Справа №2-4532007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

6 вересня 2007 року                                 Галицький
районний суд м. Львова

в складі: головуючого -   судді                              Серьодкіної
І. М .

при секретарі                                              Чорній Н.І.

за участю позивача ОСОБА_1.,  відповідача ОСОБА_2.,  представника відповідача ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди,  завданої
злочином,  -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом
про відшкодування шкоди,  завданої
злочином.  Позовні вимоги мотивував
тим,  що 19.11.2000 року біля 21 год.
Відповідач кидав каміння у вікна квартири позивача по АДРЕСА_1 внаслідок чого
розбив скло вікон,  завдавши шкоди йому з
сім'єю,  що перебуває у скрутному
становищі,  завдав матеріальної та моральної
шкоди,  оскільки змушені були замерзати
зимою в квартирі,  бо коштів на ремонт не
мають.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та дав аналогічні пояснення,
просив стягнути 600 грн. матеріальної шкоди та 925 грн. моральної шкоди.

Відповідач в судовому засіданні позов
заперечив та пояснив,  що міг побити
вікна тому що хотів поговорити в власником собак,  які покусали його сина 19.11.2000 року з
приводу того чи мають вони щеплення та щоб вирішити,  чи потрібно робити уколи дитині. Для того щоб
викликати господаря собак,  він кидав
грудки землі в дах,  не виключає,  що міг побити вікна позивачу. Вважає,  що моральної шкоди не заподіяв. Просив в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  суд приходить до висновку,  що позов слід задоволити частково.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини виникли
19.11.2000 року.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України,  який набрав чинності з 1 січня 2004 року
цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин,  що виникли після набрання ним чинності. Щодо
цивільних відносин,  які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом України,
положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що виникли або продовжують існувати після
набрання ним чинності.

Відповідно до  ст.
440 ЦК України 1963 року,
шкода,  заподіяна особі або майну
громадянина,  а також шкода,  заподіяна організації,  підлягає відшкодуванню особою,  яка заподіяла шкоду,  у повному обсязі,  за винятком випадків,  передбачених законодавством.  Той,
хто заподіяв шкоду,  звільняється
від її відшкодування,  якщо доведе,  що шкоду заподіяно не з його вини.

Згідно  ст.
440-1 ЦК України моральна (немайнова) шкода,  заподіяна громадянину або організації
діяннями іншої особи,  яка порушила їх
законні права,  відшкодовується
особою,  яка заподіяла шкоду,  якщо вона не доведе,  що моральна шкода заподіяна не з її вини.
Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за
рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

З оглянутої в судовому засіданні
кримінальної справи №1п-11/2002 вбачається,
що 14.04.2001 року ВД Галицького РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області було
порушено кримінальну справу по факту пошкодження чужого майна ОСОБА_1. за ознаками
злочину,  передбаченого  ст.
145 ч.1 КК України та у зв'язку з набранням чинності нового
кримінального закону перекваліфіковано на
ст. 194 ч.1 КК України. На час проведення попереднього розслідування
було встановлено,  що ОСОБА_2. разом з
дружиною та неповнолітнім сином знаходились на АДРЕСА_1 та раптово з під'їзду
будинку вибігли собаки ОСОБА_1,  та
покусали його неповнолітнього сина. Близько 21 год. ОСОБА_2. разом з сім'єю,  повертаючись додому знову зустрів собак
ОСОБА_1.,  які накинулись на них,  захищаючись від них,  ОСОБА_2. кидав каміння по вікнах ОСОБА_1. без
умислу пошкодити майно останнього,
внаслідок чого спричинив шкоду на суму 200 грн. Постановою Галицького
районного суду м. Львова від 06.03.2002 року кримінальну справу відносно ОСОБА_2.
за ч.1  ст.  194 КК України було закрито згідно  ст.
ст.  1, 3, 19 Перехідних та
прикінцевих положень КК України від 05.04.2001 року п.2  ст.  6
КПК України,  ч.1  ст. 5 КК України. Дана

постанова була оскаржена в
апеляційному та касаційному порядку та залишена без змін.

Відповідач не заперечив факту побиття
вікон у квартирі позивача,  визнавши
такий в судовому засіданні.

Позивач не представив доказів,  які б підтверджували розмір збільшення
заподіяної йому матеріальної шкоди,  а
тому суд приходить до висновку,  що позов
в частині відшкодування матеріальної шкоди слід задоволити частково,  стягнувши з відповідача в користь позивача
200 грн.,  яке зазначено в матеріалах
кримінальної справи.

Як вбачається з Постанови Пленуму №4
від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,  душевних,
психічних тощо),  яких зазнав
позивач,  характеру немайнових втрат (їх
тривалості,  можливості відновлення тощо)
та з урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я потерпілого,
тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,  ступінь зниження престижу,  ділової репутації,  час та зусилля,  необхідні для відновлення попереднього
стану,  добровільне - за власною
ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією
засобу масової інформації.

Позивачу було заподіяно матеріальну
шкоду в розмірі 200 грн.,  позивач не
надав достатніх доказів щодо глибини фізичних та душевних страждань та що він
вимушений прикладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивач зазначив,  що внаслідок побиття вікон у його
квартирі,  він змушений був докласти
додаткових зусиль для їх відновлення,
оскільки подія мала місце в холодну пору року.

За таких обставин,  суд вважає,
що позивачеві було завдано моральних збитків,  однак сума,
визначена ним в позовній заяві - 2000 грн. є завищеною,  і дотримуючись вимог розумності та
справедливості,  враховуючи характер і
глибину моральних страждань позивача та інші обставини,  що мають істотне значення,  приходить до висновку,  що з відповідача ОСОБА_2. в користь позивача
слід стягнути 200 грн. завданих моральних збитків.

Враховуючи вищенаведене,  суд приходить до висновку,  що позов ОСОБА_1. слід задоволити
частково,  стягнути з ОСОБА_2. в користь
ОСОБА_1. 200 грн. завданої матеріальної шкоди та 200 грн. моральної шкоди,  в решті позову слід відмовити. Крім того з
відповідача слід стягнути 51 грн. державного мита в користь держави та 30 грн.
інформаційно-технічного забезпечення.

Керуючись Конституцією України,   ст.
ст.  10,  11,
57-60,  209,  212,
213,  214,  215 ЦПК України,   ст.
ст.  440,  440-1 ЦК України редакції 1963 року,  суд,  -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 200 грн. матеріальної шкоди та 200 грн. моральної шкоди,  а всього 400 грн. В

решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави
51 грн. державного мита та 30 грн. інформаційно-технічного забезпечення.

Заява про апеляційне оскарження
рішення суду подається протягом 10-ти днів з дня складання рішення у повному
обсязі. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо таку заяву не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення в повному обсязі виготовлено
11 вересня 2007 року о 15 год.