Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня
2007 року                                                                                         місто
Джанкой

Джанкойський
міськрайонний суд Автономної Республіки Крим в складі:

головуючого,  судді
Онищенко Т.С. ,  при
секретарі   Середа Г.І.,  розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу,  посилаючись на статгі 110, 112 Сімейного
кодексу.

Позивач
в попереднє судове засідання з'явився,
позовні вимоги підтримав,  на
розірванні шлюбу наполягає і затверджує,
що рішення продумано і остаточно,
на примирення не згоден.

Відповідач
в попереднє судове засідання з'явився,
позов визнав,  про що надав суду
відповідну заяву,  де зазначив,  що на розірвання шлюбу згодна,  просить прийняти рішення про розірвання шлюбу
у попередньому судовому засіданні. Наслідки статей 130,  174 Цивільного процесуального кодексу України
відповідачу роз'ясненні.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що у справі можливо постановити рішення при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до частини 4 статті 130 Цивільного процесуального кодексу України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому статтею 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною 4 статті
174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Судом
установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони
26.03.2005 зареєстрували законний шлюб,
про що відділом реєстрації актів цивільного стану Джанкойського
міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим зроблено актовий
запис НОМЕР_2 та видано свідоцтво про шлюб серіїНОМЕР_1

У позивача це
другий шлюб,  у відповідача це перший
шлюб.

Від
шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1народження.

Основна
причина розпаду сім'ї це різниця характерів,
відсутнє взаєморозуміння і довір'я.

Подружні
відносини між сторонами припинені з квітня 2005 року.

Сторони на
розірванні шлюбу наполягають,  на
примирення не згодні.

Правовідносини
сторін регулюються статтями 104,
105,  110-112 Сімейного кодексу
України.

Таким
чином,  визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить закону,
не порушує права,  свободи чи
інтереси інших осіб.

На
підставі вищевикладеного,  вивчивши
матеріали справи,  заслухавши
сторони,  оцінивши докази,  приймаючи до уваги визнання відповідачем
позову і відсутність згоди сторін на примирення,  суд дійшов до висновку,  що причини,
що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу,  є обгрунтованими і подальше спільне життя
подружжя

та
збереження шлюбу суперечило б їх інтересам,
що має істотне значення,  в
наслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Державне
мито при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу у розмірі 17 грн. покладається
на позивача за його згодою.

Судові витрати
стягненню з відповідача не підлягають за згодою позивача.

З
урахуванням викладеного,  на підставі
104,  105,  110-112 Сімейного кодексу України,  керуючись статтями 10,  130,
174,  212,  215 Цивільного процесуального кодексу
України,  суд -

ВИРІШИВ:

1.
Позов задовольнити повністю.

2.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,  зареєстрований 26.03.2005 відділом реєстрації
актів цивільного стану Джанкойського міськрайонного управління юстиції
Автономної Республіки Крим,  свідоцтво
про шлюбу НОМЕР_1актовий запис НОМЕР_2,
розірвати.

3.
Стягнути при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу
державне мито в доход держави з ОСОБА_1 - 17 грн.,  ОСОБА_2від сплати державного мита при видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу  -
звільнити.

Рішення
може бути оскаржено в Апеляційний суд Автономної Республіки Крим через
Джанкойський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку,  передбаченому частиною 4 статті 295
Цивільного процесуального кодексу України.