Справа № 2-894/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 липня  2007 року Татарбунарський районний суд Одесь­кої
області у складі:

головуючого
- судді                                                                                    Сивоконь
Т.І.

при
секретарі                                                                                               Коваленко
І.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Татарбунари справу за позовом ОСОБА_1 до
Тузлівської сільської Ради Татарбунарського району Одеської області,  треті особи - ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання права власності на майно  фермерського господарства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом,  у якому
про­сить визнати за нею право власності на майно фермерського господарства
посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її чоловік ОСОБА_4. Після його смерті на території Тузлівської сільської
Ради залишились земельні ділянки площею 2, 98 га і 2, 3 9 га,  а також будинок побуту,  який розташований в АДРЕСА_1,  та будинок магазину "Гермес" в с.  Лебедівка Татарбунарського району,  що вхо­дить до складу майна фермерського
господарства. Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги,  діти спадкодавця відмовляються від своєї
частки спадку на користь позивач­ки. Звернувшись вчасно до нотаріальної контори
з проханням видати їй свідоцтво про право на успадкування у порядку першої
черги як дружині померлого,  їй відмовили
у зв'язку з тим,  що в спадкодавця
відсутні правоустановлюючі доку­менти на вищевказані будівлі та поки вона
виготовляла всю технічну документацію на майно,
сплив строк на прийняття спадщини. Тому позивачка звернулась до суду з
вказаним позовом.  Позивачка у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги. Представник Тузлівської сільської Ради в
судове засідання не з'явився,  але
надіслав заяву в якій просить справу слу­хати за його відсутності,  позовні вимоги визнає та просить визнати
право власності на майно фермерського господарства за позивачкою.

Треті особи в
судовому засіданні позовні вимоги визнали.

Виходячи з
наведеного,  суд вважає,  що рішення по справі

можливо
постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч. 4  ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому  ст. 174 цього ж
Кодексу,  яка передбачає,  що у разі визнання відпо­відачем позову суд
за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Вислухавши пояс­нення та доводи учасників процесу,  дослідивши матеріали справи та згідно з
ч.4  ст. 174 ЦПК України,  суд вважає,
що позов підлягає задоволенню.

Із
свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 21 березня 2005 року/а.с. 22/ вбачається,  щоОСОБА_4,
дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_1,  актовий
запис за №11.

Із копій Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки
серії ОД-24 та серії І-ОД №034134 видно,
що земельні ділянки були видані для ведення фермерського господарства
розмірами 2, 39 га і 2, 98 га та належали на праві приватної власності ОСОБА_4
/а.с. 18-21/.

Відмова
державного нотаріуса Татарбунарського району від 20.06.2007 року на (а.с. 31)
свідчить про неможливість видачі свідоцтва про право власності на майно
фермерсько­го господарства,  у зв'язку
тим,  що в спадкодавця відсут­ні
правоустановлюючі документи на майно фермерського гос­подарства .

Із заяви
третіх осіб (а.с. ЗЗ) вбачається,  що
вони відмо­вляються від своєї долі спадку на користь позивачки.

Копією
договору купівлі-продажу від 29 вересня 1995 ро­ку,  а також актом приймання-передачі (а.с. 4-7)
підтверджу­ється,  що 2 9.09.1995 року
ОСОБА_4 купив у Фонду дер­жавного майна України в Татарбунарському районі
Одеської області будинок побуту,  який
розташований поАДРЕСА_1.

В
силу  ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи,  яка померла (спадкодавця),  до інших осіб (спадкоємців).

Згідно  ст. 1261 ЦК України,  у першу
чергу право на спад­кування за законом мають діти спадкодавця,  у тому числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смер­ті,  той з
подружжя,  який його пережив,  та батьки.

У
судовому засіданні з достовірністю встановлено,
що ОСОБА_1 є дружиною померлого,
а отже спадкоємицею пер­шої черги,
майна,  що залишилося після смерті
її чоловіка,  а також встановлено,  що діти ОСОБА_2,  ОСОБА_3
відмовились від своїх часток спадку на користь позивач­ки.

У зв'язку з
вищевказаним,  суд вважає,  що за ОСОБА_1 повинно бути визнано право
власності на майно  фермерського
господарства вказане позивачкою,  яке

належало при
житті ОСОБА_4.

Керуючись   ст.
ст. 58-60,   213,   215, 130, 174  ЦПК
України,   ст.  ст. 1216,
1261 ЦК України
суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки,  які були виділені для ведення фермер­ського
господарства розмірами 2, 39 га та 2, 98 га,
згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки сері і
ОД-24 від 23 березня 1995 року та серії І-ОД №034134 від 14 листопада 2003
року,  розташованих на території
Ту-злівськоі сільської Ради Татарбунарского району Одеської області,  а також на комплекс в минулому Будинку
побуту,  розташованого по АДРЕСА_1 загальною
вартістю 345 000 грн. та павільйон магазину "Гермес",
що знаходиться в с.
Лебедівка Татарбунарського району Одесь­кої області загальною вартістю
40 255 грн.,  що залишилися після смерті
ОСОБА_4,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення
Татарбунарського районного суду може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга
на рі­шення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження,  з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст. 2 95 ЦПК Украї­ни.