Справа № 2 -1811/07
РІШЕННЯ

___________________________________________________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
_____________________

27 серпня 2007 року                                               Деснянський районний суд м. Чернігова

в складі судді  Бечко Є.М.,

при секретарі Широян В.В.

за участю позивача, представників
сторін,

представника третьої особи Куткової
О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
„Страхове Товариство „Гарантія" про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду та, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з ВАТ „Страхове Товариство „Гарантія" на користь
філії-Чернігівського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України»
65517,59 грн. страхового відшкодування за договором страхування
№8-177-53/06/17-04 від 22 листопада 2006 року, стягнути
з ВАТ „Страхове Товариство „Гарантія" на його користь 7383-42 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання,
3046-41 грн. у відшкодування збитків завданих порушенням зобов'язання, 674,94
грн. у відшкодування сплаченого судового збору та 30,00 грн. у
відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 22 листопада 2006 року між Чернігівською регіональною дирекцією філією ВАТ «Страхове
товариство «Гарантія», ним - фізичною особою ОСОБА_1 та
філією-Чернігівським обласним управлінням ВАТ «Державний ощадний банк України» був укладений договір страхування заставного
майна громадян №8-177-53/06/17-04

У відповідності до п.2.1., п. 2.2. договору страхування в результаті
пошкодження майна в наслідок пожежі настає страховий випадок і виникає
обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

В результаті пожежі яка сталась 11 грудня 2006 року о 07-40 год. ранку було пошкоджено застраховане належне
позивачу нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною
площею 31,1 кв.м., житловою площею 11,5 кв.м., розташований по АДРЕСА_1

13.12.2006 року, у відповідності до п. 7.2.1 договору страхування, позивач письмово повідомив страховика про настання страхового
випадку.

Згідно висновку спеціаліста № ЧК-562 будівельно-технічної експертизи від 14
грудня 2006 року Чернігівської регіональної торгово-промислової палати України,
вартість відновлювального ремонту застрахованого
майна склала 68 965,68 (шістдесят вісім тисяч шістдесят п'ять гривень 68 коп.).

2

Керуючись умовами договору позивачем 18 грудня 2006 року було подано заяву про відшкодування завданих пожежею збитків в сумі
65517,39 грн., оскільки сума безумовної франшизи, яка у
відповідності до п.4.5 даного договору складає 5% відсотків від заявленої суми і дорівнює 3448,29 грн. і не може бути
заявлена до відшкодування за даною позовною заявою

До заяви позивачем були подані всі необхідні для відшкодування збитків документи.

У відповідності до п.7.3.3. договору страхування, в разі настання
страхового випадку страховик повинен здійснити
виплату страхового відшкодування протягом 10 календарних днів після одержання всіх необхідних і належним чином
оформлених документів.

Всі необхідні документи для відшкодування завданих збитків були надані позивачем 18 грудня 2006 року, прийняті страхувальником і
зареєстровані у себе за №107/06 від 18.12.2006 року.

Таким чином, обов'язок страховика по відшкодуванню завданих збитків згідно договору
настав 29 грудня 2006 року.

Всупереч умовам договору тільки 04.01.2007 року за вих. №08/07 відповідачем
було надано формальну відписку, в якій зазначалось, що до закінчення пожежотехнічної експертизи страхувальником не буде
прийматись рішення про виплату страхового відшкодування.

На заяву позивача від 09 січня 2007 року, в якій він зазначив, що посилання
на дані аргументи є повністю безпідставними і
непередбачені умовами договору страхування та чинним законодавством
і запропонував терміново повідомити про дату закінчення пожежотехнічної експертизи, коли, ким, коли і на якій підставі вона
була призначена, ніякої відповіді не отримав.

Крім того, позивач зазначив, що відповідач повинен відшкодувати завдані збитки, які згідно ч.З ст.22 Цивільного кодексу України
відшкодовуються в повному обсязі. До таких збитків відносяться
додаткові витрати пов'язані з обслуговуванням боргу за кредитом, отриманим ним в філії Чернігівського обласного
управління

Згідно договору страхування майна №8-177-53/06/17-04 ВАТ «Державний ощадний
банк України» є вигодонабувачем.

У відповідності до п.7.3.4. договору страхування №8-177-53/06/17-04 від 22 листопада 2006 року в разі виплати страхового
відшкодування в період дії кредитного договору сума заборгованості
страхувальника за кредитним договором зменшується на суму виплаченого вигодонабувачу страхового відшкодування. Таким чином в результаті невиконання зобов'язання відповідачем він був
змушений в повному обсязі сплатити відсотки за користування
кредитом за весь період після настання строку на виплату
страхового відшкодування.

