Справа № 2-1982/2007р.
РІШЕННЯ

Іменем    України

03 жовтня 2007 року
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Галкіна В.М.

при секретарі Туник Т.В. розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Красноармійську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про  визнання
договору дарування недійсним,
визнання недійсним рішення про передачу у приватну власність земельної
ділянки, визнання акту про право власності на земельну ділянку недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 пред'явила позов до відповідача ОСОБА_2 про визнання договору дарування
недійсним, визнання недійсним рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки, визнання акту про право власності
на земельну ділянку недійсним.

В обґрунтування
позовних вимог вказала, що з відповідачкою по справі вона уклала договір
дарування квартири АДРЕСА_1, який нотаріально посвідчений Державним нотаріусом Другої Красноармійської нотаріальної
контори Донецької області 19.05.1994 року, реєстр №383.

Позивачка
вважає, що укладений договір дарування є недійсним за наступних підстав:

Відповідачка по справі є племінницею позивачки. Рідних
дітей позивачка немає.

На момент
укладення договору дарування позивачка намагалася споріднитися з відповідачкою,
щоб та, отримавши від неї квартиру, здійснювала за нею догляд, так як вона
пристаріла та потребує стороннього догляду.

Відповідачка
вмовила її саме укласти договір дарування, щоб за нею визнавалося право
власності на квартиру, і лише тоді вона візьме позивачку до себе додому для
сумісного проживання з нею.

З моменту
укладення договору та до сьогоднішнього дня позивачка проживає у вказаній
квартирі сама. Відповідачка не надає їй необхідної допомоги по веденню
господарства, не доглядає за нею.

Як позивачка вже
зрозуміла на сьогоднішній день, з відповідачкою вона повинна була укласти
договір довічного утримання і лише тоді відповідачка зобов'язана була їй
надавати необхідну допомогу.

Таким чином,
укладаючи договір дарування квартири позивачка помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, а саме між ними з відповідачкою були обговорені такі права та
обов'язки які підпадають під договір довічного утримання.

У відповідності
зі статтею 229 п. 1 ЦК України,
якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути визнаний недійсним.

Згідно статті
216 п.1 ЦК України
недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з
його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього
правочину.

Так, на момент
укладення договору дарування квартири, вказане майно знаходилося на земельній
ділянці Першотравневої сільської Ради. Після отримання квартири в дар,
відповідачка приватизувала земельну ділянку на підставі рішення Першотравневої
сільської Ради Красноармійського району Донецької області від 18.01.1996 року
та отримала державний акт про право власності на земельну ділянку серії ДН
№3228.

-2-

Згідно акту
відповідачка стала власником земельної ділянки площею 0,0622 га, яка
розташована на території села Перше Травня Першотравневої сільської Ради та
призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських
споруд.

В зв'язку з тим,
що укладений договір дарування квартири позивачка вважає є недійсним, рішення
Першотравневої с/ради від 18.01.1996 року про передачу відповідачці в приватну
власність та користування земельної ділянки та державний акт на право власності
на земельну ділянку підлягають визнанню недійсними.

Слід зазначити,
що позивачкою пропущено строк позовної давності на звернення до суду з вимогою
про захист свого цивільного права, визначений в три роки.

Позивачка
вважає, що строк нею було пропущено з поважних причин, в зв'язку з тим, що правовстановлюючі
документи на квартиру та земельну ділянку знаходилися у відповідачки. На її
неодноразові звернення до неї надати копії таких документів для звернення до
суду, відповідачка не реагувала. Також позивачка просить врахувати те, що вона
є пристарілою жінкою та не зовсім розуміє, які дії вона повинна вчинити для
повернення їй майна.

У відповідності
зі статтею 267 п.5 ЦК України,
якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Слід зазначити,
що відповідачка не відмовляється від того, що укладений договір недійсний,
однак для цього не приймає ніяких дій, що змушує позивачку звернутися до суду з
позовом.

На підставі
викладеного позивачка просить поновити пропущений строк позовної давності,
визнавши причини пропуску поважними; визнати недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1, нотаріально посвідчений
державним нотаріусом Другої Красноармійської нотаріальної контори
Донецької області 19.05.1994 року, реєстр №383; визнати частково недійсним
рішення Першотравневої сільської Ради від 18.01.1996 року „Про передачу
земельних ділянок в приватну власність" в частині передачі земельної
ділянки у власність ОСОБА_2; визнати недійсним державний акт на право власності
на землю серії ДН №3228, виданий 25.03.1998 року на ім'я ОСОБА_2.

В судовому
засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити.

Відповідачка позов визнала.

Третя особа -
представник Першотравенської сільської ради просив справу розглянути на розсуд
суду.

Третя особа -
Державний нотаріус Другої нотаріальної контори до суду з'явилася, надала заяву
про розгляд справи у її відсутності, справу вирішити на розсуду суду.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що хоча
відповідачка і визнала позов, однак позовна заява не підлягає задоволенню за
наступними підставами:

В судовому
засіданні встановлено, що 19.05.1994 року сторони по справі уклали договір
дарування квартири АДРЕСА_1, який нотаріально посвідчений Державним нотаріусом
Другої Красноармійської нотаріальної контори Донецької області, реєстр №383
(а.с.12).

З умов договору
дарування, укладеного між сторонами по справі ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2
вказане вище домоволодіння. Інших якихось вимог по догляду за позивачкою, її
утриманням в даному договорі не мається. Зі змістом даного договору сторони
були ознайомлені про що свідчать їх підписи.

Після укладення
даного договору технічний паспорт на вказане домоволодіння був переоформлений
на ім'я відповідачки ОСОБА_2

25.03.1998 року
ОСОБА_2 приватизувала земельну ділянку площею 0,0622 га, на якій розташоване
вказане домоволодіння.

Згідно ст.717 ЦК України за
договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується
передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно у власність.

-3-

Суд вважає, що
доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що при укладенні даного договору вона
помилялася, полагаючи про те, що вона уклала з відповідачкою не договір
дарування а договір довічного утримання не переконливий, а тому суд вважає, що
даний договір укладений відповідно до діючого законодавства та відміні не
підлягає.

Суд також
вважає, що державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_2
законно і немає підстав для визнання його недійсним і відміні Рішення
Першотравневої сільської Ради від 18.01.1996 року

У відповідності
до ст.728 ЦК України
до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в
один рік.

З моменту
укладення договору дарування домоволодіння пройшло більш 13 років. Позивачка
ОСОБА_1 вважає, що вона пропустила строк позовної давності для звернення до
суду по даному спору з поважної причини, а саме в виду того, що в неї були
відсутні правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння, і у зв'язку з
цим вона просила поновити пропущений нею з поважної причини строк для звернення
до суду.

Разом з тим, в
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 пояснила, що з моменту укладення даної
угоди по теперішній час всі правовстановлюючі документи на вказане
домоволодіння знаходилися у неї.

Суд вважає, що
позивачка пропустила строк для звернення до суду по даному спору без поважної
причини, а тому в задоволенні її позову необхідно відмовити.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст.717, 728 ЦК
України, ст.ст.212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання недійсним договору дарування
квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19.05.1994 року,
нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Красноармійської
нотаріальної контори Донецької області, реєстр №383; визнання частково
недійсним рішення Першотравневої сільської Ради від 18.01.1996 року „Про
передачу земельних ділянок в приватну власність" в частині передачі
земельної ділянки у власність ОСОБА_2; визнання недійсним державного акту на
право власності на землю серії ДН №3228, виданого Першотравневою сільською
радою 25.03.1998 року на ім'я ОСОБА_2.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду через
Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги
або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.