справа №2-2024-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 липня 2007р.
Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді   Оношко І.В.

при
секретарі                          Полосенко
Г.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  3-тя особа Святошинська районна в м. Києві
державна адміністрація про усунення перешкод в користуванні житловою
площею,  вселення та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,  3-тя особа
Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання такою,  що втратила право користування жилим
приміщенням,  суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з зазначеним позовом,
при цьому посилалася на те,  що на
початку січня 1996року за згодою свого дідуся ОСОБА_2 вона була зареєстрована
та вселилася в якості члена сім"ї наймача в АДРЕСА_1. В 2006році вона народила сина ,  якого прописала на спірну житлову площу. В
серпні 2004року вона одружилася з ОСОБА_3,
але відповідач по справі категорично зеперечує проти їх проживання в
спірній квартирі,  а перед народженням
сина відповідач заборонив повертатися з дитиною в спірну квартиру. Вона
перебуваючи в тяжкому фізичному стані після пологів "кесарева
розтину" та потребуючи сторонньої допомоги тимчасово перейшла жити до
квартири чоловіка,  яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_2. Але вона постійно відвідувала дідуся,  користувалася належними їй речами,  які залишился в квартирі. В січні 2007року
відповідач змінив внутрішність замка і вона не змогла попасти до квартири.
Гроші за житло вона постійно віддавала відповідачу по справі. В січні 2007року
вона за власною ініціативою розрахувалась з відповідачем за житлово-комунальні
послуги за 2006р. У зв"язку з тим,
що відповідач не впускає її на спірну квартиру,  вона просить суд винести рішення,  яким вселити її на спірну житлову площу.

Відповідач
проти позову заперечував,  при цьому
подав зустрічну позовну заяву про визнання позивачки такою,  що втратила право користування житловим
приміщенням,  при цьому в судовому
засіданні уточнив свої позовні вимоги і суду пояснив,  що він в 1996році взяв позивачку,  яка є його онукою на повне забезпечення. В
2000році вона одружилася і перейшла жити до свого чоловіка за адресою АДРЕСА_1.
За цей час вона в квартирі не з'являлася,
він сам сплачує комунальні послуги по квартирі.

3-тя особа
просила розглядати справу у відсутність представника.

Суд,  вислухавши пояснення сторін,  дослідивши письмові докази по справі,  встановив наступне.

Спірна
квартира АДРЕСА_1складається із трьох кімнат : ізольованої 10, 8кв.м. ,  суміжних 17, 3 кв.м.  та 11, 6кв.м.

В
квартирі зареєстровані позивачка,  яка є
онукою відповідача і яка зареєстрована на спірній житловій площі з 2006року та
син позивачки ОСОБА_4,  який народився 26
січня 2006року. В судовому засіданні позивачка посилалася на те,  що вона постійно проживала в спірній
квартирі,  до народження сина в
2006році,  але після тяжких пологів вона
вимушена була тимчасово перейти до квартири свого чоловіка на АДРЕСА_1,  оскільки вона потребувала сторонньої
допомоги,  а відповідач попросив її не
приходити до квартири після народження сина без його відома,  але вона постійно

відвідувала відповідача ,  який 8 березня 2007року не впустив її разом з
матір"ю до квартири,  при цьому
сказав,  що в квартирі нічого їй не
належить.

В
судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду
показала,  що вона є подругою позивачки.
Вона постійно приходила до позивачки по спірній адресі,  де вона проживала разом з дідусем.  Позивачка проживала в маленькій кімнаті. Вона
приходила з 2000 по 2006 рік до позивачки,
поки остання не народила дитину,
а потім позивачка сказала їй,  що
дідусь перестав пускати її до квартири і вона не може попасти до квартири,  оскільки дідусь змінив замки.

Свідок ОСОБА_6 суду
показала,  що сторони її сусіди.
Позивачка проживала постійно з дідусем,
у них були дуже добрі відносини. Коли вона народила дитину,  вона перейшла до чоловіка. Якось позивачка
прийшла до відповідача це було на початку 2007року,  а двері були закриті і вона не могла попасти
до квартири. Потім дідусь відкрив їй двері і вона зайшла до квартири. Зі слів
дідуся позивачка давала йому гроші за квартиру,
а потім вона посилала кошти по пошті,
але він повертав їх назад. Дідусь дійсно змінив замки в квартирі десь в
2007році,  оскільки замок зламався.

