Справа № 2-976/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 червня 2007 року    Нижньогірський
районний суд АР Крим у складі:

головуючої судді                    Кустової
І .В.

при секретарі                         Коваленко
Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Нижньогірське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1984 року,  від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Позов мотивовано неможливістю подальшого спільного проживання та
припиненням шлюбних відносин.

У судовому засіданні позивача свої вимоги підтримав,  пояснив,
що сторони у справі не змогли створити дружню сім'ю,  оскільки постійно виникали суперечки за
питаннями спільного життя. На примирення не згоден,  вважає,
що відновлення родини неможливо,
оскільки у теперішньому часу він створив нову сім'ю та виходячи з цього
шлюб з відповідачем суперечить його інтересам.
Майнових спорів не мають,  судові
витрати просить покласти на нього.

Відповідач у судовому засіданні вимоги позивача визнала,  пояснив,
що з позивачем не змогли створити дружню сім'ю,  оскільки постійно виникали суперечки за
питаннями спільного життя,  на розірвання
шлюбу згодна. Судові витрати за реєстрацію розірвання шлюбу просить покласти на
позивача.

Вислухавши пояснення представника позивача,
відповідача,  дослідив й оцінив
докази по справі в їхні сукупності,  суд
вважає,  що позовна заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено,  що шлюб між
позивачем і відповідачем зареєстрований 27 лютого 1984 року відділом РАЦС
Генічеського районного управління юстиції Херсонської області по Партизанської
селищної ради.

Судом установлено,  що позивач і
відповідач від шлюбу неповнолітніх дітей не акають.

Згідно  ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.
У відповідності зі  ст. 112 СК України
суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя,
реальні причини розірвання-шлюбу.

Судом установлений факт припинення брачно-сімейних відносин між сторонами.
Причиною розпаду родини послужила та обставина,
що між сторонами не склалися відносини через різні погляди на життя. Суд
вважає,  що примирення між сторонами
неможливо,  з урахуванням причин розпаду
родини,  і подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Таким чином,  суд вважає,  що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу є обґрунтованими і підлягають задоволенню,  тому що сам відповідач з ними згодна.

Суд,  враховуючи матеріальне
становище сторін,  причини розірвання
шлюбу,  вважає необхідним державне мито
за реєстрацію розірвання шлюбу,
установлене п. „б" п. 5  ст.
3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державний збір" у розмірі 17
гривень стягнути з позивача.

Керуючись  ст. ст. 102-112 СК
України,   ст. ст. 10,  60,
212-215,  218,  223 ЦПК України,  суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб,  зареєстрований між .ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,  27 лютого 1984 року відділом
РАЦС Генічеського районного управління юстиції Херсонської області по
Партизанської селищної ради /актова запис № 3/,
які неповнолітніх дітей не мають,
розірвати.

При розірванні шлюбу стягнути на користь держави з ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі сімнадцять гривен,  ОСОБА_2від
витрат звільнити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР
Крим у м.  Феодосія через Нижньогірський
районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної
скарги,  або у порядку ч. 4  ст. 295 ЦПК України.