справа №2-1293/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

13
серпня 2007 p.                                                                                                                 м.   Макіївка

Кіровський
районний суд міста Макіївки Донецької області в складі:

головуючий
- судця                                                                                          Єжов
В.А.

при
секретарі                                                                                                     Кулаковській
О.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Макіївці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства „Макіївський металургійний комбінат" про визнання права
власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

16 липня
2007 р. позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства
„Макіївський металургійний комбінат" (далі - ВАТ „ММК") про визнання
права власності на майно,  мотивуючи
позовні вимоги тим,  що більше десяти
років добросовісно і відкрито володіє майном від­повідача.

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги,  на обґрун­тування яких послалася на
обставини,  викладені в позовній заяві і
зазначив,  що на початку 1996 року він в
якості піднаймача оселився в квартирі АДРЕСА_1. Цей бу­динок
одноповерховий,  складається з двох
квартир. Квартира №1 була у занедбаному стані,
не мала вікон,  дверей,  даху. Члени родини ОСОБА_2,  які здали йому квартиру,  запевнили його,  що він має пра­во користуватись цим
приміщенням,  як підсобним,  оскільки його власник - ВАТ „ММК"
фактично він нього відмовився. З того часу він став володіти приміщенням
квартири №1,  використовуючи його як
підсобне,  зробив в ньому ремонт,  встановив окна і двері,  відновив
дах. Керівництву житлово-експлуатаційного відділу відповідача весь цей час було
відомо,  що він користується цим
приміщенням,  яких ось заперечень з боку
власника не було. 30 жовтня 2004 року він обрав шлюб і за сумісним рішенням з
дружиною,  вони придбали найману квартиру
№2 у родини ОСОБА_2,  за договором купівлі-продажу від 22
червня 2007 року,  де покупцем виступила
дружина - ОСОБА_3.

Посилаючись
на викладене,  просить суд визнати за ним
право власності на квартиру №1,  якою він
більше десяти років добросовісно,
відкрито і безперервно володіє.

Представник
відповідача Бойко М. І.,  який діє на
підставі відповідної довіреності,
позовні ви­моги визнав повністю. Відповідач не оспорює,  що ОСОБА_1 більше десяти років
добросовісно,  відкрито і безперервно
володіє спірним приміщенням.

Вислухавши
пояснення сторін,  вивчивши матеріали
справи та дослідивши надані докази,  суд
у межах заявлених позивних вимог ( ст.
11 ЦПК України),  встановив
наступне.

Двоквартирний
будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі житлово-комунального управління ВАТ
„ММК".

На
підставі договору купівлі-продажу від 22 червня 2007 року ОСОБА_3 придбала у
власність квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 зареєстрували
шлюб ЗО жовтня 2004 року в Макіївському міському відділі реєстрації актів
громадського стану Донецького обласного управління юстиції.

Правилами  ст.
328 ЦК України
передбачено,  що право власності
набувається на підставах,  що не
заборонені законом.

Відповідно
до  ст.
344 Цивільного кодексу України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,  безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років,  на­буває право
власності на це майно (набувальна давність).

Позивач
пояснив,  що він більше десяти років
добросовісно,  відкрито і безперервно
володіє спірним нерухомим майном.

Свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5
підтвердили,  що позивач з 1996 року
проживає в квартирі АДРЕСА_1 і з того часу використовує приміщення квартири №1.
Вони,  як то­вариші,  неодноразово допомагали йому в ремонті цього
приміщення - відновлювали дах,  встановлю­вали
двері,  вікна,  ремонтували підлогу,  стіни і стелю.

У суду
немає підстав ставити під сумнів істинність фактів,  повідомлених свідками,  викладені ними обставини підтверджуються
іншими об'єктивними доказами.

Представник
відповідача Бойко М. І. пояснив суду,  що
квартира АДРЕСА_2 знаходиться на балансі підприємства і використовувалася
житлово-експлуатаційним відділом в якості сараю для зберігання інвентарю.
Приблизно у 1991-1992 роках,  у зв'язку
із зменшенням об'ємів робіт,  це
приміщення було покинуте і в подальшому нім ніхто не за­ймався,  внаслідок чого воно прийшло у занепад.

Перевіривши
матеріали справи,  оцінивши представлені
сторонами в силу  ст.  60 ЦПК України докази в їхні сукупності,  суд вважає,
що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не
порушує права,  свободи чи інтереси інших
осіб. Суд приходить до висновку,  що
позов обґрунтований,  а тому підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Позивач
не вимагає компенсації за понесені судові витрати,  пов'язані зі зверненням до суду і розглядом
судової справи.

На
підставі вищевикладеного,  керуючись статтями
11,  45,
60,  88,  212,
213,  214,  215 ЦПК Укра­їни,   ст.
ст.  328,  344 Цивільного кодексу України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно -квартиру АДРЕСА_2,  загальною площею 55, 5 м2,  жилою площею 38, 7 м2.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду подається Апеляційному суду Донецької об­ласті
через Кіровський районний суд м.
Макіївки протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Донецької області через Кі­ровський
районний суд м.  Макіївки протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або протягом десяти
днів з дня проголошення рішення без попереднього подання заяви на апеляційне
оскарження.