлений договором
дарування, є удаваним, оскільки приховує фактично укладений між сторонами
договір купівлі-продажу.

Суд належно
оцінив названі обставини, та зробив правильний висновок щодо визнання названого
правочину удаваним, обґрунтовано застосував правила договору купівлі-продажу,
визнавши право власності ОСОБА_5 на долю у спірної квартирі.

Проте, розмір
долі судом визначений неправильно, в порушення вимог ч.1 ст.57 СК України без
урахування майна, яке є особистою власністю ОСОБА_1, оскільки було набуте ним
до шлюбу.

Названі
обставини колегія суддів вважає такими, що тягнуть за собою скасування
рішення" суду, та ухвалення нового про визнання за ОСОБА_5 права власності
на 1/5 частку спірної квартири.

Крім того,
колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання недійсним
договору дарування 7/20 часток будинку - квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_1 та його матерю ОСОБА_2,
з тих підстав, що названа квартира є спільною власністю подружжя Собецьких, ії
розподіл у натурі не проведений, а тому ОСОБА_1 не мав законних підстав
подарувати її без письмового дозволу на це ОСОБА_5

На підставі
викладеного, керуючись ст.307 ЦПК України, колегія суддів,

3

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 18 грудня 2006р. -
скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Визнати договір
дарування 7/20 часток будинку АДРЕСА_1, укладений 18 листопада 2004р. між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - недійсним, повернути сторони в первісне положення.

Визнати договір
дарування 7/20 часток будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 -
удаваним правочином, та визнати даний правочин договором купівлі-продажу.

Визнати за
ОСОБА_5 право власності на 1/5 частку 7/20 часток будинку АДРЕСА_1, та усунути
перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_5 в названу квартиру.

Рішення вступає
в законну силу з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Верховного суду України протягом 2-х місяців із дня набрання
чинності.