РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня
2007 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого
- судді                                               Чіркова
Г.Є.,

при
секретарі                                                        Авраменхо
Л.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Вишгороді цивільну справу за позовом Вишгородського районного
комунального підприємства «Вишгородтепломережа» до ОСОБА_1та ОСОБА_2про
стягнення заборгованості,

встановив:

представник
позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення
відповідачами зобов'язань по сплаті коштів за надані послуги теплопостачання та
гарячого водопостачання, які просить з них стягнути в уточненому розмірі 3 4 63
грн. 98 коп.

Представник
позивача позов підтримала та пояснила, що в період з 1 липня 2004 року по 5
жовтня 2007 року відповідачі надані їм послуги не оплачували, а тому на них
слід покласти цивільну відповідальність по сплаті заборгованості.

Відповідач
ОСОБА_1 позов визнав частково. Свої заперечення мотивував тим, що нарахування
оплати комунальних послуг здійснювалося без урахування 50-процентної знижки,
яку він має як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи першої
категорії.

Крім того,
ствердив, що в зазначений період у його квартирі послуги гарячого
водопостачання не отримувалися в зв'язку з аварійним станом водопровідних комунікацій.

В іншій частині
правильність нарахування заборгованості за отримані послуги теплопостачання не
заперечував.

Відповідачка
ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове
засідання не прибула.

Як убачається з
матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1  є
власником АДРЕСА_1, а відповідачка членом його сім'ї, і споживачами комунальних
послуг, що надаються ВРКП «Вишгородтепломережа».

Розмір
заборгованості відповідачів за надані послуги опалення та гарячого
водопостачання, виходячи з поданих суду розрахунків, становить 3 4 63 грн. 98
коп.

Хоча відповідачі
договору про надання комунальних послуг не укладали, разом з тим від них не
відмовлялися і їх отримували.

За змістом
статей 67 і 156 ЖК України власник та повнолітні члени його сім'ї зобов'язані
оплачувати комунальні послуги, на яких покладається солідарна відповідальність
за зобов'язання, що випливають з умов користування житлом.

Крім того
відповідачі, які проживають у зазначеній квартирі, є споживачами
житлово-комунальних послуг на підставі Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», як ті, що їх отримують, а тому відповідно до п. 5 ч.3  ст.  20
цього Закону мають їх своєчасно оплачувати.

Разом з тим,
судом установлено й те, що відповідачі в згаданій квартирі житлово-комунальну
послугу - гаряче водопостачання, у досліджуваний судом період (з 1 липня 2004
року) не отримували, а тому за змістом Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» не можуть вважатися споживачами цієї послуги й нести обов'язок щодо її
оплати.

Ці обставини
вбачаються з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання в АДРЕСА_1,
складеного

1 жовтня
2006 року депутатом Вишгородської міської ради, згідно з якими внаслідок
аварійного стану водопровідних мереж, гаряче водопостачання в ній відсутнє, а
також показань свідка ОСОБА_3, який посвідчив наявність даних обставин.

З цих підстав,
відповідач послугу гарячого водопостачання в належній йому квартирі не
отримував, а тому вимога про її оплату з 1 липня 2004 року по 5 жовтня 2007
року є безпідставною й задоволенню не підлягає.

У той же час,
відповідачами порушено встановлені зобов'язання по оплаті послуг опалення, що
тягне настання цивільно-правової відповідальності осіб, які мають сплатити суму
боргу.

Вирішуючи
питання про розмір стягнення заборгованості, суд виходить з наступного.

Згідно наданого
суду посвідчення відповідач з 10 червня 1994 року є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, і віднесений до першої категорії таких
осіб.

Як убачається з
матеріалів справи, пільга відповідача (50-процента знижка по оплаті послуг
теплопостачання) при обчислені суми заборгованості урахована лише в період з
липня 2006 року по червень 2007 року.

Між тим, право
на таку пільгу відповідача в інший період, представник позивача заперечила й
вважала, що реалізація цього права залежить від обов'язку останнього періодично
повідомляти їхню організацію про наявність цієї пільги.

Відповідно
до  ст.
92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії
цих прав і свобод визначаються виключно законами України.

Зокрема,
вимогами  ст.  20 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
особам віднесеним до категорії 1 надаються гарантовані державою права, серед
яких у тому числі (п. 11) й право на 50-процентну знижку плати за користування
житлом і комунальними послугами (теплова енергія та інші послуги) у межах
середніх норм споживання визначених законом.

Ураховує суд і
те, що відповідно до статей 21 і 22 Конституції України права і свободи людини
є невідчужуваними та непорушними, гарантуються і не можуть бути скасовані.
Звуження змісту й обсягу існуючих прав і свобод не допускається.

Таким чином,
право відповідача на пільгу є гарантованим, якого він не може бути позбавлений.
При цьому, Закон не пов'язує реалізацію цього права з умовами, на які
посилається представник позивача, а тому її твердження про інше на вимогах
Закону не ґрунтується і є неправомірним.

Разом з тим,
сума оплати послуг теплопостачання, нарахована відповідачеві у вказаний період
без урахування його права на 50-процентну знижку,  становить 2707 грн. 46 коп.

Згідно  ст.  55
Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

З цих підстав,
при вирішенні цієї справи, суд має захистити прав відповідача.

Таким чином,
позов у частині стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі,
що дорівнює 50-процентам від згаданої суми - 1 353 грн. 73 коп., задоволенню не
підлягає.

За таких
обставин пред'явлений
позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 1 353 грн. 73 коп., а
документально підтверджені судові витрати слід стягнути з відповідачів на
користь позивача пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі
викладеного та керуючись статтями 212-215 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву
задовольнити частково.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_1та ОСОБА_2на користь ВРКП „Вишгородтепломережа"
заборгованість по сплаті послуг опалення в розмірі 1 353 грн. 73 коп., а також
оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі
11 грн. 70 коп., а всього 1
365 грн. 43 коп.

В задоволені
решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає
законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення і може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подання в зазначений строк заяви про його
оскарження та протягом 20 днів після цього апеляційної скарги або в порядку ч.
4  ст.
295 ЦПК України.