Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18
вересня 2007 року                                                                                       м.  Чернігів

Деснянський
районний суд м.  Чернігова у складі :
головуючого - судді Жук М. І.,  за участю
секретаря судового засідання Чаус І.О.,
позивача ОСОБА_1.,  законного
представника малолітніх відповідачів ОСОБА_6,
представника відповідачів ОСОБА_7,
представника служби у справах неповнолітніх Деснянської районної у
м.  Чернігові ради Шуригіної О.М.  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1до малолітніх ОСОБА_2,  ОСОБА_3про визнання такими ,  що втратили право користування житлом , -

ВСТАНОВИВ:

11 липня
2007 року позивач звернулася до суду з позовною вимогою визнати ,  що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2народження ( її малолітні онука та онук ) втратили право
користування житлом - АДРЕСА_1,  оскільки
не проживали там протягом 2002 - 2007 років без поважних причин понад один рік.

В судовому
засіданні позивач позов підтримала.

Законний
представник малолітніх відповідачів позов не визнала.

Заслухавши
поясненя сторін ,  осіб ,  які беруть участь в розгляді справи ,  дослідивши докази - суд вважає ,  що позов задоволенню не підлягає.

В
судовому засіданні встановлено ,  що
позивач ,  на підставі рішення народного
суду Деснянського району м.  Чернігова
від 13 червня 1978 року ,  є власником
1/2 частини АДРЕСА_1,  де з 6 травня 1999
року і до цього часу прописані відповідачі по справі.

Згідно
пояснень позивача ,  за домовленістю між
нею та ОСОБА_4- її сином і батьком відповідачів ,  який помер 24 вересня 2005 року ,  на момент прописки існувала усна угода ,  згідно якої онук та онука ( разом з батьком )
мали право проживати та бути прописаними за вищезазначеною адресою постійно.

З 2002
року відповідачі стали фактично проживати ( без реєстрації) із своєю матір'ю -
ОСОБА_5в квартирі № 6 ( яка складається з однієї* кімнати ,  загальною площею 27,  30 квадратних метри ,  без зручностей )   АДРЕСА_2а

позивач - з
травня 2002 року по травень 2007 року тимчасово мешкала ,  доглядаючи батьків ,  в с.  Салтикова Дівиця
Куликівського району Чернігівської області.

Відповідно
до положень  ст.  405 ЦК
України ,  члени сім'ї власника житла
,  які проживають разом з ним ,  мають право на користування цим житлом
відповідно до закону та можуть втратити право користуватися ним у разі
відсутності без поважних причин понад один рік ,  якщо інше не встановлено домовленістю між ним
і власником житла.

Згідно  ст.
160 ч.3 Сімейного Кодексу України ,
дитина ,  яка досягла чотирнадцяти
років ,  має право визначати власне місце
проживання самостійно.

Враховуючи
викладені обставини ,  суд приходить до
висновку ,  що малолітні відповідачі по
справі,  маючи обмежену цивільну
дієздатність ,  не вправі були самостійно
обирати своє місце проживання ,  а тому
їх тривала відсутність в спірному житлі з 2002 року і по цей час була вимушеною
,  тобто це відбулося не з їх власного (
чи їх законного представника ) волевиявлення ,
а з інших поважних причин : ускладнення взаємовідносин між позивачем і
їх матір'ю ,  які загострились після
смерті їхнього батька ,  тривалого
проживання самого позивача у вказаний період в іншому населеному пункті ,  що унеможливило користування відповідачами
будинком . Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ,  суд також приймає до уваги наявність усної
домовленості між позивачем і її сином ( батьком відповідачів ),  згідно якої останні мали право постійного
користування будинком .

Наявність
таких обставин по справі є підставою для відмови в задоволенні позову ,  так як
відповідачі   були   відсутні в житлі позивача понад один рік з
поважних причин і їх право на постійне проживання там було обумовлено окремою
домовленістю між власнико житла та їх батьком.

Керуючись  ст.
ст.  209 ,  213 ,
215 ЦПК України ,   ст.  405 ЦК
України ,  суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3про визнання такими ,  що
втратили право на користування житлом в АДРЕСА_1

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення  суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження ,  якщо скарга подається у
строк ,  встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.