Справа № 22-ц-5212/07 p
інстанції  Шестак О.І
договірні        Доповідач - Шаповал Н.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29
листопада 2007 року судова колегія судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого -
Шаповал Н.М. ,

суддів -
Хребтова В.П.,

Цвірюка В.
О.,   при секретарі - Дмитренко A.M.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,   яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2   ОСОБА_3 на
рішення Дзержинського районного суду м.
Харкова від 07 серпня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_4 до
виконавчого комітету Дзержинської районної ради м.  Харкова,
ОСОБА_1,   треті особи: ЗАТ «
Трест № 86 »,   ОСОБА_5,   ОСОБА_3 про визнання
недійсним службового ордеру і спонукання укласти договір найму житлового
приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2   ОСОБА_3 до ЗАТ « Трест
№ 86»,   ОСОБА_4,   третя особа - приватний нотаріус
ОСОБА_6   про визнання частково недійсним
договору купівлі - продажу житлової будівлі,
-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Дзержинського районного суду м.  Харкова
від 07 серпня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_4. задоволені частково.

Відмовлено
ОСОБА_4у визнанні недійсним службового ордеру № 028363 від 31.01. 1996
року,   виданого виконкомом Дзержинської
районної ради м.  Харкова.

Визнано
укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1  договір
найму приміщень,   двох житлових кімнат з
допоміжними приміщеннями,   загальною
площею 67,  4 кв.м.  на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1   на умовах,
запропонованих ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2.,   ОСОБА_3. до ЗАТ «
Трест № 86»,   ОСОБА_4. про визнання
частково недійсним договору купівлі - продажу житлової будівлі ( гуртожитку) -
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про зміну судового рішення та постановления нового
рішення,   яким відмовити ОСОБА_4у
задоволенні позову та задовольнити зустрічний позов про визнання договору
купівлі - продажу житлової будівлі частково недійсним.

Вважає
висновки суду першої інстанції у цій частині незаконними і
необґрунтованими,   постановленими з
порушенням норм матеріального та процесуального права.

На її
думку,   суд порушив  ст.
114 ЦПК України,   правила
виключної підсудності та прийняв рішення по суті позовних вимог у їх,   позивачів,
відсутності.

Також,   не звернув уваги на те,   що договір купівлі продажу між ЗАТ « Трест №
86» та ОСОБА_4 був укладений у результаті зловмисної домовленості між сторонами
по договору,   а тому такий договір
повинен бути визнаний недійсним.

2

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді,  пояснення учасників процесу,  перевіривши матеріали справи,  обговоривши доводи апеляційної скарги,  вважає,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Приймаючи
рішення про відмову ОСОБА_4у
задоволенні позову про визнання недійсним ордеру від 31.01. 1996 року,  виданого виконкомом Дзержинської районної
ради народних депутатів у м.  Харкові на
ім'я ІНФОРМАЦІЯ_2 (ОСОБА_7 ) ,  суд
виходив із того,  що ордер був виданий
останній у встановленому законом порядку. Подальшою підставою для проживання
наймача та членів сім'ї у спірній квартирі був договір найму службового жилого
приміщення. ОСОБА_1  вселилась в службове
приміщення,  як комендант гуртожитку,  тобто як особа,  яка потребувала надання житлового приміщення.

Судова
колегія погоджується з такими висновками районного суду,  оскільки вони відповідають наданим доказам і
вимогам  ст.
ст.  118, 121,  122 ЖК України.

Рішення
суду у цій частині не оскаржується,  є
правильним і обґрунтованим,  а тому,  залишається без змін.

Також
судова колегія погоджується з висновками районного суду про укладення договору
найму жилого приміщення між ОСОБА_4 і ОСОБА_1

Судом
встановлено,  що у 1996 році ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_3
вселилась в службове приміщення разом із членами сім'ї за службовим
ордером,  за умовами своєї роботи.

На той
час будинок,  у якому знаходилось вказане
жиле приміщення ,  належав ЗАТ « Трест №
86» і мав статус гуртожитку.

На
підставі рішення Орджонікідзевського райвиконкому м.  Харкова № 113/11 від 03.06. 1997 року,  спірні житлові приміщення були виключені з
числа службових,  а тому вони мають
статус житлових кімнат у гуртожитку,
розташованому по АДРЕСА_1

ОСОБА_4
08.07. 2004 року придбав за договором купівлі - продажу у ЗАТ « Трест № 86»
будинок гуртожитку літ. «А - 2»,
загальною площею 866,  6 кв.
м.  ,
розташований уАДРЕСА_1  в якому
знаходиться житлове приміщення,  яке
займає ОСОБА_1  і зареєстрував його у КП
« Харківське міске БТІ»,  про що свідчить
витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.07. 2004 року.

08.07.
2004 року позивач,  як власник
будинку,  направив ОСОБА_1  проект договору найму житлових
приміщень,  загальною площею 67, 4 кв.м.
,  у будинку АДРЕСА_1  які вона займає разом із членам сім'ї.

Текст
договору містить всі істотні умови,
передбачені чинним законодавством для договору найму житлових приміщень.

За
змістом  ст.  812 ЦК
України предметом договору найму жилого приміщення можуть бути
помешкання,  зокрема квартира або її
частина,  житловий будинок або його
частина.

Згідно
ч. 3  ст.
813 ЦК України,  наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату
за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за житло. Наймач
зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги,  якщо інше не встановлено договором найму.