В судовому
засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що згідно договору страхування від 22.11.2006 р. позивач,
як Страхувальник, взяв на себе відповідні зобов'язання за
договором страхування, виконання яких є умовою для виплати страхового відшкодування, невиконання ж зобов'язань
страхувальником,

3

порушення умов
договору страхувайія є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування
ВАТ „СТ „Гарантія".

Зокрема, згідно п.7.1.5. Договору Страхувальник зобов'язаний був
відноситись до застрахованого майна так
дбайливо, якби воно не було застраховане. Пункт 7.1.13. Договору вказує, що
Страхувальник зобов'язаний дотримуватись правил пожежної безпеки при
користуванні і експлуатації майна, зазначеного в п. 1.1.1. цього Договору, однак, згідно акту про пожежу від 11.12.2006 р. та
висновку пожежо-технічного дослідження від 09.01.2007 р.
причиною пожежі є порушення вимог правил пожежної безпеки під час
експлуатації опалювальної печі.

Таким чином, як зазначив представник відповідача, власник будинку по АДРЕСА_1порушив вимоги п.7.1.13. Договору страхування, в
зв'язку чим відповідно до п.3.2. Договору ВАТ „СТ „Гарантія" вимушене
відмовити у виплаті страхового відшкодування.

При цьому, представник пояснив, що ОСОБА_1 у будинку не жив і відповідних
та належних для забезпечення схоронності та цілісності будинку заходів не
вживав. Фактично, настала ситуація, коли
власник застрахував і вирішив, що можна впускати до будинку кого завгодно,
оскільки будинок застрахований, не вживаючи особисто ніяких заходів та для запобігання настанню негативних для власника
наслідків. Сам власник пояснив, що з моменту
продажу там жодного разу не був, оскільки хворів, що жодним чином (навіть, якщо дійсно хворів), вказане не перешкоджало йому
вжити заходів задля забезпечення схоронності та
цілісності будинку, при наявності на вказані дії бажання, а не бажання просто наживитися, застрахував™ будинок і тут,
сприявши пожежі, отримати страхове відшкодування, яке до того ж розраховане,
знов-таки Страхувальником з метою наживи, а не відповідно до вимог норм
законодавства. При цьому, під час страхування будинку
(укладення договору страхування) позивач ОСОБА_1 не повідомив ВАТ „СТ „Гарантія" про той факт, що будинок абсолютно
без охорони, без будь-якого догляду, до нього мають
доступ всі особи, хто забажає в ньому побувати та чинити будь-які дії безперешкодно.

Вказане вище на думку представника відповідача свідчить про порушення Страхувальником вимог п.7.1.5. Договору страхування, в
зв'язку чим відповідно до п.3.2. Договору ВАТ „СТ
„Гарантія" вимушено відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Також зазначив, що страхове відшкодування Позивачем (страхувальником) розраховано також з метою наживи, а не грунтуючись на
нормах законодавства, оскільки ні в договорі, ні в ст.1192
ЦК України, ч.17 ст.9 Закону України „Про страхування", не йдеться мова про відшкодування
відновлювального ремонту знищеного будинку. Вказаного
розрахунку збитку в справі немає з тією ж метою, що вказана сума (збитку) була
б значно меншою від розміру відновлювального ремонту, який не враховує ступінь
зносу знищених деталей (конструкцій) тощо, в зв'язку з чим, реальна вартість згорівши конструкцій як і самого будинку
не може складати 65 000,00 грн., з урахуванням їх зношеності, що вбачається з
фотокарток.

Тож, навіть, якщо вважати, що позивач має право на страхове відшкодування,
що є безпідставним, то знов-таки той самий розмір
страхового відшкодування не може

4

бути більшим від 8 899,00 грн., що
відповідно до п.7.3.9. Договору та відповіді КП „ЧМБТІ" від 27.12.2006 р.
складає саме - 8 899,00 грн., а не 65 000,00 грн.

Представник
відповідача зазначив, що п.7.3.9. Договору містить подвійне обмеження у
визначенні суми страхового відшкодування: 1) не більше страхової суми - 146 000
грн. та не більше розміру дійсної вартості майна на момент укладення договору,
що згідно тієї ж відповіді КП „ЧМБТІ" складає - 8 899.00 грн.

Таким чином, до
відшкодування, при наявності, підстав, сторони домовилися підлягає саме розмір
дійсності вартості майна на момент укладення договору страхування - 8899.00
грн.

При цьому, жодна
з експертиз (висновків) наведених Позивачем не встановлюють розміру дійсної
вартості майна, крім відповіді КП „ЧМБТІ".

Крім цього
просив зобов'язати позивача передати на у власність ВАТ «СТ «Гарантія» будинок
по АДРЕСА_1з правом користування земельною ділянкою під будинком та для його
обслуговування з передачею всіх правовстановлюючих
документів на будинок та земельну ділянку.

Представник
третьої особи в судовому засіданні підтримала позов, визнала його таким, що
підлягає задоволенню.

