Справа №2-617/2007р.
РІШЕННЯ

іменем    України

26
вересня 2007 року                              Петровський
районий суд м.  Донецька у складі:

головуючого                    судді Бабакова В.П.

при
секретарі                   Дівів'євої
Я.О.

розглянувши
за участю позивача та відповідача у відкритому судовому засіданні у м.  Донецьку цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності на
земельну ділянку,  про знесення гаражу та
паркану відповідача,  відшкодування
матеріальної шкоди у зв'язку з знесенням відповідачем сараю та паркану,  та про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2007
року ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2. про усунення перешкод в здійсненні
права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1,  про знесення гаражу та паркану
відповідача,  відшкодування матеріальної
шкоди у зв'язку з знесенням відповідачем сараю та паркану,  та про відшкодування моральної шкоди в сумі
10000 грн.

Вона
посилалась на те,  що перебувала у шлюбі
з ОСОБА_3.,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після його смерті вона отримала свідоцтво про право на спадщину у вигляді
50/100 частини жилого будинку та надвірних побудов та споруд у АДРЕСА_1. Вважає
також,  що земельна ділянка,  на якій був розташований спірний сарай,  належала її чоловіку на праві власності,  а рішенням Петровського районного суду м.  Донецька від 18.10.2001 року незаконно
скасовано державний акт на земельну ділянку.

У 1993
році відповідачка самовільно знесла сарай та паркан,  які належали ОСОБА_3.,  та
збудувала на їх місці гараж та паркан.

Як
спадкоємець вона вважає дії відповідачки незаконними,  тому просила задовольнити позов.

Додатковою
заявою (а.с.  122) позивачка доповнила
позовні вимоги,  просила визнати за нею
право на спадщину,  як за спадкоємцем за
заповітом,  на знесений відповідачкою
сарай та включити його в перелік надвірних побудов,  зазначених у свідоцтві про право на спадщину.

У
судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його
задовольнити,  посилаючись на ті ж
обставини,  які зазначені в позовній
заяві.

Відповідачка
позов не визнала. Вона пояснила,  що
спірні сарай та паркан позивачка в спадщину не отримала,  оскільки їх на момент смерті спадкодавця не
було і рішенням Петровського районного суду м.
Донецька від 18.10.2001 року йому було відмовлено у задоволенні позову
до неї про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,  відшкодування матеріальної та моральної шкоди
у зв'язку зі зносом спірних сараю та паркану. Просила відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи суд вважає,  що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_3. на праві
власності належало 50/100 частини жилого будинку та надвірних побудов та споруд
за адресою: АДРЕСА_1. Йому
також було видано державний акт на земельну ділянку. Рішенням Петровського
районного суду від 18.10.2001 року цей державний акт визнано недійсним та
скасовано. Вказаним рішенням суду ОСОБА_3. відмовлено у задоволенні позову до
ОСОБА_2. про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та
відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв'язку зі зносом сараю та
паркану. Це рішення набрало законної сили.

При
вказаних встановлених обставинах суд вважає,
що сарай та паркан,  які,  як вважав ОСОБА_3. йому належали,  та
суми у відшкодування шкоди,  які він
вважав зобов'язана йому сплатити ОСОБА_2.,
не можна вважати спадковою масою,
спадщина на це не відкривалась,  і
тому позов позивачки ОСОБА_1. про визнання за нею права спадщини на спірні
сарай та паркан та про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в зв'язку
з їх знесенням не може бути задоволений. Згідно зі  ст.  1218 ЦК України до
складу спадщини входять права та обов'язки,
що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися
в наслідок його смерті. Право на відшкодування шкоди у зв'язку знесенням сараю
та паркану та право власності на земельну ділянку ОСОБА_3. не
належало,  оскільки державний акт було
скасовано і у задоволенні позову про відшкодування шкоди йому було
відмовлено,  а спірні сарай та паркан на
момент його смерті та відкриття спадщини не існували.

Безпідставними
є доводи позивачки про те,  що при
наявності набраного законної сили судового рішення від 18.10.2001 року про
скасування державного акту на земельну ділянку та про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_3. про
відшкодування шкоди,  вона має право
власності на земельну ділянку та на спірні сарай та паркан,  та право на відшкодування шкоди у зв'язку з
їх знесенням.

Не
підлягають задоволенню і вимоги ОСОБА_1. про усунення перешкод у здійсненні
права власності земельної ділянки та знесення гаражу відповідачки,  оскільки вказаним рішенням суду державний акт
на спірну земельну ділянку скасовано,  а
вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою не заявлено. ОСОБА_1. заявила позов
та наполягала на тому,  щоб суд
задовольнив її вимоги про знесення гаражу відповідачки саме з тих підстав,  що його збудовано на земельній ділянці,  яка належить їй на праві власності,  а не на праві користування. Згідно зі  ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог.

Керуючись  ст.
1218 ЦК України,   ст.
ст.  213-215 ЦПК
України,  суд,

вирішив:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження цього рішення може бути подано до Петровського
районного суду м.  Донецька протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна
скарга на це рішення може бути подана в судову палату по цивільних справах
апеляційного суду Донецької області через Петровський районний суд м Донецька
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.