РІШЕННЯ                                                                                             Справа
№2-1635/2007

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

28 вересня 2007 року                             Оболонський
районний суд м.   Києва в складі:

головуючого судді -                                                                  Шевчука
А.В.

при секретарі:                                                                            Неголюк
Н.О.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.   Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод користування майном,

встановив:

У лютому
2007 року ОСОБА_1   звернулася
до суду з позовною заявою до ОСОБА_2
про усунення перешкод у трестуванні квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування
позову вказувала,   що зазначена квартира
належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від
07.09.1999 року. В квартирі з дозволу позивача тимчасово проживала її колишню
невістка ОСОБА_2   Оскільки на
неодноразову вимогу звільнити житло та не порушувати право власності відповідач
відмовилася,   ОСОБА_1   просила на
підставі   ст.    ст.
316,   321,   386,
387 ЦК України
задовольнити позов та виселити ОСОБА_2   із спірної квартири.

Представник
позивача позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив про
його задоволення.

Відповідач
позов визнала частково та зазначила,   що
погоджується із тим,   що за домовленістю
тимчасово проживає в квартирі АДРЕСА_1 і не заперечує виселитися із неї після
вирішення своїх житлових питань.

Заслухавши
пояснення представника позивача,
відповідача,   перевіривши
матеріали справи та дослідивши надані докази,
судом встановлено наступне.

Згідно
договору купівлі-продажу НОМЕР_1 від 07.08.1999 року ОСОБА_1   є власником
квартири АДРЕСА_1 (а.с.   16).

Відповідно
до   ст.
41 Конституції України,   кожен
має право володіти,   користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право власності є непорушним.

'     3 матеріалів справи вбачається (а.с.   30),
та не заперечувалося в судовому засіданні

ОСОБА_2 ,   що вона тимчасово за домовленістю із
позивачем проживає в спірній квартирі.

Згідно
довідки форми №3 Комунального підприємства "Житлосервіс "'Куренівка''
(а.с.   17) за адресою спірної квартири зареєстрований
лише ОСОБА_3,   при цьому відповідач у
справі зареєстрована за іншою адресою,
що підтверджується довідкою форми №3 Комунального підприємства
"Житлосервіс "Приозерне" (а.с.
40),   за якою ОСОБА_2   та її діти
проживають і зареєстровані в АДРЕСА_2.

На
неодноразові усні та Письмові звернення від 16.10.2006 року,   12.01.2007 року (а.с.   19,
20,   21,  22) про звільнення належної позивачу квартири
ОСОБА_2   відмовилася.

Відповідно
до   ст.
391 ЦК України,   власник має право вимагати усунення перешкод
у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття
321 ЦК України
зазначає,   що право власності є
непорушним.   Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно   ст.
383 ЦК України,   власник квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї,
інших осіб.

Згідно ч. 1   ст.
316 ЦК України,   правом власності є право особи на річ
(майно),   яке вона

здійснює відповідно до закону
за своєю волею,   незалежно від волі
інших осіб,

і    В судовому засіданні встановлено,   що ОСОБА_1   згідно Договору про наміри

купівлі-продажу
нерухомого майна від 01.09.2007 року має намір продати належну їй квартиру
АДРЕСА_1.

Таким
чином,   суд приходить до висновку,   що ОСОБА_1   як власник має право на здійснення
права власності на належну їй квартиру АДРЕСА_1 та вимагати усунення порушень
її права.

З
огляду на зазначене судом не береться до уваги твердження ОСОБА_2  про порушення її прав та прав малолітніх
дітей стосовно користування квартирою АДРЕСА_1.

.    За таких обставин,  суд
вважає позовні вимоги про усунення перешкод користування

майном
законними та обґрунтованими.

На
підставі  ст.  41 Конституції України,   ст.
ст.  316,  321,
383,  391 ЦК України,  керуючись
ст.  ст.  10,
60,  88,  209,
212, 213,  214,  215,
218 ЦПК України,  суд,  -

вирішив:

Позовну
заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Виселити
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано потягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подасться до
апеляційного суду м.  Києва через
Оболонський районний суд м.  Києва
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.