Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 жовтня 2007 року                                                                м.
Монастирище

Монастирищенський районний
суд Черкаської області в складі:

головуючого судді:                               Ротаєнко Д.С.

при секретарі:                                        Пугач
В.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за позовом
ОСОБА_1 до ВАТ «Уманьгаз» про захист прав споживача,  визнання незаконною бездіяльності,  відшкодування моральної (немайнової) шкоди,  зобов»язання вчинити дії, -

встановив:

Позивач
27.08.2007 року звернувся в Христинівський районний суд Черкаської області із
позовом до відповідача про захист прав споживача та відшкодування моральної
(немайнової) шкоди. Підставою своїх вимог вважає те,  що 2.09.2005 року він звернувся до начальника
Христинівської дільниці ВАТ "Уманьгаз" ОСОБА_2 з проханням виконати
роботи згідно з робочим проектом газопостачання автономної котельні для
опалення приміщень пекарні,  бару,  магазину по АДРЕСА_1,  які він планував відкрити до кінця 2005 року.
Вказані приміщення належать йому,  як фізичній
особі,  на праві приватної власності
згідно з рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від
5.11.2003 року,  що підтверджується також
ухвалою цього ж суду від 17.12.2003 року. Він не є суб"єктом
підприємницької діяльності і звертався до відповідача виключно як фізична особа
- власник майна. Оскільки,  зазначені
роботи відповідачем тривалий час не виконувались,  навіть після звернення 17.11.2005 року до відповідача
його представника - адвоката,  його
особистого письмового звернення до відповідача від 16.06.2006 року та його
кількох звернень до суду,  він 4.04.2007
року знову був змушений звернутися до Христинівського районного суду Черкаської
області з позовом про захист прав споживача та відшкодування моральної шкоди.
Відповідачу відомо про його звернення до суду,
однак і після 4 квітня 2007 року він продовжує свою бездіяльність,  не виконує до цього часу роботи по
газопостачанню належних йому приміщень. Просить визнати незаконною
бездіяльність відповідача та стягнути на його користь у відшкодування моральної
(немайнової) шкоди 30 000 (тридцять тисяч) гривень,  так як вона йому заподіяна бездіяльністю
відповідача,  що виразилось в душевних
стражданнях,  пов»язаних з порушенням
його законних прав,  у хвилюваннях через
тривале невиконання відповідачем необхідних робіт і неможливість введення
об»єктів в експлуатацію. Особливих моральних страждань йому завдає поведінка
відповідача,  який не виконує своїх
обов»язків навіть після його неодноразових звернень до суду.

Згідно
ухвали Христинівського районного суду від 25.07.2007 року задоволено заяву про
самовідвід судді та справу за підсудністю направлено у Монастирищенський
районний суд Черкаської області.

У
судовому засіданні позивач позовні вимоги доповнив,  просить визнати незаконною бездіяльність
відповідача,  стягнути на його користь у
відшкодування моральної (немайнової) шкоди ЗО 000 (тридцять тисяч) гривень та
зобов"язати відповідача у строк до 20 жовтня 2007 року зробити монтаж та
підключення до газопроводу його магазин - бар. На підставу свого позову позивач
пояснив,  що має у власності магазин-бар у АДРЕСА_1,  який отримав згідно  рішення
Христинівського  районного   суду.
У  2005   році
звернувся  до

представника
Христинівської дільниці відповідача з проханням про підключення вказаних
приміщень до газопроводу. Також ним було надано усю необхідну документацію для
цього,  яка знаходиться у відповідача по
даний час.  Представник Христинівської
дільниці вимагав у нього за вказані роботи 1 000 доларів США,  що він відмовився зробити. З 2005
року відповідач бездіє,  монтажні роботи
та роботи по підключенню не виконує. Період до 04 квітня 2007 року не включає у
позовні вимоги даного спору,  так як
вказаний період є предметом спору іншої цивільної справи. Вважає,  що у даному випадку має місце публічний
договір,  так як відповідач
зобов"язаний надавати послуги населенню. Будь-яких вказівок про
невідповідність документації від представника відповідача не надходило.
Відповіді від відповідача у 2007 році на свою заяву від 15.01.2007 року не отримував.
Він не є приватним підприємцем,  а тому
вимоги відповідача про дооформления документації
вважає безпідставними. У 2006 році йому видали акт проведення робіт,  для відому,
скільки,  що буде коштувати.
Матеріали,  які записані у акті,  він придбав,  але роботи по даний час не проводяться.
Наявність у документації його як замовника,
як приватного підприємця,
пояснюється тим,  що
об"єктом,  до якого необхідно
провести газ,  є магазин - бар. Свідоцтво
про право власності на вказані приміщення оформив у 2007 році,  але вважає,
що він є власником вказаного приміщення з часу постановления рішення
суду. Вважає,  що розбіжності у
документації та у свідоцтві про реєстрацію права власності в частині адреси
приміщення магазину - бару,  має місце з
вини сільської ради. Підземний газопровід до приміщення від труби проводив
сам.  На вказану ділянку газопроводу у
нього є вся необхідна документація. Моральна шкода заподіяна йому тим,  що він на протязі тривалого часу не може
користуватися своїм майном.  Мав бажання
здати приміщення в оренду,  але без
газифікації цього зробити не може. Не вперше звертається у суд. Змушений у
зв"язку із протиправною поведінкою відповідача відшукувати юристів,  їздити на судові засідання у апеляційний
суд,  а тепер ще й у Монастирищенський
районний суд,  які знаходиться на далекій
відстані від його місця проживання.

