Справа № 22- 6804
інстанції - Бернацька Ж.О.
Доповідач - Пікуль А. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5
листопада 2007 року. Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.  Києва в складі:

головуючого                                                                  Пікуль А.А.

суддів                                                                              Кабанченко
О.А.,Антоненко Н.О.

при секретарі                                                          Твердохліб
Ю.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Супутник» на рішення Печерського районного суду м.  Києва від 31 травня 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2,  Товариства з обмеженою
відповідальністю «Супутник»,  третя
особа: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
про визнання права власності на нежилі приміщення в рахунок виконання
зобов'язань за договором позики,
зобов'язання зареєструвати право власності на нежилі приміщення

встановила:

Рішенням
Печерського районного суду м.  Києва від
31 травня 2007 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  Товариства з обмеженою відповідальністю
«Супутник»,  третя особа: Київське міське
бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого
майна,  про визнання права власності на
нежилі приміщення в рахунок виконання зобов'язань за договором позики,  зобов'язання зареєструвати право власності на
нежилі приміщення (а.с. 213-216).

Суд
визнав за ОСОБА_1 в рахунок виконання зобов'язань за договором позики право
власності на нежилі приміщення з №1 по №16 ( групи приміщень №1),  №№ І,  II першого
поверху; з №1 по №21 ( групи приміщень №3),
№№ І,  II другого
поверху з №1 по №20 ( групи приміщень №4),
№№ І,  II
третього поверху загальною площею 882.10 кв. метри,  розташовані у будинку АДРЕСА_1.

Суд
зобов'язав Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності
на об'єкти нерухомого майна зареєструвати право власності на указані нежилі
приміщення за ОСОБА_1.

Судові
витрати в розмірі 1 730 грн. віднесені за рахунок відповідача,  ОСОБА_2.

Не
погодившись з рішенням суду відповідач,
ТОВ «Супутник» подав апеляційну скаргу,
в якій,  посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи,  неправильну оцінку доказів,  порушення норм матеріального та
процесуального права,  просить рішення
суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення,  яким відмовити в задоволенні заявленого
позову та визнати право власності на спірні нежитлові приміщення за ТОВ
«Супутник».

При
ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

10
червня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики,  за яким ОСОБА_1 надав ОСОБА_2
позику у розмірі 2 022 000 грн.,  яку
ОСОБА_2 зобов'язався повернути до 15 травня 2006 року.

6 жовтня
2005 року був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки,  за яким ТОВ «Супутник»,  як іпотекодавець,  виступає майновим поручителем ОСОБА_2 за
договором позики від 10 червня 2005 року та відповідає за невиконання (
неналежне виконання ) договору позики належним йому майном - нежилими
приміщеннями з №1 по №16 ( групи приміщень №1),
№ І,  II першого
поверху; з №1 по №21 ( групи приміщень №3),
№№ І,  II другого
поверху; з №1 по №20 ( групи приміщень №4),
№ І,  II третього
поверху загальною площею 882.10 кв. метри,
розташованими у будинку АДРЕСА_1.

Відповідач
ОСОБА_2 своїх зобов'язань по поверненню суми позики у встановлені строки не
виконав,  має заборгованість перед
позивачем у розмірі 2 022 000 грн.,  тому
вимоги ОСОБА_1 про визнання
права власності на предмет іпотеки є законними і обґрунтованими.

Заслухавши
доповідь судді Пікуль А.А.,  пояснення
учасників судового розгляду,  з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,  колегія приходить до висновку про те,  що апеляційну скаргу слід задовольнити з
таких підстав.

При
ухваленні рішення про задоволення заявленого позову суд першої інстанції
виходив з того,  що відповідно до
обставин даної справи положення Закону України «Про іпотеку» дають підстави для
визнання за позикодавцем права власності на предмет іпотеки.

Однак
такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи,  базуються на неправильному застосуванні судом
положень Закону України «Про іпотеку»,
що дає суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного
рішення та ухвалення нового,  виходячи з
наступного.

Стаття
33 Закону України «Про іпотеку» передбачає підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Відповідно
до положень указаної статті Закону у разі невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення
стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду,  виконавчого напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття
36 Закону передбачає позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет
іпотеки на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із
застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. що міститься в іпотечному
договорі,  або згідно з окремим договором
між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя,  який підлягає нотаріальному посвідченню і
може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про
звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно
до положень указаної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя може
передбачати,  зокрема,  передачу іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку,  встановленому статтею 37 цього Закону.

