Копія Справа№2-298
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 червня 2007 року Суворовський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді                           Левчук О.А.

при секретарі                                   Молчанюк Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, відсотків за прострочення грошового зобов'язання та моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та уточнивши позовні вимоги,
зазначає, що 12.01.2004 року відповідач
отримав від нього за договором позики суму в розмірі 28500 гривень еквівалентну 5300 доларам США, про що відповідач власноручно в його присутності написав розписку, згідно якої зобов'язався повернути дану
суму до кінця 2004 року. Але відповідач своїх грошових зобов'язань
перед ним не виконав, борг не повернув. Таким чином станом на 05.06.2007 року сума боргу з урахуванням процентів складає 22650
гривень 71 копійка. Крім цього позивач
зазначає, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він, позивач
оцінює в 5000 гривень 00 копійок, та яка виразилась в психологічній напрузі від
розуміння того, що відповідач ухиляється від повернення коштів, в зв'язку з чим
він, позивач, змушений відмовитись від
необхідного йому лікування. Крім цього, в зв'язку з неповерненням відповідачем
боргу у добровільному порядку, він, позивач, змушений був звертатись за юридичною допомогою. На підставі
викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 20175 гривень 50
копійок, нарахованих та непогашених
відсотків за користування позикою - 2475 гривень 21 копійка, моральну шкоду у розмірі 5000 гривень 00 копійок та витрати на
юридичні послуги в розмірі 1760 гривень 00 копійок.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили
його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні з позовом не погодився в його задоволенні
просив відмовити, посилаючись на те, що борг ним своєчасно не був повернутий в
зв'язку з тривалим знаходженням відповідача у
закордонних рейсах, а тому вважає необгрунтованими вимоги, щодо стягнення відсотків за користування кредитом, щодо
стягнення моральної шкоди та витрат на юридичні послуги.

Вислухавши
пояснення позивача, його представника та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що
вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно зі ст.
1046-1048 ЦК України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової
суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від

2

позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються договором.

Як вбачається з боргової розписки, 12.01.2004 року відповідач отримав у
борг від позивача суму в розмірі 28500
гривень 00 копійок, еквівалентну 5300 доларам США, та зобов'язався повернути до кінця 2004 року. Зазначена розписка була написана
і підписана власноручно відповідачем, що не оспорюється сторонами.

Згідно зі ст.
1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку
встановленому договором.

Відповідачем позивачу сума боргу повернута частково, а саме 02.03.2004 року
в сумі 799 гривень 50 копійок, що
еквівалентно 150 доларам США; 19.11.2004 року в сумі 2525 гривень 00 копійок, що еквівалентно 500 доларам США; 24.05.2006 року в сумі 5000 гривень 00 копійок, що
не оспорюється сторонами.

Відповідно до ч.
2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач на час винесення рішення не повернув зазначену у розписці суму
грошей в повному обсязі. Таким чином сума боргу за період,
зазначений позивачем в позовних вимогах, а
саме з 01.01.2005 року по 05.06.2007 року складає 21853 гривні 89 копійок, в
тому числі основна сума боргу
20175,50 гривень, та трьох відсотків річних у розмірі 1678 гривень 36 копійок(з
розрахунку за період з 01.01.2005 року по 24.05.2006 року: 25175,50 гривень х 0,03%
: 365 днів х 509 днів = 1053 гривні 23 копійки; за період з 24.05.2006 року по 05.06.2007 року: 20175,50 гривень х 0,03% : 365
днів х Ъ1У днів = 625 гривень 16 копійок, а всього сума відсотків за період з 01.01.2005 року по
05.06.2007 року складає 1053,23 грн. + 625,16 грн. = 1678 гривень 39
копійок. Загальна сума боргу становить 20175,50 гривень + 1678 гривень 39
копійок = 21853 гривні 89 копійок.).

Крім цього позивач поніс витрати по оплаті юридичної допомоги в сумі 1760
гривень 00 копійок, що підтверджується договором про надання
юридичних послуг від 06.03.2006 року та
квитанцією про оплату № 53124 від 26.12.2006 року (а.с. 22-23,75, 133-136).

За таких обставин суд, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог,
роз'яснивши особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки,
попередивши про наслідки вчинення або не
вчинення процесуальних дій, оцінивши надані сторонами докази, приходить
до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому
задоволенню, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 суму боргу за
договором позики в розмірі 23523 гривні 89 копійок, в тому числі основної суми
боргу 20175,50 гривень 00 копійок, трьох відсотків річних у розмірі 1678
гривень 39 копійок, а також витрати по оплаті юридичної допомоги у розмірі 1670
гривень 00 копійок. В решті вимог слід відмовити.

Також не підлягають задоволенню
позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної
шкоди. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування
заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди
розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає
з її положень; у випадках,
передбачених статтями 7, 440-1 ЦК та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди;
при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону від 12.05.1991
року № 1023-ХП « Про захист прав споживачів», чи інших

3

законів, якими врегульовано такі
зобов'язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Таким чином, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами по даній
справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх
порушення законом не передбачено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 625, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88,209,212,
214,215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за
договором позики, а саме основної суми боргу 20175 гривень 50 копійок(двадцять
тисяч сто сімдесят п'ять гривень 50 копійок); трьох відсотків річних у розмірі 1678 гривень 39 копійок (одна тисяча
шістсот сімдесят вісім гривень 39 копійок), а також витрати по оплаті юридичної допомоги у розмірі 1670 гривень 00
копійок (одна тисяча шістсот
сімдесят гривень 00 копійок), а всього стягнути $3523 гривні 89 копійок
(двадцять три тисячі п'ятсот двадцять три гривні 89 копійок)..

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Територіального управління державної
судової адміністрації Одеської області витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі
30 гривень 00 копійок.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-ти денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або апеляційна скарга може
бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.