Заслухавши
пояснення осіб, які приймають у часть
у справі, дослідивши матеріали зібрані по справі, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню.

В судовому
засіданні встановлено, що 22.11.2006 року між Чернігівською регіональною
дирекцією філією ВАТ «Страхове товариство «Гарантія», фізичною особою ОСОБА_1
та філією-Чернігівським обласним управлінням ВАТ «Державний ощадний банк
України» був укладений договір страхування заставного майна громадян
№8-177-53/06/17-04, а саме житлового будинку загальною площею 31,1 кв.м.,
житловою площею 11,5 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1

Вказаний будинок
був придбаний позивачем згідно договору купівлі-продажу від 22.11.2006 року у
ОСОБА_2

В результаті
пожежі яка сталась 11 грудня 2006 року о 07-40 год. ранку житловий будинок було пошкоджено.

У відповідності до п.2.1., п. 2.2. договору страхування в результаті
пошкодження майна в наслідок пожежі настає страховий випадок і
виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

13.12.2006 року,
у відповідності до п.7.2.1 договору страхування позивач письмово повідомив страховика про настання страхового випадку.

18 грудня 2006
року позивачем було подано заяву про відшкодування завданих пожежею збитків в
сумі 65517,39 грн., оскільки сума безумовної франшизи, яка у відповідності до п.4.5 вказаного договору складає
5% від заявленої суми, що дорівнює 3448,29 грн. і не може бути заявлена
до відшкодування за даною позовною заявою

Всі необхідні
документи для відшкодування завданих збитків були надані позивачем 18 грудня
2006 року, прийняті страхувальником і зареєстровані у себе за №107/06 від
18.12.2006 року.

У відповідності
до п.7.3.3. договору страхування, в разі настання страхового випадку страховик
повинен здійснити виплату страхового відшкодування протягом 10

5

календарних днів після одержання
їх: необхідних і належним чином оформлених документів.

Таким чином, обов'язок страховика по відшкодуванню завданих збитків згідно договору
настав 29 грудня 2006 року.

Згідно висновку спеціаліста №ЧК-562 будівельно-технічної експертизи від 14 грудня 2006 року Чернігівської регіональної
торгово-промислової палати України, вартість
відновлювального ремонту застрахованого майна склала 68 965,68 грн.

Зазначена сума
заявлена позивачем як розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню за договором
страхування та відповідачем у встановленому порядку
належними та допустимими доказами під час судового розгляду не спростована.

Вартість будинку, зазначена у довідці МБТІ від 27.12.2006 р. як відновна -22247
грн. так і дійсна - 8899 грн., на яку посилається відповідач, зазначаючи її як таку, з якої повинна відшкодовуватись страхова
сума, на думку суду не може бути прийнята до уваги, з наступних
міркувань:

Чернігівське МБТІ не є організацією уповноваженою здійснювати експертну оцінку
пошкодження майна та розмір відшкодування шкоди;

згідно п. 1.1.1. договору страхування встановлено, що
страховому захисту підлягає саме вказаний житловий
будинок, на загальну суму по оціночній вартості 146294-00 грн., тобто страхова
компанія при укладенні договору прийняла вартість вказаного
будинку у 146294-00 грн.

Рівною цій вартості була встановлена і страхова сума - п. 4.1. договору,
від цієї суми було вирахувано страховий тариф,
страховий платіж (п.п. 4.2, 4.3.), який позивачем
сплачено. Крім того, згідно п. 7.3.10. договору страховик виплачує страхувальнику суму, меншу від розміру збитку лише якщо
розмір страхової суми менше від розміру експертної (ринкової) вартості майна.

Виходячи з того,
що згідно експертного дослідження будинок знищено майже повністю (придатні до використання залишки будинку становлять
близько 4%), він підлягає повному відновленню.

Відповідач не
звертався до суду з заявами чи клопотаннями про призначення у справі судової
експертизи про встановлення розміру дійсної матеріальної
шкоди, завданої позивачу внаслідок пожежі, хоча кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона
посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень і доказування цих
обставин є обов'язком кожної зі сторін.

Суд також не вважає доведеними відповідачем обставин, що відповідач, як власник будинку по АДРЕСА_1порушив вимоги п.7.1.13. Договору страхування, який вказує, що Страхувальник
зобов'язаний дотримуватись правил пожежної безпеки при
користуванні і експлуатації майна, зазначеного в п. 1.1.1. цього Договору, оскільки, хоча згідно акту про пожежу від 11.12.2006
р. та висновку пожежо-технічного дослідження від
09.01.2007 р. причиною пожежі і є порушення вимог правил пожежної безпеки під
час експлуатації опалювальної печі, суду
відповідачем не надано будь-яких доказів що саме позивач порушив вимоги правил пожежної безпеки при користуванні і експлуатації
будинку, а не сторонні особи, які, як вбачається з матеріалів про відмову в
порушенні кримінальної справи, проникли до будинку без згоди чи відома
позивача.

