Справа № 2-2630/ 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня
2007 року Києво-Святошинський районний суд в складі головуючого судді Дубае Т.В.,  при секретарі Рудіч М. П. ,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.  Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1
в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності,  -

встановив:

Позивачка
звернулась до суду з позовом про визнання права власності за нею та її
малолітнім сином в рівних частках право власності на житловий будинок та
земельну ділянку після померлого чоловіка ОСОБА_4.

Свої
позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим,
що після смерті чоловіка вона є єдиною його спадкоємицею. В період шлюбу
на земельній ділянці,  наданій для
будівництва житлового будинку та господарських споруд було зведено житловий
будинок. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина,  зокрема на зазначену земельну ділянку та
житловий будинок,  однак оформити право
власності виявилося неможливим,  оскільки
не була проведена первинна реєстрація права власності на вищевказаний будинок.

В
судовому засіданні позивачка підтримала свій позов,  відповідачка не заперечувала проти позову.

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши письмові
докази,  суд приходить до висновку,  що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом
встановлено ,  що спадкодавець ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_1,  що підтверджується
свідоцтвом про смерть.

У
відповідності до вимог цивільного законодавства позивачка вчасно звернулась до
нотаріальної контори із заявою в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього
сина про прийняття спадщини. Отже позивачка є такою,  що прийняла спадщину у встановленому
законодавством порядку.

Як
свідчать матеріали справи спадкове майно складалось з житлового будинку та
господарських будівель,  розташованих за
адресою АДРЕСА_1 та
земельної ділянки.

28.05.1997
року ОСОБА_4. було надано земельну ділянку площею 0,  1088 га
у користування для будівництва житлового будинку та господарських будівель. В
подальшому на цю земельну ділянку було оформлено права власності ОСОБА_4. та
видано державний акт про право власності на земельну ділянку від 19.07.2006
року.

В період
шлюбу позивачки та спадкодавця на земельній ділянці було побудовано будинок та
господарські споруди. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок
поАДРЕСА_1,  власником будинку та
господарських споруд зазначений спадкодавець.

Оскільки
зазначений об'єкт будувався в період шлюбу,
отже знаходився в спільній сумісній власності подружжя,  позивачка мала рівні права на зазначений
об'єкт. З урахуванням наведеного позивача була власницею 1/2 частини будинку
та господарських споруд,  а після смерті
чоловіка спадкове майно складало 1/2 частини
будинку та господарських споруд.

Мати
спадкоємця згідно заяви від 11.10.2006 відмовилась від належної її частини
спадщини,  а отже спадкоємцями ОСОБА_4. є
позивачка та її неповнолітній син в рівних частках - по Ул частині на житловий
будинок та господарські споруди,  та по. 1/2 на
земельну ділянку.

У
відповідності до  ст.  392 Цивільного кодексу України власник майна
може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою,  а також у разі втрати ним
документа,  який засвідчує його право
власності.

Оскільки
право власності позивачки на будинок та господарські споруди не було
зареєстровано та був відсутній правовстановлюючий документ на ці об'єкти,  позивачка має право звернутися з позовом про
визнання за нею права власності на ці об'єкти.

На
підставі  ст.  ст.
392,  1261,  1268 Цивільного кодексу України,  керуючись
ст.  60,  209,
212-215 Цивільного процесуального кодексу України,  суд -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини,  за
ОСОБА_2 на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати
за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках право власності на земельну ділянку
загальною площею 0,  1088 га,  розташовану за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області,  шляхом подання до Києво-Святошинського
районного суду Київської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження та подання апеляційної скарги на рішення суду
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.