Справа №2-212/06
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

03
жовтня 2007 р.                                                                               смт.
Воловець

Воловецький
районний суд Закарпатської області в особі:

головуючої -
судді Софілканич О.А.

при секретарі -
Івановій Н.Я.

з участю:
позивача - ОСОБА_1.

представника
позивача - ОСОБА_2

представника
відповідача - ОСОБА_3.

відповідача -
завідуючої Воловецьким ДНЗ №3 ОСОБА_4. ,

співвідповідачів
- представника Воловецької селищної ради-Дзямко А.І. та представника відділу
освіти Воловецької РДА- Селехман С.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
Воловецького дошкільного навчального закладу №3 в особі завідуючої
ОСОБА_4.,  про поновлення на роботі та
стягнення моральної шкоди в сумі 7000 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

02 січня
2007 року позивач ОСОБА_1. звернулася з позовом до Воловецького ДНЗ №3 в особі
завідуючої ОСОБА_4,  про поновлення на
роботі та стягнення моральної шкоди в сумі 7000 гривень.

Ухвалою
Воловецького районного суду від 26.07.2007 року на виконання ухвали
апеляційного суду від 26.06.2007 року суд з власної ініціативи залучив до
участі у справі Воловецьку селищну раду та відділ освіти Воловецької РДА в
якості співвідповідачів.

Свою
заяву позивачка мотивувала тим, що наказом №21 від 01.12.2006 року завідуючої
Воловецьким ДНЗ №3 її було звільнено з посади кухара,  на підставі п.4  ст.40 КЗпП ,
у зв'язку з допущенням прогулу без поважних причин. Вважає,  що її звільнено незаконно,  так як у зв'язку з травмою вона медичною
санітарно-експертною комісією визнана інвалідом 111 групи і згідно лікарняного
листка повинна була приступити до роботи 27 жовтня 2006 року. 27 жовтня 2006
року вона вийшла на роботу,  однак
завідуюча ДНЗ №3 ОСОБА_4. не допустила її до роботи,  мотивуючи тим,  що кухарем з 20 жовтня 2006 року працює
ОСОБА_5. ,  а вона звільнена. Однак з
наказом її ніхто не ознайомив,  трудову
книжку не видавав. Після цього на роботу не виходила,  оскільки вважала,  що вона звільнена. Через місяць їй
повідомили,  що буде проводитися
засідання профспілкового комітету щодо її звільнення. Рішенням засідання
комітету було вирішено звільнити її з посади кухаря з 01 грудня 2006 року,  за прогул.

Просить
суд поновити її на посаді кухаря ДНЗ №3 та стягнути з відповідача заробітну
плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в

2

сумі 7 тисяч гривень,  оскільки всі ці обставини важко вплинули на
стан її здоров'я,  на фізичний та
моральний стан.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. та її представник повністю підтримали
свою заяву,  посилаючись на викладені в
ній обставини,  наполягали на їх задоволенні.
Позивачка пояснила,  що після 27 жовтня
2006 року,  коли ОСОБА_4.  не допустила її до роботи,  не виходила на роботу,  оскільки вважала,  що її звільнено. Разом з тим з наказом про
звільнення від 27.10.2006 року завідуюча ДНЗ №3 її не ознайомлювала,  трудову книжку не видавала і фактично
звільнила її 01.12.2006 року.

Відповідачка
завідуюча Воловецьким ДНЗ №3 та її представник позовні вимоги не визнали.
Відповідачка пояснила,  що ОСОБА_1.
працювала в ДНЗ №3 кухарем.  Внаслідок
отриманої травми дійсно знаходилася на лікуванні з 28 лютого по 26 жовтня 2006
року. Однак,  27 жовтня на роботу не
вийшла і була відсутня на роботі більше одного місяця. Про причини невиходу на
роботу не повідомляла та не надала жодних документів,  які б стверджували її непрацездатність. Дане
питання було винесено на розгляд профкому,
на яке позивачка з'явилася,  але в
грубій формі відмовилася давати будь-які пояснення щодо невиходу на роботу.
Профком прийняв рішення дати згоду на звільнення кухаря ОСОБА_1. з роботи і
наказом №21 від 01.12.2006 року вона була звільнена за п.4  ст. 40 КЗпП України,  за прогул. Пояснила,  що звільнила позивачку лише через місяць,  оскільки вважала,  що вона перебуває на лікуванні. Просить у
задоволенні позову відмовити.

Представник
Воловецької селищної ради Дзямко А.І. та представник відділу освіти Воловецької
РДА Селехман С.І. в судовому засіданні заперечили проти позову. Пояснили
суду,  що позивачка була звільнена з
роботи правомірно,  оскільки була
відсутня на роботі більше одного місяця. Про причини невиходу на роботу не
повідомляла, жодних документів, які б підтверджували її непрацездатність не
надавала. Просять у задоволенні позову відмовити.