У
судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю та
пояснив,  що позивач вважає,  що звертався до Христинівської дільниці ВАТ
"Уманьгаз" як до суб"акта господарської діяльності,  хоча статутом ВАТ "Уманьгаз" не
передбачено утворення у складі ВАТ ""Уманьгаз самостійних
суб"єктів господарювання,  у тому
числі Христинівської дільниці. Позивач не надав доказів про своє звернення до
юридичної особи - ВАТ "Уманьгаз",
яке знаходиться за адресом м.
Умань вул.  Дерев"янка,  19,
про укладення будь - яких договорів,
а тому висновок про виникнення договірних відносин між позивачем та ВАТ
"Уманьгаз" також не відповідає дійсності. Позивач не придбав у ВАТ
"Уманьгаз" ніяку продукцію,  не
заключав жодного договору - умови якого були б
порушені,  оскільки діяльність ВАТ
"Уманьгаз" по проведенню будівельно - монтажних робіт ґрунтується на
нормах ЦК України,  Правил безпеки систем газопостачання
України,  Державних будівельних
норм.  Пропозицій про укладення договору
(проекту договору) від громадянина ОСОБА_1,
не поступало,  до проекту договору
будівельного підряду необхідно надати погоджену належним чином проектно
-кошторисну документацію на побудову газопроводу,  внести передоплату на виконання робіт,  що зроблено також не було. На звороті акту
кошторису позивачу роз"яснено,  яку
саме необхідно подати документацію для початку виконання робіт,  але відповідач вказані документи не надав. 31
січня 2007 року позивачу надіслано лист із роз"ясненням,  яку саме документацію необхідно надати для
початку виконання робіт. Вказані вимоги позивач не виконав. Позивач самовільно
провів підземні роботи по підведенню газопроводу до приміщення,  а тому без відповідної документації ніяка
організація не підключить газ у порушення правил техніки безпеки. Просить у
задоволені позову відмовити.

Допитаний
в якості свідка ОСОБА_2,  показав
суду,  що у 2005 році до нього звернувся
із проханням проведення газифікації магазину-бару позивач. Він відправив
позивача до майстра,  щоб той перевірив
документацію. Роботи не розпочали,  так
як у позивача була відсутня вся необхідна документація. Після судового
засідання у Христинівському суді позивач звернувся до них повторно і вони
зробили калькуляцію робіт,  а також
сказали надати документацію на підземний газопровід до приміщень,  що позивачем не було зроблено. Про
необхідність подання документації свідчать записи на зворотній стороні
калькуляції. Документація позивача не була погоджена із ВАТ "Уманьгаз",  не було висновків пожежників та інше.
Документація позивача на даний час у Христинівській дільниці відсутня. Він
роз'яснював позивачу необхідність погодження вказаної документації із ВАТ
"Уманьгаз" у м. .Умані,  а
також подання документації на проведений підземний газопровід.

Дослідивши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
позивача,  представника відповідача,  показання свідка ОСОБА_2,  суд вважає,
що позов не підлягає до задоволення повністю,  виходячи із наступного:

Позивач
звернувся в суд із позовом 11 липня 2007 року;

Підставою
звернення до суду вважає те,  що
відповідач у порушення  ст. 633 ЦК України
відмовляється укладати із ним договір на надання послуг з газифікації
приміщення,  яке йому належить на праві
приватної власності на підставі рішення Христинівського районного суду;

по-перше:

У
відповідності до  ст. 317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм майном;

Право
власності та інші речові права на нерухомі речі,  обмеження цих прав,  їх виникнення,  перехід і припинення у відповідності до  ст. 182 ЦК України
підлягають державній реєстрації;

Так
як позивачем зареєстровано право власності на магазин-бар ЗО серпня 2007 року
(а.с. 57),  то з цього часу у нього і
виникло право володіння,  користування і
розпорядження даною будівлею,  в тому
числі і на його газифікацію;

Позивачем
не надано суду доказів надання попереднім власником йому права користування чи
розпорядження вказаним об"єктом,  а
тому суд вважає,  що до ЗО серпня 2007
року позивач не мав права на укладення даного договору;

по-друге:

на
підтвердження своїх вимог позивач посилається на те,  що у нього у наявності є вся необхідна
проектно-кошторисна документація та технічні умови для підключення приміщення
до газопроводу;

