Справа №2-1261 за 2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17
вересня 2007 року                Макарівський
районний суд Київської області в складі судді

ДЗЮБИ Н.М.при
секретарях Бабій Л.П., Мельниченко І.О., з участю
адвоката Левочка Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Макарів справу за
позовом ОСОБА_1 до Небелицької сільської ради Макарівського району, треті особи
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та визнання
свідоцтва про право на спадщину недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Небелицької сільської ради, третя особа ОСОБА_1 про визнання права
власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове нерухоме
майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4, який
проживав АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння за
вказаною адресою. Він є спадкоємцем померлого за законом першої черги як син
померлого. Інших спадкоємців немає. Він своєчасно прийняв спадщину, так як на
час відкриття спадщини проживав та був прописаний разом із спадкодавцем. В
даний час він не може отримати свідоцтво про право на спадщину, так як
відсутній правоустановчий документ на спадковий жилий будинок на ім»я
померлого.

До участі в справі
в якості третіх осіб залучені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які подали до суду зустрічний позов до Небелицької
сільської ради, третя особа ОСОБА_1, про визнання права власності на спадкове
майно, посилаючись на те, що після смерті їх діда ОСОБА_1 спадщину прийняв його
син і їх батько ОСОБА_5, який отримав свідоцтво про право на спадщину на
спірний спадковий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_2 їх батько ОСОБА_5 помер, вони (діти
померлого) спадщину прийняли і на частину спадкового майна отримали свідоцтво
про право на спадщину. Оскільки ОСОБА_1 претендує на дане спадкове
домоволодіння, а їхній батько при житті не зареєстрував дане домоволодіння на
своє ім»я , вони звернулись до суду і просять визнати за ними право власності
на спадкове домоволодіння АДРЕСА_1,- в рівних долях за кожним.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 уточнили позовні вимоги і
просили визнати свідоцтво про право на спадщину від 21.06.1971р. на ім»я
ОСОБА_5 недійсним, за позивачем ОСОБА_1 визнати право власності на 1/2 частину
спадкового домоволодіння , а за третіми особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнати право
власності по 1/4 частині даного домоволодіння за кожним, оскільки після смерті
ОСОБА_4 спадщину прийняли два його сина- позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5, батько
третіх осіб. Зустрічний позов позивач ОСОБА_1 та його представник визнали
частково.

Представник
відповідача- Небелицької сільської ради- Харченко О.М. основний та зустрічний
позови підтримала, вважає, що необхідно спадщину поділити порівну між сторонами
по справі, бо стара хата не варта втрати добрих стосунків між родичами.

Позивачі за
зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3
та їх представник ОСОБА_7 зустрічний позов підтримали, позовні вимоги ОСОБА_1
не визнали і пояснили суду, що ОСОБА_1 не проживав у спадковому будинку з 1964
року, за ним зберігалась прописка протягом дійсної строкової службі в
Радянській Армії (2роки) та під час навчання, але після направлення його як
офіцера на службу до Німеччини в 1967 році він втратив прописку в спадковому
будинку. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв один його син ОСОБА_5, а після
смерті останнього спадкоємцями є його діти. До 2001 року позивач ОСОБА_1 в
даний спадковий будинок не приїздив, але з доручення від 12.09.1973 p., яке він видав
ОСОБА_8, видно, що він знав про оформлення його братом , ОСОБА_5, спадкового
домоволодіння. Позивач ОСОБА_1 пропустив строк на звернення до суду з позовом,
а їх батько , а після його смерті вони вкладали кошти в ремонти даного
домоволодіння.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що основні позовні
вимоги задоволенню не підлягають, а зустрічні позовні вимоги є обгрунтованими і
підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчить
свідоцтво про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. А тому суд керується нормами
ЦК УРСР 1963 року.

Оглядом
погосподарської книги Небелицької сільської ради за 1967-1969р.р. (рах.№292)
встановлено, що померлий ОСОБА_4 був головою колгоспного двору, ч.1енами якого
були : його дружина ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_10, який вибув
на роботу в м.Київ в 1965р., син ОСОБА_1, який з 1964р. перебував в Армії.
Отже, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 померлий

ОСОБА_4 був єдиним і останнім ч.1еном колгоспного двору, після
смерті якого на майно колгоспного двору відкрилась спрадщина.

Матеріали
спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 свідчать про те, що 28.04.1971 р. з
заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого- ОСОБА_5. і до 6-ти
місяців більше ніхто не звертався. 21.06.1971 року видані свідоцтва про право
на спадщину на ім»я ОСОБА_5 Підстав для визнання даних свідоцтв про право на
спадщину недійсними    немає.

З спадкової
справи №43  17-ої Київської ДНК до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 видно, що його спадкоємцями є позивачі за
зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
а тому вони мають право на домоволодіння АДРЕСА_1.

Керуючись
ст.ст.120,126 ЦК УРСР
1963 р.,ст.529,549 ЦК України
в редакції 1963 року, ст.1261 ЦК
України,ст.ст.10,11,58-60,209,214,215,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові
до Небелицької сільської ради Макарівського району, треті особи ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та визнання свідоцтва
про право на спадщину недійсним відмовити.

Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Небелицької сільської ради Макарівського
району, третя особа ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно
задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_2, 1973 р.н.,ОСОБА_3, 1967 р.н., право власності на спадкове майно
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 їх батька ОСОБА_5, яке складається з жилого будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 загальною вартістю12997 гривень, в рівних долях
за кожним. Жилий будинок А дерев»яний , під шиферною покрівлею, жилою площею
19,6 кв.м.,сарай Б, погріб В, туалет Г, огорожа №1-3 .

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає чинності відповідно до ст.223 ЦПК України.