Згідно  ст.
640 ЦК України,  договір є укладеним з моменту одержання
особою,  яка направила пропозицію укласти
договір,  відповіді про прийняття цієї
пропозиції.

Згідно
ч.2  ст.
642 ЦК України
,  якщо особа,  яка одержала пропозицію укласти договір,  у межах строку для відповіді вчинила дію
відповідно до вказаних у пропозиції умов договору,  яка засвідчує її бажання укласти
договір,  ця дія є прийняттям пропозиції.

Матеріали
справи свідчать про те,  що ОСОБА_1  не надала письмову відповідь щодо укладення
договору,  однак продовжує разом із
членами сім'ї користуватись двома житловими кімнатами № 27,  28 з допоміжними приміщеннями №№ 20, 21,  22,
23,  25,  26,
загальною площею 67, 4 кв.м.  в
будинку АДРЕСА_1 За таких підстав,
районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про укладення між
сторонами договору найму спірних жилих приміщень з 24.11. 2005 року.

Сторони
не позбавлені можливості змінити або розірвати договір найму в установленому
законом порядку.

Договором
купівлі - продажу вказаного приміщення ніяким чином не зачіпаються права та
інтереси ОСОБА_1

3

Відповідно
до ч.4  ст.  13,  ч.4  ст.  41
Конституції України,  Держава забезпечує
захист прав усіх суб'єктів права власності. Усі суб'єкти права власності рівні
перед законом.  Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є
непорушним.

За
змістом  ст.  ст.
2,  48,  49 Закону від 7 лютого 1991 року « Про
власність »( який втратив чинність,  але
був чинний на момент виникнення спірних правовідносин),   ст.
ст.  328,  334,
388 ЦК України,  право власності - це врегульовані законом
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження майном.
Кожен громадянин в Україні має право володіти,  користуватися і розпоряджатися майном
особисто або спільно з іншими. Власник може вимагати усунення будь - яких
порушень його права,  якщо вони не
поєднані з позбавленням права володіння майном.

Судом
встановлено,  що після придбання будинку
ОСОБА_4 усі права та обов'язки відносно спірного будинку перейшли до нового
власника,  який запропонував укласти
договір найму.

За таких
підстав,  суд прийшов до обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 щодо визнання
частково недійсним договору купівлі - продажу квартири № 1 по Плитковому
проїзду № 1 у м.  Харкові.

Доводи
позивачки за зустрічним позовом щодо зловмисної домовленості сторін за
договором,  внаслідок чого правочин слід
визнати недійсним,  безпідставні.

ОСОБА_1  не довела,
відповідно до вимог  ст.  10, 60 ЦПК України,  наявність зловмисної домовленості між ЗАТ «
Трест № 86 » та ОСОБА_4 під час укладання договору купівлі -продажу.

Також є
безпідставними посилання ОСОБА_1 на скасування рішення суду з направленням
справи на новий судовий розгляд у зв'язку з порушенням норм процесуального
законодавства,  а саме правил виключної
підсудності.

Матеріали
справи свідчать про те,  що 29 березня
2005 року ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду м.  Харкова з позовними вимогами до виконавчого
комітету Дзержинської районної ради м.
Харкова про визнання недійсним службового ордеру на ім'я ОСОБА_7 ,  який був виданий 31.01. 1996 р. Дзержинським РВК м.  Харкова Такий позов,  відповідно до вимог  ст.
125 ЦПК України,  в редакції 1963
року,  яка діяла на час звернення до суду
позивача,  подається за місцем
знаходження органу управління юридичної особи. Тобто,  у цьому випадку вказана справа була підсудна
Дзержинському районному суду м.  Харкова.

Зустрічний
позов ОСОБА_1,  ОСОБА_3. та ОСОБА_2.
незалежно від його підсудності повинен пред'являтись в суді за місцем розгляду
первісного позову,  тобто до
Дзержинського районного суду м.  Харкова.

Зазначене
відповідає матеріалам справи і узгоджується з вимогами ч.2  ст.
113 ЦПК України.

Щодо
розгляду справи у відсутності відповідачів,
то судова колегія не вбачає з цього приводу порушення районним судом
вимог процесуального законодавства.

Із
явочного листа вбачається,  що
ОСОБА_1  була повідомлена про слухання
справи на 14 год. 30 хв. 07.08.
2007 року. (т.2 а.с.  89)

Із заяви
відповідачів також вбачається,  що вони
повідомлені про час і місце слухання справи,
а саме 07.08. 2007 року на 14 год.
30 хв. (а.с.  92 т. 2)

За таких
підстав,  районний суд обґрунтовано
вирішив справу по суті,  оскільки
ОСОБА_1  неодноразово була присутня у
судових засіданнях,  заявляла
клопотання,  давала пояснення,  зверталась з зустрічним позовом і
користувалась іншими процесуальними правами,
передбаченими  ст.  27 ЦПК України. Неявка її до суду саме 07.08.
2007 року не вплинула на правильність прийнятого районним судом рішення.

Суд
повно та всебічно з'ясував обставини по справі,
наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне і обґрунтоване
рішення.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
ч.1 п.1  ст.  307,
308,  313,  317 ЦПК України,  судова колегія , -

2

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Дзержинського районного суду м.  Харкова
від 07 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набуває чинності негайно,  але може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня проголошення
безпосередньо до Верховного Суду України.