Свідок
ОСОБА_9 суду показала,  що вона знайома
відповідача по справі. Два роки вони спілкуються. Коли відповідач тривалий час
знаходився в госпіталі і вона його відвідувала,
родичів біля нього в 2006році вона не бачила. Позивачку вона бачила один
раз з дитиною в 2007році,  коли вона
прийшла до квартири,  при цьому вона
сказала,  що принесла гроші за квартиру.

В
судовому засіданні відповідач не заперечував того факту,  що позивачка принесла йому конверт,  але при цьому він не дивився,  що знаходиться в конверті. Суд критично
оцінює покази відповідача в цій частині,
оскільки як свідок ОСОБА_3 так і
свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердили той факт,  що позивачка приносила гроші за оплату
житлово-комунальних послуг. Як пояснював відповідач свідку ОСОБА_8 він повертав
гроші які надходили по пошті від позивачки.

Крім
того,  в судовому засіданні відповідач не
заперечував того факту,  що він в
2007році змінив замок в квартирі,  але
при цьому ключів від замку позивачці не надав,
оскільки вважав,  що вона не має
права проживати в спірній квартирі. Посилання відповідача на те,  що в квартирі речей позивачки фактично не
залишилося,  і що вона викинула його
старі кухонні меблі з квартирі,  суд
оцінює критично,  оскільки в судовому
засіданні відповідач не заперечував того факту,
що позивачка в квартирі дійсно змінила кухонні меблі за власні кошти і
при цьому в квартирі залишился її особисти речі.

Згідно
оригіналів квитанцій за сплату житлово-комунальних послуг в період за
2004р.-2007р. вбачається,  що сплата
комунальних послуг здійснювалася до 2006року за двох осіб,  а з моменту народження сина позивачки по
справі і з дати його реєстрації на спірній житловій площі за 3-х осіб.

Згідно
ч.2  ст. 65 ЖК України особи,  що вселилися в жиле приміщення як члени
сім"ї наймача,  набувають рівного з
іншими членами сім"ї права користування жилим приміщенням,  якщо при вселенні між цими особами,  наймачем та членами його сім"ї,  які проживають разом з ним,  не було іншої угоди про порядок користування
жилим приміщенням.

З
урахуванням доказів,  оцінку яким суд дав
вище,  суд вважає,  що позовні ОСОБА_1 щодо вселення її в спірну
вимоги підлягають задоволенню

В
судовому засіданні відповідач уточнив свої зустрічні позовні вимоги і просив
суд визнати позивачку такою,  що втратила
право користування жилим приміщенням у зв"язку з вибуттям її на інше жиле
приміщення .

Згідно
ч.1  ст. 107 ЖК України у разі вибуття
наймача і членів його сім"ї на постійне проживання до іншого населеного
пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найма жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім"я,  то договір найму жилого

приміщення
не розривається,  а член сім"ї,  який вибув,
втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Будь-яких
доказів на підтвердження того,  що
позивачка переїхала проживати саме на постійне місце проживання до свого
чоловіка поАДРЕСА_1 ще в 2000 році і з тих пір втратила право користування
жилим приміщенням,  відповідач суду не
надав. У зв"язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення зустрічної
позовної заяви.

Враховуючи
докази,  оцінку яким суд дав вище,  керуючись вимогами  ст.
ст. 64,  65,  ч. 1
ст. 107 ЖК України,  ,   ст.
ст. 3,  88,  209,
212,  213,  214,
215,  218,  292,
294 ЦПК України,  суд-

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити. Зобов"язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди в
користуванні АДРЕСА_1. Вселити ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,  3-тя особа Святошинська районна в м. Києві
державна адміністрація про визнання такою,
що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду м.
Києва шляхом подачі до районного суду заяви про його оскарження протягом
10 днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.