Справа №2 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

05 липня
2007 року                                                         Рівненський
міський суд

в особі
головуючого

судді                                                                                 Кухарця
В.М.

за
участю секретаря                                                        Трет'якової Т.В.

позивача                                                                          ОСОБА_1

відповідача                                                                      ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1доОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернувшись до суду, просить розірвати шлюб з ОСОБА_2,
зареєстрований 29 вересня 1989 року відділом ЗАГС м.Рівне, актовий запис
НОМЕР_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їх сім'я розпалася і на даний час
існує лише формально, оскільки шлюбні відносини вони припинили, разом не
проживають близько трьох років, відповідно, спільним побутом не пов'язані та
подружніх стосунків не підтримують. Як одну з причин розірвання шлюбу вказує
несумісність з дружиною характерів.

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, яких рішенням суду
просить залишити на вихованні з матір'ю. Вказує, що з відповідачем досягнуто
угоди про надання ним після розірвання шлюбу утримання своїм дітям й до
досягнення ними повноліття, а спору про поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя, між ними немає.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та пояснив суду, що у
них з дружиною різні характери та погляди на сімейне життя, між ним та
відповідачкою досить часто відбувалися суперечки на підставі особистих та
матеріально - побутових умов, взаємні образи та приниження один одного, що
призвело до втрати почуттів поваги та любові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що
заперечує проти розірвання шлюбу і бажає, в інтересах їх неповнолітніх дітей,
зберегти сім'ю. Вказує, що між нею та чоловіком дійсно на деякий час
погіршилися подружні стосунки, однак разом не проживають вони близько року
(мешкають за різними адресами), у зв'язку з чим спільного господарства не
ведуть, але це, на її думку, не може бути дійсною причиною розірвання шлюбу.

З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Так, судом
встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам
та інтересам їх дітей, що мають істотне значення, оскільки сім'я розпалася
остаточно, сторони втратили один до одного почуття поваги та любові, подружніх
стосунків не підтримують, спільним побутом не пов'язані, а спір про поділ
спільного сумісного майна чи про місце проживання дітей між ними відсутній.

Посилання ОСОБА_2 на її бажання зберегти сім'ю суд оцінює критично,
оскільки наданий сторонам строк для примирення позитивних наслідків для
збереження їх сім'ї не приніс. Відповідач не заперечує, що вже тривалий час
(близько року) разом з позивачем однією сім'єю не проживають. За таких обставин
суд вважає, що перспектив для збереження сім'ї та примирення подружжя немає.

Керуючись
ст.ст.10,11,60,212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 29 вересня 1989 року відділом
ЗАГС м.Рівне, актовий запис НОМЕР_1, - розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути з ОСОБА_1на
користь держави державне мито в розмірі 17 грн., ОСОБА_2від сплати мита
звільнити.

Дітей залишити
на вихованні матері.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294 Цивільного процесуального Кодексу,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення цього рішення; апеляційна скарга на рішення подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляшйнс-вскарження та апеляційна скарга
подаються до апеляційного суду Рівненської облшт через Рівненський міський суд.