Справа 2- 4137/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 жовтня 2007
року Фрунзенський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого
судді - Алфьорової Т.М.  при секретарі - Савченко В.Ю. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  яка діє і в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_2до ОСОБА_3,  третя особа - органи
опіки та піклування Фрунзенської райради м.
Харкова про визнання права користування житловим приміщенням та
реєстрації.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1звернулася до суду з позовом,  в
якому просить визнати право права користування житловим приміщенням та
реєстрації у квартирі її та доньки ОСОБА_2
,  вказує на те,  що власником трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1
є відповідач по справі - її колишній чоловік. Шлюб з відповідачем вони
зареєстрували 07.08.1998 року. Донька - ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона
проживала у спірній квартирі з 1998 року по липень 2007 року. Заселилася в
квартиру власника зі згоди відповідача. У 2006 року з ініціативи чоловіка шлюб
був розірваний,  але після його
розірвання вона продовжувала проживати з донькою у цій квартирі. За час
сумісного проживання,  вона разом з
чоловіком займалася ремонтом квартири. В 2000 року відповідач брав у
паспортистки бланк на її реєстрацію,  але
потім відмовився від реєстрації її та їх доньки. В липні 2007 року відповідач
самостійно,  без її згоди вивіз її
майно,  замінив один замок,  після чого вони з дочкою були позбавленні
можливості потрапити до квартири і проживати там.  Вона вимушена проживати у сусідив. У цій
квартирі проживала біля 9 років,  має у
м.  Харкові постійну роботу,  тому вважає,
що має право так же як і їх донька користуватися спірною квартирою.

Пізніше
позивачка уточнювала свої позивні вимоги і просить також вселити їх з донькою у
АДРЕСА_1,  так як вона вважає,  що відповідач незаконно її висилив,  шляхом заміни замка 3.07.2007 року та вивозом
майна її та доньки. Вимоги,  що
стосуються реєстрації,  просила залишити
без розгляду.

Відповідач
у судовому засіданні позов не визнав,
вказує на те,  що він дуже любить
доньку,  але він не хоче,  щоб його колишня дружина з якою він розірвав
шлюб у 2006 році проживала у квартирі. Квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві
власності і тільки він має право нею розпоряджатися. Позивачка стала проживати
у квартирі з 1998 року з його згоди. Ремонтом відповідачка ніколи не
займалася,  однією родиною вони не
проживали з 2000 року. У нього є інша жінка. Майно позивачки влітку 2007 року
він дійсно вивіз за місцем реєстрації ОСОБА_1.
за АДРЕСА_2 за її проханням.  Вона
не проживає у квартирі з 2006 року,
зареєстрована с. м. т. Н. Водолага,
де і повинна проживати. Він раніше попереджав позивачку,  щоб вона добровільно залишила його квартиру і
пропонував проживати у комунальній квартирі його сестри на АДРЕСА_3. Він
згоден,  щоб його донька залишилася
проживати з ним,  але без позивачки.

Третя
особа - про день і час слухання справи сповіщена належним чином,  в судове засідання не з'явилася.

Заслухавши
пояснення сторін,  свідків,  дослідивши письмові матеріали справи,  суд прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідачу
по справі ОСОБА_3 . належить трьохкімнатна квартирі АДРЕСА_1 відповідно до
договору купівлі - продажі від 30.06.1994 року.

Сторони
були в зареєстрованому шлюбі з 07.08. 1998 року і від шлюбу мають неповнолітню
дитину - доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
народження. Шлюб був розірваний у 2006 році за ініціативою відповідача.
Позивачка оселилась у спірній квартирі зі згоди відповідача і проживала
протягом дев'яти років. Цей факт підтверджується наданим матеріалами
справи,  а саме: довідкою з місця
проживання від 14.06.2007 року за № 34,
довідкою з місця навчання доньки,
з поліклініки,  які свідчать про
те,  що донька сторін з моменту
народження проживає в спірній квартирі і навчається в шкільному закладі за
місцям її фактичного проживання.

Свідок
ОСОБА_4 . пояснив в судовому засіданні,
що раніше працював головою кооперативу і тому у зв'язку з роботою був у
квартирі і знає,  що ОСОБА_1.  з донькою проживала у відповідача,  а в 2007 року він її вигнав і вона проживає у
сусідів.

