№ 2-П-527/07
РІШЕННЯ

Іменем     України

02
березня  2007р.                                                                                  м.  Житомир

Богунський   районний суд міста
Житомира

В
складі:       головуючого судді                                         Грибан
І.О.

секретаря                                                                              Матвієнка
О.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м.
Житомирі справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2 таОСОБА_3про визнання договору дарування недійсним,  визнання права власності на Уг спадкового
майна та поділ спадкового майна в натурі та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про поділ
спадкового майна -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1. звернулася
в суд з позовом про визнання за нею права власності на Уг частину на
домоволодіння АДРЕСА_1  що є спадковим
майном після померлих батьків спадкового та про поділ цього майна в натурі. Під
час судового розгляду справи подала додаткову позовну заяву про визнання
недійсним договору дарування 48/100 цього ж домоволодіння,  укладений 15.09.1997р. з одного боку від
імені ОСОБА_4 відповідачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -с другого боку.

В
обгрунтування позовних вимог зазначала,
що вона та відповідачка ОСОБА_2 є рідними сестрами. Спірне домоволодіння
належало їх батькові ОСОБА_3,  який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1Заповіт батько не залишив. Після смерті батька заяву про прийняття
спадщини 10.01.02р. подала лише вона. Оформити спадщину не мала можливості
через те,  що відповідачка,  яка за життя батька та після його смерті
проживала та була прописана в спірному домоволодінні утримувала всі документи
на домоволодіння.

Про
те,  що частина домоволодіння за життя
батька була подарована сине відповідачки позивачці стало відомо лише в судовому
засіданні. Батько з цього приводу нічого не повідомляв,  а навпаки мав намір заповісти по Уг
домоволодіння між старшою дочкою позивачки та сином відповідачки.

Вважає,  що про договір дарування батькові також
нічого не було відомо,  оскільки договір
дарування укладено від його імені за дорученням.  Доручення дійсно батько надав
відповідачці,  але це було пов'язано з
тим,  що остання бажала займатися
підприємницькою діяльністю та їй необхідно було прописатися в м. Житомирі.
Вказувала в заяві,  що оскільки доручення
не давало відповідачці право розпорядитися ввіреним їй майном в своїх інтересах
або інтересах своїх родичів,  то договір
дарування є недійсним.

Просила
визнати договір дарування 48/100 частин домоволодіння недійсним ,  визнати за нею право власності на 1/2 всього
домоволодіння та виділити Уг частину домоволодіння в натурі за 1 варіантом
судової експертизи.

Відповідач
ОСОБА_2 від свого імені,  так як
представник відповідача ОСОБА_3. позов визнала частково. Не заперечувала право
власності на Уг 52/100 частини домоволодіння . Заявила зустрічний позов про
виділ цієї частки їй в натурі зі сплатою вартості 1/2 частини позивачці.
Заперечуючи проти позову в частині визнання договору дарування зазначала,  що батько добровільно дав згоду на відчуження
частини будинку. Оформлювати договір батько не. мав змоги тому при оформленні
договору дарування була присутня мати. Позивачка перебувала в поганих стосунках
з батьками і з ними не спілкувалася,
тому її до відома про укладення договору дарування і не ставили.

Розглянувши
справу в межах заявлених позовних вимог,
дослідивши надані по справі сторонами докази,  суд приходить до висновку,  що первісний позов підлягає до задоволення
частково. Зустрічний позов до задоволення не підлягає.

Судом
встановлено,  що спірні правовідносини
між сторонами регулюються  ст. .57, 62,  529 - 562 ЦК України ( в редакції 1963 р.) ,  Законом України "Про власність".