Разом
з тим,  судом встановлено,  що робочий проект газопостачання автономної
котельні для опалень приміщень пекарні,
бару,  магазину (а.с. 73- 114),  експертний висновок (а.с. 66) замовлено та
виготовлено,  а договір на роботи та
послуги (а.с. 69-70) укладено між приватним підприємцем ОСОБА_1,  яким позивач
не є (а.с. 6, 7, 55);

робочий
проект не затверджений ПП ОСОБА_1 (а.с. 88);

Як
на законність своїх вимог позивач посилається,
що право власності на будівлю у нього виникло з часу постановления рішення Христинівського районного
суду. Разом з тим у рішенні Христинівського районного суду від 05 листопада
2003 року за позивачем визнано право власності на літню торгівельну площадку
павільйона в АДРЕСА_1; робочий проект газопостачання автономної котельні для
опалень приміщень пекарні,  бару,  магазину (а.с. 73- 114),  експертний висновок (а.с. 66) замовлено та
виготовлено,  а договір на роботи та
послуги (а.с. 69-70) укладено на приміщення магазину - бару,  які знаходяться по АДРЕСА_1,  а позивач є власником приміщення по АДРЕСА_1 згідно
свідоцтва про право власності ( а.с.  57)
та довідки Христинівської сільської ради № 1704 від 08.10.2007 року (а.с. 126);

з
усієї поданої проектної документації лише відділ містобудування,  архітектури та житлово-комунального
господарства Христинівської районної державної адміністрації видав
Архітектурно-планувальне завдання на будівлю,
яка знаходиться у АДРЕСА_1,  але і
вона видана приватному підприємцю ОСОБА_1

тому
твердження позивача щодо надання ним відповідачу усієї необхідної документації
не відповідає дійсності;

по-третє:

відповідачем
не відмовлено позивачу в укладені договору,
про що свідчить видача технічних умов №30 від 12.08.2004 року (а.с.
89),  також надано калькуляцію робіт і
послуг на ім"я ОСОБА_1.(а.с. 67-68);

З
вище викладеного слідує,  що відповідач у
відповідності до ч.4  ст. 633 ЦК України
не мав можливості укласти договір,  так
як позивачем не оформлено документацію на будівлі та на проведення робіт у
встановленому законом порядку;

Позивачем
не надано суду доказів виконання технічних умов та оплати вказаних робіт і
послуг;

по-четверте:

позивач
як на підставу звернення до суду із позовом посилається на ч.1  ст. 24 Закону України «Про захист прав
споживача»,  разом з тим  ст. 24 вказаного Закону в редакції від 01
грудня 2005 року,  містить положення про
«Громадські організації споживачів (об»єднання) споживачів»,  а звернення до суду із захистом порушених
прав споживачів у відповідності до  ст.
24 було передбачено у Законі «Про захист прав споживачів у редакції від
15.12.1993 року;

аналогічно
відшкодування шкоди на даний час не передбачено ч.2  ст. 24 Закону України «Про захист прав
споживачів»,  а ч.2  ст. 22 вказаного Закону.

По-п»яте:

Так
як позивачем не надано суду доказів незаконності бездіяльності
відповідача,  порушення прав позивача як
споживача,  суд вважає,  що позов у частині відшкодування моральної
(немайнової) шкоди не підлягає до задоволення.

Також
не підлягає до задоволення і вимога позивача щодо зобов»язання відповідача
негайно зробити монтаж та підключити до газопроводу магазин-бар,  перукарню до 20.10.2007 року,  оскільки,
надана документація виключає її використання позивачем за обставин,  досліджених судом.

Ствердження
позивача,  що він є власником вказаних
будівель із часу постановления рішення судом є помилковими,  так як право власності на нерухоме майно
виникає з моменту його державної реєстрації у відповідності до  ст.
182 ЦК України.

Суд
критично оцінює пояснення представника відповідача у частині надіслання
позивачу листа від 31.01.2007 року,  так
як згідно адреси отримувача вказаний лист надіслано за адресою,  за якою позивач не проживає. Також суд
критично оцінює показання представника відповідача у частині,  що позивач не звертався до них,  як до юридичної особи,  оскільки,
вказані пояснення спростовуються Технічними умовами,  виданими на ім»я позивача (а.с. 89) та
калькуляцією робіт і послуг (а.с. 67-68).

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст. 3, 5, 6, 7, 8, 10, 11,
14,  158-159,  213-215 ЦПК України,  Законом України «Про захист прав споживачів»
в ред.від 01.12.2005 року,  суд, -

вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ «Уманьгаз» про захист прав споживача,  визнання незаконною бездіяльності,  відшкодування моральної (немайнової) шкоди,  зобов»язання вчинити дії відмовити повністю.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до апеляційного суду
Черкаської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через
Монастирищенський районний суд.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Черкаської області
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження через
Монастирищенський районний суд.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.