Справа №2-5089/07
РІШЕННЯ

Іменем України

«7» серпня 2007 року

Малиновський районний суд м.  Одеси в
складі:

головуючого                  - судді
Погрібного C.O.,

за секретаря                    - Дробязко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про розірвання шлюбу,  -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2.  з вимогою про розірвання шлюбу на підставі
того,  що сімейні відносини між сторонами
не склалися,  сім'я носить формальний
характер. Як причину розпаду сім'ї позивач вказує на той факт,  що сторони є різними за характером людьми.
Сторони втратили взаєморозуміння з питань сімейного життя,  почуття любові та поваги один до одного,  а також єдність цілей та мети створення та
існування спільної сім'ї. Подружні відносини сторони не підтримують тривалий
час,  не ведуть спільне
господарство,  проживають окремо.

Відповідач у судове засідання з'явився,
позовні вимоги позивача визнав,
визнав обґрунтованою вимогу про розірвання шлюбу.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,  суд
вважає,  що рішення у справі можливо
постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4  ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено,  що
сторони зареєстрували шлюб 5 жовтня 1990 року,
про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий
запис НОМЕР_1. Від цього шлюбу є неповнолітні діти: син -ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та дочка
ОСОБА_4- ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження. Шлюб у сторін є перший.

Сімейні відносини фактично припинені,
сторони спільно не проживають з 2006 року,  подружні відносини не підтримують,  спільне господарство між сторонами не
ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те,  що сторони втратили взаєморозуміння,  почуття любові й поваги один до одного,  а також єдність цілей та мети створення та
існування спільної сім'ї. Сторони є різними за характерами людьми. За час
спільного проживання між сторонами в присутності неповнолітніх дітей постійно
відбувалися сварки та скандали,
ініціатором яких був відповідач,
що негативно впливало на вихованні дітей.

На примирення сторони не згодні,
обґрунтовуючи це тим,  що
відновлення сім'ї є неможливим,  через що
суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин
розірвання шлюбу встановлено,  що
подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити
інтересам чоловіка та дружини,  а також
інтересам неповнолітніх дітей.

Згідно ч. 2  ст. 112 Сімейного
кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,  якщо буде встановлено,  що подальше спільне проживання чоловіка й
дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них,  інтересам дітей,  що мають істотне значення.

Видатки по оплаті державного мита при оформленні реєстрації розірвання
шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

На підставі викладеного,
керуючись  ст. ст. 104,  105,
110,  112 Сімейного кодексу
України,   ст.  ст. 11,
88,  ч.4  ст. 174,
ст.  ст. 213, 215 Цивільного
процесуального кодексу України,  СУД -

ВИРІШИВ:

Шлюб міжОСОБА_1 та ОСОБА_2,  зареєстрований
Палацом урочистих подій 5 жовтня 1990 року,
актовий запис НОМЕР_1,  розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_2державне
мито у розмірі 17, 0 гривень,  ОСОБА_1-
від сплати звільнити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд
першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження,
або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення у порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.