Стаття
37 Закону України «Про іпотеку» встановлює,
що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет іпотеки. При цьому правовою підставою для
реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно,  що є предметом іпотеки,  є не рішення суду,  а договір,
яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі,  про задоволення вимог іпотекодержателя,  який передбачає передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

В даному конкретному випадку договір між ТОВ «Супутник» і ОСОБА_1 про
задоволення     вимог
іпотекодержателя     шляхом     передачі

іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (
повернення боргу ),  тобто договір про
передачу ОСОБА_1
права власності на предмет іпотеки між сторонами не укладався.

Договір
іпотеки від 6 жовтня 2005 року ( а.с.
18-19) у п.4.5 містить перелік способів звернення стягнення на предмет
іпотеки: на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання.
Звернення здійснюється у спосіб за вибором іпотекодержателя,  при цьому,
застереження,  яким чином і в
якому порядку до ОСОБА_1
переходить право власності на предмет іпотеки,  договір не містить.

На
ОСОБА_1 договором
покладається обов'язок надіслати іпотекодавцю повідомлення,  оформлене згідно зі  ст. 35 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до п.4.6 договору іпотеки іпотекодержатель здійснює стягнення на
предмет іпотеки у разі невиконання іпотекодавцем вимог,  зазначених у повідомленні.

В даному
випадку ОСОБА_1 не виконав свого
обов'язку надіслати іпотекодавцю повідомлення,
оформлене згідно зі  ст. 35 Закону
України «Про іпотеку».

Крім
того,  при виборі способу стягнення
іпотекодержатель ОСОБА_1
звернувся до суду,  що могло б означати
звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду відповідно до
вимог  ст.  39 Закону України «Про іпотеку»,  однак фактично заявив вимоги,  які застережені в договорі в якості
позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім
того,  вартість предмета іпотеки за
згодою сторін є у чотири рази вищою від суми боргу,  але позивач не має наміру повернути ТОВ
«Супутник» перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром
забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя відповідно до вимог  ст.  37
Закону України «Про іпотеку» .

Враховуючи
наведене,  відсутні правові підстави для
задоволення заявленого ОСОБА_1 позову про визнання права власності на нежилі
приміщення в рахунок виконання зобов'язань за договором позики,  зобов'язання зареєструвати право власності на
нежилі приміщення,  а тому в його
задоволенні слід відмовити.

Оскільки
по даній справі 2 листопада 2006 року Печерським районним судом м.  Києва було ухвалене рішення  про задоволення заявленого позову ( а.с.  45-48),
яке

було звернене до
виконання шляхом реєстрації права власності на указані нежилі приміщення за
ОСОБА_1 Київським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності
на об'єкти нерухомого майна 15 грудня 2006 року за реєстровим номером 3715-П у
реєстровій книзі № 29П-254 ( а.с. 60-64),
необхідно вирішити питання про поворот виконання рішення шляхом
скасування указаної реєстрації.

Керуючись  ст. 33, 35-37 Закону України «Про
іпотеку»,   ст. 303,  307,
309,  313-316,  380 ЦПК України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Супутник» задовольнити.

Рішення
Печерського районного суду м.  Києва від
31 травня 2007 року скасувати.

Ухвалити нове
рішення.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2,  Товариства з обмеженою
відповідальністю «Супутник»,  третя
особа: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
про визнання права власності на нежилі приміщення в рахунок виконання
зобов'язань за договором позики,
зобов'язання зареєструвати право власності на нежилі приміщення
відмовити.

Допустити
поворот виконання заочного рішення Печерського районного суду м.  Києва від 2 листопада 2006 року.

Скасувати
державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення з №1 по №16 ( групи приміщень
№1),  №№ І,  II першого
поверху; з №1 по №21 ( групи приміщень №3),
№№ І,  II другого
поверху; з №1 по №20 ( групи приміщень №4),
№№ І,  II
третього поверху загальною площею 882.10 кв. метри,  розташовані у будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1,  проведену Київським бюро
технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого
майна 15 грудня 2006 року за реєстровим номером НОМЕР_1 у реєстровій книзі
НОМЕР_2.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.