За вказаних обставин суд вважає, що страхове відшкодування відповідачем повинне бути
сплачене у розмірі 68 965,68 грн., а оскільки вигодонабувачем згідно

6

договору страхування майна №8-177-53/06/17-04 є філія-Чернігівське обласне управління
ВАТ «Державний ощадний банк України» то сума відшкодування повинна бути стягненна на користь банку, з
задоволенням позовних вимог у цій частині позову повністю.

Твердження ж відповідача щодо зобов'язання позивача передати, в разі задоволення позову, у власність ВАТ «СТ «Гарантія»
будинок по АДРЕСА_1з правом користування земельною
ділянкою під будинком та для його обслуговування з передачею всіх
правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку є хибними, оскільки вказане питання стосується
пошкодженого майна, тобто згорілих дощок, балок чи інших решток, які позивач і
не заперечує передати
відповідачу, а не прав на будинок.

Відповідно до
п.7.3.3. договору страхування в разі настання страхового випадку страховик
повинен   здійснити   виплату
страхового   відшкодування   протягом
10   | календарних днів після одержання всіх необхідних і належним чином
оформлених документів.

Як вбачається з матеріалів справи, всі необхідні документи для відшкодування
завданих збитків були надані позивачем 18 грудня
2006 року, прийняті і зареєстровані у себе
страховиком за №107/06 від 18.12.2006 року і обов'язок по відшкодуванню завданих збитків, згідно умов договору настав 29 грудня
2006 року.

У відповідності до умов договору страхування, а саме п.8.2., в разі
несвоєчасної виплати страхового відшкодування
Страховик сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день затримки платежу, яка вираховується
за наступною формулою:

8,5% (ставка НБУ) х 2 = 17% річних;

17% х 65517,39 грн.: 365 днів =
30-51 грн. (розмір пені за один день);

42 дня (з 29.12.2006 року по
08.02.2007 року) х 30-51 грн. = 1281-42 грн.;

200 днів (з 09.02.2007 року по
27.08.2007 року) х 30-51грн = 6102-00 грн.;

всього пені:    7383-42 грн.

Зазначену сума пені належить стягнути з відповідача на користь позивача, задовольнивши
позов у цій частині повністю.

У відповідності до ст.623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання повинен відшкодувати завдані збитки, які згідно ч.3 ст.22 ЦК України відшкодовуються в повному обсязі.

До таких збитків відносяться додаткові витрати позивача, пов'язані з обслуговуванням боргу за кредитом в філії Чернігівського
обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» згідно
умов іпотечного договору № 5735 від 22.11.2006 року.

У відповідності до п.7.3.4. договору страхування №8-177-53/06/17-04 від 22 листопада 2006 року в разі виплати страхового
відшкодування в період дії кредитного договору сума заборгованості страхувальника
за кредитним договором зменшується на суму виплаченого вигодонабувачу
страхового відшкодування.

Таким чином в результаті невиконання зобов'язань відповідачем за договором страхування
позивач був змушений в повному обсязі сплатити відсотки за користування кредитом за січень 2007 року в сумі
1214,52 грн. та за лютий, березень і квітень
2007 році в сумі 3435,28 грн. з яких відповідач повинен відшкодувати позивачу

7

3046-41 грн.,
з  задоволенням  позовних
вимог  у  цій
частині  позову, виходячи з такого
розрахунку:

100 000-00 грн. - (сума кредиту)
-100%;

1214-83 грн. (відсотки за
користування кредитом за січень 2007 року);

3435-28 грн. (відсотки за
користування кредитом за лютий-травень 2007р.);

65 517-59 грн. - заборгованість
відповідача - 65,5% від суми кредиту;

3046-41 грн. - 65,5% від суми
сплаченої за користуванням кредитом.

Також з відповідача на користь позивача належить стягнути 674,94 грн. у відшкодування сплаченого судового збору та 30,00 грн. у
відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213 ЦПК України, ст. 509, 525, 526,
611, 612, 623,636,979-985, 988-992 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ВАТ
„Страхове Товариство „Гарантія" на користь філії-Чернігівського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк
України» м. Чернігів, пр-т. Миру, 19,
МФО 353553, код 09353504, 65517-59 грн.
страхового відшкодування за договором
страхування №8-177-53/06/17-04 від 22 листопада 2006 року.

Стягнути з ВАТ „Страхове Товариство „Гарантія" на користь ОСОБА_1 7383-42 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання, 3046-41 грн. у відшкодування збитків завданих порушенням
зобов'язання, 674-94 грн. у відшкодування сплаченого судового збору та 30-00
грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 11134-77
грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської області.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.