Свідок
ОСОБА_6. - голова профкому в судовому засіданні пояснила,  що ОСОБА_1. була запрошена на засідання
загальних профспілкових зборів 24.11.2006 року,
однак на дане засідання вона не з'явилася. Було прийнято рішення дати
згоду на звільнення ОСОБА_1.,  однак у
зв'язку відсутністю останньої вирішили провести повторне засідання 01 грудня
2006 року. ОСОБА_1. 01.12.2006 року на засідання профкому з'явилася,  проте відмовилася давати будь-які пояснення
щодо невиходу на роботу з 27 жовтня по 24.11.2006 року. Таким чином було
прийнято рішення дати згоду на звільнення позивачки за невихід на роботу без
поважних причин.

Свідок
ОСОБА_7. в судовому засіданні пояснив,
що дійсно в 2006 році підвозив позивачку до ДНЗ №3,  але при її розмові з завідуючою присутній не
був. Вона повернулася схвильованою,  але
чому не пам'ятає.

Свідок
ОСОБА_8.- чоловік позивачки в судовому засіданні пояснив,  що перші чотири місяці перебування дружини на
лікуванні він

3

безпосередньо у
Воловецьку селищну раду. Пояснив також,
що під час оформлення пенсії завідуюча ОСОБА_4.  відмовилася видати виписку з трудової книжки
дружини.

Свідок
ОСОБА_5.  в судовому засіданні
пояснила,  що дійсно працювала кухарем
ДНЗ №3,  з 2004 року перебувала в
декретній відпустці,  а в лютому цього
року звільнилася за власним бажання. Ствердила, що в жовтні 2006 року завідуюча
ДНЗ №3 пропонувала їй вийти на роботу,
щоб замінити помічника вихователя,
але за станом здоров'я вона відмовилася.

Суд,  заслухавши сторони,  свідків,
дослідивши матеріали справи дійшов висновку,  що у задоволенні позову слід відмовити.

Дані
спірні правовідносини врегульовані трудовим законодавством.

Згідно
наказу №10 від 01.11.2005 року (а.с.  )
ОСОБА_1. було тимчасово прийнято на роботу в ДНЗ №3 на посаду кухаря на час
відсутності ОСОБА_5.

Наказом №21  від 01.12.2006    року (а.с. ) ОСОБА_1. була звільнена за
п.4  ст.40 КЗпП України,  прогул.

Згідно
п.4  ст.40 КЗпП України трудовий
договір,  укладений на невизначений строк
може бути розірваний у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі
більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

В
судовому засіданні встановлено,  що
позивачка ОСОБА_1. перебувала на лікарняному до 26 жовтня 2006 року включно
(а.с. 83). Таким чином до роботи повинна була приступити 27 жовтня,  однак на роботу не вийшла,  не повідомила про причини невиходу і була
відсутня на роботі більше одного місяця. Доказів щодо поважної причини невиходу
на роботу ОСОБА_1. суду не надала.

Не
знайшли свого підтвердження покликання позивачки про те,  що 27 жовтня 2006 року вона виходила на
роботу,  але завідуюча ДНЗ №3 не
допустила її до роботи.

Згідно
вимог  ст.43 КЗпП України розірвання
трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може
бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу. За поданням
завідуючої ДНЗ № 3 щодо вирішення питання про звільнення кухаря ОСОБА_1. за
прогул без поважних причин (а.с. 58) було проведено засідання профспілкового
комітету. На засіданні ОСОБА_1. відмовилася давати будь-які пояснення щодо
невиходу на роботу,  а тому було прийнято
рішення дати згоду на її звільнення,  що
стверджується Протоколом загальних профспілкових зборів Воловецького ДНЗ №3 від
01 грудня 2006 року №4 (а.с. 56-57).

Таким
чином наказ №21 від 01.12.2006 року про звільнення ОСОБА_1. на підставі
п.4  ст.40 КЗпП України відповідає
вимогам законодавства про працю України.

Враховуючи,  що звільнення ОСОБА_1. з роботи було
проведено згідно з вимогами чинного законодавства,  у задоволенні вимог про виплату

4

середньомісячного  заробітку
за  час  вимушеного
прогулу  та  стягнення моральної шкоди в сумі 7 тисяч
гривень слід відмовити.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10,  11,  33,
59,  60,  213-215 ЦПК України,  п.4
ст.40,   ст.43 , 237-1 КЗпП
України,  суд

ВИРІШИВ:

У
задоволені позову ОСОБА_1до Воловецького ДНЗ №3 в особі завідуючої
ОСОБА_4,  про поновлення на роботі,  виплату середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди в сумі 7000 гривень -відмовити.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне оскарження
не буде подано.

Сторони
та інші особи, які беруть участь у справі вправі подати заяву про апеляційне
оскарження рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
Закарпатської області через Воловецький районний суду. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою,  яка її
подає,  до суду апеляційної інстанції.