Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2007
року,  Джанкойський міськрайонний суд
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,  судді - Козуб О.В.,

при секретарі -
Пасько Є.Г. розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м.
Джанкой цивільну справу за позовом Кримського Республіканського центру
зайнятості за участю третьої особи зі сторони позивача Джанкойського
міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення 784 гривні 15
копійок,  -

ВСТАНОВИВ:

Кримський
Республіканський центр зайнятості звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_1 про стягнення 784 гривні 15 копійок,
з посиланням на  ст.  ст.
36,  39 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"
№1533 від 02.03.2000 року та  ст.  24 Закону України "Про зайнятість
населення" № 803 від 01.03.1991 року.

У
попередньому судовому засіданні представник позивача та третьої особи з його
сторони заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі,  просить суд стягнути з відповідача на користь
Кримського Республіканського центру зайнятості 784 гривні 15 копійок.

Відповідач
у попередньому судовому засіданні визнала позовні вимоги у повному обсязі,  про що надала суду відповідну письмову
заяву,  просить суд ухвалити рішення про
задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Наслідки,  передбачені
ст.  ст.  130,
174 відповідачу роз'яснені.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що у справі можливо постановити рішення в
попередньому судовому засіданні відповідно до ч. 4  ст.
130 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно
до ч.4  ст. 130 Цивільного процесуального
кодексу України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,  встановленому
ст.  174 цього ж Кодексу. Згідно з
ч.4  ст.
174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Суд,  вислухавши пояснення представника позивача та
третьої особи з його сторони,   ,  відповідача,
дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази,  приймаючи до
уваги визнання відповідачем позову,  суд
дійшов до висновку,  що позовні вимоги
про стягнення у розмірі 784 гривні 15 копійок підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Зазначені
правовідносини регулюються  ст.  ст.
36,  39 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"
№1533 від 02.03.2000 року та  ст.  24 Закону України "Про зайнятість
населення" № 803 від 01.03.1991 року.

Судом
встановлено,  що наказом Джанкойського
міськрайонного центру зайнятості НТ061228 від 28 грудня 2006 року відповідачу
наданий статус безробітної та призначена допомога по безробіттю протягом 360
календарних днів. Наказом № НТ070307 від 07.03.2007 року відповідачу призначили
матеріальну допомогу на період професійного навчання у зв'язку із зарахуванням
на навчання на підставі п. 1  ст.  27 Закону України "Про
загалонообов'язкове державне страхування на випадок безробіття". Між
відповідачем і позивачем укладений договір № 22100001,  відповідно якого відповідач була направлена
на професійне навчання в Калинівське професійне технічне аграрне училище за
спеціальністю повар третього розряду за рахунок Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування України на випадок безробіття з строком
навчання з 05.03.2007 року по 19.07.2007 року. У зв'язку з пропуском
безробітним -ОСОБА_1 навчання без поважних причин,  вона була відрахована 16.05.2007 року з
вказаного навчального закладу і наказом № НТ070619 від 19.06.2007 року
Джанкойським міськрайонним центром зайнятості припинено виплату допомоги по
безробіттю та відповідач знята з обліку громадян,  що шукають роботу і безробітних.

Відповідач
не повідомив позивача про зупинення навчання і про його відрахування,  і центр зайнятості продовжував оплачувати
навчання відповідача,  у зв'язку з
чим,  сума сплачена позивачем за навчання
відповідача у розмірі 784 гривні 15 копійок підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно
до ч.3  ст.  36 Закону України " Про
загальнообов'язкове державне страхування на випадок безробіття",  у разі закінчення професійної
підготовки,  перепідготовки або
підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без"
поважних причин з застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну
підготовку,  перепідготовку або
підвищення кваліфікації.

Відповідач
в добровільному порядку не відшкодовує позивачу суму виплачену за її навчання у
розмірі 784 гривні 15 копійок,  у зв'язку
з чим позивач вимушений звернутися до суду.

Відповідно
до  ст.
88 Цивільного процесуального кодексу України,  суд стягує з відповідача державне мито в
доход держави у розмірі 51 (п'ятдесят однієї) гривні та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі ЗО
гривень на користь Управління Державної судової адміністрації України в
Автономній Республіці Крим.

На
підставі  ст.  ст.
36,  39 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"
№1533 від 02.03.2000 року та  ст.  24 Закону України "Про зайнятість
населення" № 803 від 01.03.1991 року,
керуючись статтями 10,  88,  130,
174,  212,  215 Цивільного процесуального кодексу
України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Кримського Республіканського центру зайнятості за участю
третьої особи з сторони позивача Джанкойського міськрайонного центру зайнятості
до ОСОБА_1 про стягнення 784 гривні 15 копійок задовольнити у повному обсязі.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Кримського Республіканського центру зайнятості 784 гривні
15 копійок.

Стягнути
з ОСОБА_1 в доход держави державне мито у розмірі 51 гривні.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Управління Державної судової адміністрації України в
Автономній Республіці Крим витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільних справ по зверненню до Джанкойського міськрайонного суду АРК
у розмірі 30 гривень.

Рішення
може бути оскаржено в Апеляційний суд Автономної Республіки Крим через
Джанкойський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку,  передбаченому ч.4  ст. 295 Цивільного процесуального кодексу
України.