Справа № 2-273207
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

02 жовтня 2007
р.                                Солом'янський
районний суд м. Києва

в складі:
головуючого судді                   Оксюти
Т.Г.

при
секретарі                          Богуславець
І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення коштів за договором займу та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2007 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з
відповідача суму боргу - 21.000,00 грн., а також кошти за прострочення зобов'язання
з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі -
7.617,90 та три відсотки річних від простроченої суми в сумі 2.161,50 грн.
Також просить стягнути моральну шкоду в сумі 1.700,00 грн. та судові витрати,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 14.01.2003 року до нього звернувся
відповідач з проханням надати йому грошові кошти, які він до цього часу не
повернув.

Посилається на те, що 14.01.2003 року між позивачем та відповідачем був
укладений договір займу, згідно якого позивач передав відповідачу гроші у сумі
21.300,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути кошти позивачу в строк до
14.01.2004 року. 24.12.2004 року відповідач повернув позивачу кошти у сумі
300,00 грн., однак до цього часу решту боргу не повернув, і на момент звернення
позивача до суду також ухиляється від виконання свого зобов'язання.

Представник
позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Відповідач, в судове засідання 02.10.2007 року не з'явився, хоча був
повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, про причини
неявки суд не повідомив, а тому суд на підставі п. 4 ст. 169 ЦПК України вважає
за можливе слухати справу у його відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що 14.01.2003 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір займу посвідчений Приватним нотаріусом
ОСОБА_1., згідно якого позивач передав відповідачу гроші у сумі 21.300,00 грн.,
а відповідач зобов'язався повернути кошти позивачу в строк до 14.01.2004 року.

Встановлено, що 24.12.2004 року відповідач повернув позивачу кошти у сумі
300,00 грн., однак до цього часу решту боргу не повернув, і на момент звернення
позивача до суду також ухиляється від виконання свого зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 Перехідних положень Цивільного Кодексу України, який
набув чинності 01.01.2004 року, щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності цим

кодексом, його
положення застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 1046 ЦК України
по договору позики одна сторона /позикодавець/ передає другій стороні
/позичальникові/ у власність або оперативне управління гроші або речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики вважається укладеним у момент
передачі грошей або речей.

Згідно ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10
разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів
громадян.

Відповідно до ст. 1048 ЦК
України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від
суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки
Національного Банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, зі
змісту якої випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання,
на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми.

Оскільки 24.12.2004 року відповідач повернув позивачу кошти у сумі 300,00 грн.
То в силу ст. 264 ЦК України,
суд вважає, що позивач не пропустив строк для звернення до суду з даним
позовом.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з відповідача
ОСОБА_2підлягає стягненню на користь позивача суму боргу - 21.000,00 грн.

Встановлено, що відповідач прострочив виконання свого зобов'язання, щодо
повернення коштів і зобовязвний сплатити кошти з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення в сумі - 7.617,90 та три відсотки
річних від простроченої суми в сумі 2.161,50 грн., а всього 9.779,40 грн.

За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення з відповідача коштів за
прострочення зобов'язання з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення в сумі - 7.617,90 та трьох відсотків річних від простроченої
суми в сумі 2.161,50 грн. є обґрунтованою, а тому суд приходить до висновку про
її задоволення.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. В даному випадку моральна шкода
полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо до нього особисто, та у душевних стражданнях, яких позивач
зазнав у зв'язку з позбавленням можливості тривалий час користуватися грошима,
відриву від повсякденних занять. При цьому, моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини
душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо
вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин» які
мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу було завдано моральної шкоди,
а тому, з урахуванням перенесених моральних страждань суд вважає за можливе
частково задовольнити вимоги щодо стягнення моральної шкоди.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позивач довів,
що відповідачем були порушені фінансові зобовязання, а тому відповідач повинен
відшкодувати позивачу суму боргу та моральну шкоду в сумі 1.700,00 грн.

Згідно
вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі
є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові
докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення
для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами
доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно наданих представником позивача квитанцій, позивач поніс витрати
пов'язані з оплатою державного мита в сумі 325,00 грн., витрат на інформаційно
- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн. та викликом позивача
у судові засідання в сумі 279,18 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 625, 1047, 1048, 1049, 1050, ч. 4 Перехідних положень
Цивільного Кодексу України, який набув чинності 01.01.2004 року, ст. ст. 57,
59, 60, 62, 64, 84, 88,169,212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення коштів за договором займу та
відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2проживаючого АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_1 суму боргу - 21.000,00 грн., кошти з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення в сумі -7.617,90, три відсотки річних від
простроченої суми в сумі 2.161,50 грн., моральну шкоду в сумі 1.700,00 грн.,
судові витрати в сумі 634,18 грн., а всього 33.113,58 грн.

Рішення може бути оскаржено позивачем на протязі 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, яка подається в десятиденний термін з дня проголошення
рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою
заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.