Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28
квітня 2007 року                 Калинівський
районний суд  Вінницької області

в складі
головуючого:             Копчинського В.І.

при
секретарі:                         Лисюк
О.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом
Калинівського управління газового господарства до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої підприємству його працівниками,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
в заяві вказує, що в період 2004 р. здійснювалась газифікація житлового будинку
в с.Нападівка, Калинівського району, що належить сім'ї ОСОБА_3. Прийомка в
експлуатацію об'єкта здійснювалась відповідачем, майстром ОСОБА_1, який в
порушення посадової інструкції не здійснив повне обстеження систем
газопостачання в будинку, дав усне розпорядження відповідачу ОСОБА_2. здійснити пуск
газового обладнання, останній не перевірив невідповідність технічній
документації, внаслідок чого 7.03.05 р.
в будинку ОСОБА_3 газовий конвектор спрацював на зворотню тягу, в кімнату
потрапив чадний газ, що призвело до смерті двох людей.

За
неналежне виконання своїх службових обов'язків ОСОБА_1. притягувався до
кримінальної відповідальності за ст.367 ч.2 КК України, проте постановою
Калинівського райсуду від
23.09.05 р. справа провадженням закрита у зв'язку з ЗУ «Про амністію».

Рішенням
Калинівського райсуду від
14.04.06 р. та ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20.07.06 р. з позивача
на користь ОСОБА_3 стягнуто грошові суми 48569 грн., тим самим відповідачі
спричинили газовому управлінню шкоду у формі зайвих грошових виплат, тому
просить суд стягнути дані кошти з винних осіб солідарно в порядку регреса.

В
судовому засіданні представник позивачка по дорученню Іщук І.М. позов
підтримала.

Відповідач
ОСОБА_1. позов визнає частково. Суду пояснив, що дійсно допустив помилки,
підписав акт прийомки газового конвектора в експлуатацію, не провівши фактично
його обстеження, повірив працівникам, що здійснювали його установку. Вину
визнає частково, так як самі потерпілі, сім'я ОСОБА_3, купили газовий конвектор
бувший в користуванні, не сертифікований, без будь-якої документації,
зобов'язані були внести зміни в робочий проект, особисто не дотримувалися
правил техніки безпеки при користуванні конвектором, тому значна частина вини,
наслідків, що сталися, лежить на них. Вважає не винним ОСОБА_2 в заподіянні
шкоди, т.я. останній є відповідальний лише за зовнішні системи газопостачання,
не мав права робити пуск газового обладнання, а пускову відомість заповнив на
його прохання. Просить зменшити розмір відшкодування шкоди, оскільки злочин
скоїв по своїй недбалості, без корисливих мотивів, врахувати матеріальне
становище, має на утриманні малолітню дитину та батька, інваліда II групи.

Відповідач
ОСОБА_2. позов не
визнає. Суду пояснив, що він працював в 2003-2005 роках дільничим слюсарем в
с.Нападівка, стежив за зовнішніми системами газопостачання.

Прийом в
експлуатацію, пуск газового обладнання внутрі приміщень до його обов'язків не
входить. ОСОБА_1. та слюсар ОСОБА_4. попросили заповнити пускову відомість і
запевнили, що газове обладнання в будинку ОСОБА_3 в нормі. Він заповнив
відомість, вказав, що встановлено б/у конвектор іноземного виробництва і віддав
ОСОБА_4, який був відповідальний за пуск. Чому цій обставині ніхто із посадових
осіб, майстер ОСОБА_1. та головний інженер управління, не придали значення, не
знає. Вину в заподіянні шкоди позивачу заперечує.

Оцінивши
зібрані докази по справі, вислухавши пояснення сторін по справі та свідка, суд
вважає позов задовольнити частково по таких підставах. Судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_1. притягувався до кримінальної відповідальності за ст.367 ч.2
КК України, тобто за неналежне виконання службових обов'язків, несумлінне
ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки. Постановою Калинівського
райсуду від 23.09.05 року ОСОБА_1. звільнений від кримінальної відповідальності
у зв'язку з актом про амністію і справа провадженням була закрита. Рішенням
Калинівського райсуду від 14.04.06 р. та ухвалою Вінницького апеляційного суду
від 20.07.06 р. з позивача, Калинівського УГГ, з яким ОСОБА_1. перебував в трудових
відносинах, було стягнуто на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_5. грошові кошти на
відшкодування матеріальної та моральної шкоди в загальній сумі 48569 грн.
Постанова та рішення вищезазначених судів набрали законної сили, тому
відповідно до вимог ст.61 ЦПК України питання, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою, тобто ОСОБА_1., доказуванню не підлягають.

Відповідно
до довідки, виданої відділом ДВС Калинівського районного управління юстиції
(а.с. ), з Калинівського УГГ було стягнуто в примусовому порядку на користь
ОСОБА_3. 23782 грн. та ОСОБА_5. - 24787 грн.

Суд
враховує, що відповідно до чинного законодавства юридична особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні ним трудових
обов'язків, зворотню вимогу (регрес) такої особи (роботодавцю) до працівника
слід розглядати згідно норм трудового законодавства. Таке роз'яснення міститься
п.3 постанови Пленуму ВС
України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за № 14 від 29.12.92 р.
(з відповідними змінами).

Згідно
ст.134 п.4 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству у випадку, коли шкоди
завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку.

Відповідач
ОСОБА_1. притягувався до кримінальної відповідальності за скоєний злочин, проте
був звільнений від відповідальності у зв'язку з актом про амністію (а.с. ),
тому повинен нести повну матеріальну відповідальність.

При
визначенні розміру відшкодування шкоди ОСОБА_1 суд враховує, що злочин ним
вчинено по необережності, без корисливої мети, заподіяна шкода стала наслідком
не лише з його вини, а і інших працівників (хто здійснював монтаж газового
конвектора, хто повинен був проводити його запуск), а також і з вини самих
потерпілих, які не дотрималися техніки безпеки при встановленні і користуванні
газовим конвектором, тому вважає, що розмір покриття слід зменшити.

Крім
того, суд враховує і майновий стан ОСОБА_1., одержує невисоку зарплату,
навчається, має на утриманні малолітню дитину та батька, інваліда II групи.

З
урахуванням викладених обставин, відповідно до вимог ст.137 КЗпП України, суд
вважає з ОСОБА_1. стягнути на користь позивача, Калинівського УГГ, 23569 грн.,
а саме по відшкодуванню прямої дійсної шкоди в сумі 8569 грн. та 15000 грн. по
відшкодуванню моральної шкоди.

В
частині заявлених вимог до відповідача ОСОБА_2 суд вважає відмовити за
безпідставністю, оскільки позивач, як роботодавець, не довів в судовому
засіданні наявність умов, передбачених ст.130 КЗпП України, а саме - не надав
доказів, які він порушення трудових обов'язків допустив, яка пряма дійсна
шкода, причинний зв'язок між ними та в

чому конкретно його вина, що є обов'язковим при матеріальній
відповідальності.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.130, 134, 137 КЗпП України, ст.1191 ЦК України,
ст.ст.10, 60,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Калинівського управління
газового господарства 23569 грн. в відшкодування шкоди в порядку регреса.

В
частині стягнення шкоди з ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Стягнути
з ОСОБА_1. на користь Калинівського УГГ 235,69 грн. в відшкодування сплаченого
держмита та 30 грн. в відшкодування витрат на судово-інформаційне технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення
суду може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі
протягом 10 діб з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження та
подачі протягом 20 діб після такої заяви самої апеляційної скарги або в порядку
ст.295 ч.4 ЦПК України.