Справа №2-3148/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
листопада   2007 року
м.Калуш

Калуський
міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючої
судді                         Бердан Н.В.

секретаря                         Мостової Ю.З.

з участю
позивачки
ОСОБА_1

відповідача                       ОСОБА_2.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 .
звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що
5.07.2003 року уклала з ОСОБА_2 . шлюб, від якого народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак подружнє життя не склалося через різні погляди на життя та
несумісність характерів, в результаті чого виникали сварки та непорозуміння.
Відповідач не мав постійного місця роботи та доходів, що також впливало на їхні
відносини. За час відсутності позивачки, яка знаходилась з дитиною у відпустці
відповідач став жити у своєї матері та зраджувати їй у подружній вірності.
Перестав ночувати дома і проводив час невідомо з ким. Позивачка вважає, що
примирення між ними неможливе, а тому просить шлюб розірвати.

В судовому
засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що вони з відповідачем
проживають окремо і прийшли до спільної думки, що краще шлюб розірвати, а тому
просить його розірвати. Відповідач на розірвання шлюбу згідний, про що подав
відповідну заяву.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до
ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності
до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей.

Матеріалами
справи встановлено, що сторони одружилися 5.07.2003 року /а.с.3/. Від шлюбу
мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.4/, який проживає та знаходиться на утриманні
матері. Причиною розлучення є те, що сторони мають різні характери та погляди
на життя, припинили шлюбні стосунки. Відповідач зрадив у подружній вірності.
Подальше перебування у шлюбі є недоцільним, а збереження шлюбу суперечитиме їх
інтересам та інтересам неповнолітньої дитини.

Таким чином,
визнання відповідачем пред"явленого позову не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. 104, 110, 112 СК
України, ст.ст. 130,174,214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану
Калуського міського управління юстиції Івано-Франківської області 5 липня 2003
року, актовий запис № 222 - розірвати.

Сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на вихованні та утриманні матері ОСОБА_1.

При отриманні
свідоцтва про розлучення стягнути з ОСОБА_1 .   в дохід
держави  17 грн. держмита, звільнивши
від   цього ОСОБА_2.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.