Свідки
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 . та ОСОБА_7 . пояснили
у судовому засіданні,  що ОСОБА_1.  в наступний час протягом одного місяця не
проживає в квартирі,  яка є власністю
відповідача. З 1998 року позивачка ОСОБА_1.
проживала у кв. № 56,  як член
родини ОСОБА_3 . Донька ОСОБА_2. також з моменту народження постійно проживала
з батьками,  але з початку липня 2007
року вони змушені там не проживати,  так
як відповідач вивіз їх майно та не пустив до квартири,  тому позивачка була вимушена викликати
міліцію. ОСОБА_1.  не має можливості
проживати в квартирі і проживає у сусідів.

Відповідно
до  ст. 405 ГК України члени сім'ї
власника житла,  які проживають разом з
ним,  мають право користування цим житлом
відповідно до закону. Житлове приміщення,
яке вони мають право займати,
визначається його власником.

Власник
квартири ОСОБА_3. надав в користуванні позивачки та доньки квартиру і
відповідачка протягом 9 років цим приміщенням користувалася. Відповідач не
заперечував проти того факту,  що
позивачка та його дитина проживали і користувалися квартирою з його згоди

Згідно зі  ст.
156 ЖК України - члени сім'ї власника
квартири,  які проживають разом з
ним у квартирі,  що йому належить
користуються житловим приміщенням нарівні з власником квартири,  якщо при їх вселенні не було іншої згоди про
порядок користування цим приміщенням.
Припинення   сімейних стосунків з
власником квартири не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням.

Позивачка,    проживає тривалий час у спірній квартирі як
член родини власника набула права користування житловим приміщенням і її
можливо виселити тільки на передбачених законом підставах.

Згідно зі  ст.  9
ЖК України - ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або
обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше,  як з підстав і в порядку,  передбачених законом.

В
судовому засіданні встановлено,  що
відповідач самовільно і у відсутності ОСОБА_1.
без її відома   перевіз її майно в
АДРЕСА_2,  а також замінив один
замок,  тим самим виселив позивачку зі
спірної квартири без її згоди. Цей факт найшов підтвердження в судовому
засіданні в поясненнях сторін,
свідків,  а також підтверджується
запискою відповідача,  де   ОСОБА_3. попереджає позивачку про
необхідність з'їхати з квартири і те,  що
він замінить  замок та вивезе її майно.

Надані докази
спростовують думку відповідача,  що
позивачка просила його вивезти майно і що вона добровільно залишила житло. З
моменту,  як відповідач вивіз майно,  та замінив замок,  позивачка одразу звернулася зі скаргами до
міліції та прокуратури.

В судовому
засіданні не надані докази,  які б
спростовували би доводи позивача у тій частині,
що вона проживала фактично до липня 2007 року. Доводи відповідача про те,  що ОСОБА_1не проживає з 2006 року у спірної
квартирі не відповідає дійсності і не підтверджено доказами.

Як встановлено в
судовому засіданні позивачка іншого житла у м.
Харкові немає. Вона зареєстровано в АДРЕСА_2,  але тривалий час не проживає там.  Відсутність реєстрації у спірної квартирі це
не є підстава для того,  щоб не визнати
за позивачкою право користування житловим приміщенням.  Згідно роз'ясненню Пленуму Верховного суду
України від 1.11.1996 р № 6 з змінами «Про застосування Конституції України при
здійснення правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі   не може бути підставою визначення права
користування жилим приміщенням за особою,
яка там проживала чи вселилася туди як член сім'ї наймача ( власника)
приміщення,  або ж для відмови їй у
цьому.

Згідно зі  ст. 60 ЦК
Україні -кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається,  як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідач не доказав той факт,  що
позивачка не має  право користуватися
спірною квартиру і що вона добровільно залишила квартиру.

Суд   вважає
достатніми   представлені   докази,
що   підтверджують   законність
і правочинність вимог позивача.

Керуючись  ст.
ст. 405 ЦК України,  9,  156
ЖК України  ст.  ст.
10, 11, 60 209, 212,  213-215 ЦПК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 ,  яка діє і в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 до
ОСОБА_3,  третя особа - органи опіки
та піклування Фрунзенської райради м.
Харкова про визнання права користування житловим приміщенням і вселення
задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 та неповнолітньою ОСОБА_2 право користування квартирою АДРЕСА_1

Вселити ОСОБА_1
та неповнолітню ОСОБА_2 до
квартири АДРЕСА_1

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський
районний суд м .Харкова. Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або протягом десяти днів з дня проголошення рішення без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано,  якщо після
подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана - після
закінчення строку на подачу апеляційної скарги,
у разі подання апеляційної скарги судове рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.