Справа №2-177 2007р
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

22
серпня     2007 року Рогатинський
районний суд Івано-Франківської області

в складі
головуючого-судді                              Марчак
Ю.І.

секретаря                                                            Мартиновської
І.П.

позивача                                                            ОСОБА_1

представника
Рогатинської міської Ради         Микитчин
П.С.

адвоката                                                             ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рогатині цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Рогатинської міської ради ОСОБА_2 про визнання протиправним
рішення 4-ї сесії Рогатинської міської ради від 24.10.2006року та рішення 6-ї
сесії Рогатинської міської ради від 23.01.2007 року „Про встановлення меж між
присадибними ділянками по вул. . Шевченка, ,
та повернення незаконно вилучених 60 кв. метрів земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
в судовому засіданні свої вимоги підтримала і суду пояснила ,  що Рогатинська міська рада своїм рішенням
4-ої сесії від 24.10.2006р. затвердила акт комісії від 27.09.06р. „Про
встановлення меж між присадибними ділянками по вул.  Шевченка та вул.  Івасюка між гр. ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6. В дальнійшому Рогатинська міська рада згадане рішення залишила
в силі своїм рішенням 6-ої сесії Рогатинської міської ради від 23.01.07 р.
Міська рада затвердивши акт комісії від 24.10.06 р. відповідно до схеми
земельної ділянки порушила її право користування земельною ділянкою ,  оскільки було зменшено її земельну площу на
60 кв. м.  без відповідного рішення
міської ради про вилучення згаданої площі із її землекористування і тим самим
було надано можливість суміжному землекористувачу ОСОБА_5 збільшити земельну
ділянку на 60 кв.м.  Діями відповідача
було зменшено її земельну ділянку по довжині із 150 метрів до 136 метрів . Акт
комісії від 27.09.2006року суперечить акту комісії від 17.11.2006р, ,  який склали працівники Рогатинського відділу
земельних ресурсів.

Спірна
земельна ділянка знаходиться у її користуванні з часу купівлі-продажу будинку в
гр. ОСОБА_8,  від 9.03.06 р. . Попередні
власники її будинковолодіння ,  а саме
ОСОБА_7 та ОСОБА_9  користувались спірною
земельною ділянкою ,  що підтверджується
картосхемою за 1957 р. із яких вбачається ,
що вона та попередні власники будинку по АДРЕСА_1 були належними
користувачами всієї земельної ділянки . Тобто 4-а сесія Рогатинської міської
ради не мала підстав затверджувати акт комісії від 27.09.06 р. ,  яким було позбавлено її 60 кв.м.  земельної ділянки,  якою більше 40 років користувалися ОСОБА_7 та
послідуючі землекористувачі ОСОБА_9  та
ОСОБА_8

На
підставі викладеного просить позов задоволити та визнати протиправним рішення
4-ї сесії Рогатинської міської ради від 24.10.2006року та рішення 6-ї сесії
Рогатинської міської ради від 23.01.2007 року „Про встановлення меж між
присадибними ділянками по вул. . Шевченка, ,
та повернути незаконно вилучені в неї 60 кв. метрів земельної ділянки.
Визнати її ОСОБА_1 власником землі в розмірі 0, 15 га,  якою користувалися ОСОБА_7,  ОСОБА_9
та ОСОБА_8

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав повністю та
суду . Що згідно  ст.  12 Земельного кодексу України до повноважень
сільських,  селищних,  міських рад відноситься розпорядження землями
територіальних громад.

Те,  що гр. ОСОБА_1 заявляє,  що порушено її право користування земельною
ділянкою не має ніяких законних підстав,
оскільки жоден з попередніх власників не оформив правовстановлюючих
документів на земельну ділянку якою вони користувались. В п.4 договору
купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 від 09.03.2006 року
зазначено,  що «земельна ділянка,  на якій розташоване домоволодіння,  не є його власністю». Про те саме говориться
і в п. 7 договору дарування від 25.10.2006 року.

Крім
того,  згідно п.3  ст.
158 Земельного кодексу України «органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж: земельних
ділянок,  що перебувають у власності і
користуванні громадян». Згідно п. 4 тої ж статті «органи виконавчої влади з
питань земельних ресурсів вирішують земельні спори щодо меж земельних ділянок
за межами населених пунктів». Згідно вищевикладеного саме міська рада
правомочна утворювати комісію і вирішувати дане питання,  а не районний відділ земельних ресурсів. Тому
акт комісії Рогатинського районного відділу земельних ресурсів від 17.11.2006
року на який посилається позивачка не можна вважати як доказ по даній справі.

В абзаці
другому позивачка заявляє,  що згідно
договору купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1,  набула право власності на земельну ділянку. В
матеріалах справи відсутній держаний акт на право власності на земельну ділянку
чи договір оренди. Згідно  ст.  126 Земельного кодексу України тільки
державний акт на право власності (користування) чи офіційно зареєстрований
договір оренди може являтись як правовстановлюючий документ на земельну
ділянку. Згідно цього позивачка не вправі заявляти,  що згідно договору купівлі-продажу будинковолодіння
набула право власності на земельну ділянку. Крім того,  п.3
ст.  125 Земельного кодексу
передбачено,  що «приступати до
використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі,  одержання документа,  що посвідчує право на неї,  та державної реєстрації забороняється».

Також
позивачка заявляє,  що попередні власники
користувались даною земельною ділянкою на протязі тривалого часу. Дане питання
також являється недостовірним,  тому що в
Рогатинській міській раді є акт від 11.09.2006 року складений депутатом,  яка проживає по сусідству,  де зазначено,
що громадянка ОСОБА_2 дійсно використовувала з 1990 року спірну земельну
ділянку. Вказаний акт наданий суду.

Крім
того із п.4  ст.  78 Земельного кодексу України вбачається
,  що «особам,  які мали у власності земельні ділянки до 15
травня 1992 року,  земельні ділянки не
повертаються». П. 6 Постанови Верховної Ради України від 18.12.1990 року
передбачає ,  що «встановити,  що громадяни,
підприємства,  установи й
організації,  які мають у користуванні
земельні ділянки,  надані їм до введення
у дію Земельного кодексу Української РСР,
повинні до 15.03.1994 року оформити право володіння або користування
землею. Після закінчення вказаного строку раніше надане їм право користування
земельною ділянкою втрачається». Таким чином,
попередні власники будинковолодіння по АДРЕСА_1,  продавши дане володіння і неоформивши право
власності на земельну ділянку,  втратили
таке право. Отже,  вони не могли передати
право власності на земельну ділянку і громадянці ОСОБА_1 (те саме
підтверджується в договорах).

Враховуючи
викладене просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Представник
ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився хоча про день та час розгляду справии
був повідомлений своєчасно та належним чином і не повідомив суд про причини
своєї неявки в судове засідання .

Суд
вивчивши матеріали справи заслухавши пояснення сторін ,  свідків встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини із яких вбачається ,  що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід
відмовити із наступних підстав .

Так
відповідно до договорів купівлі продажу будинку від 09.03.2006р ОСОБА_8 продала
свій будинок ОСОБА_6 ,  який в свою чергу
25.10.06 р. подарував вказаний будинок своїй дружині ОСОБА_1 Із вказаних
договорів вбачається ,  що даних про
земельну ділянку ,  яка б повинна була
закріплена у користування або володіння за вказаним будинковолодінням не має .
Із показів свідка ОСОБА_8 вбачається ,
що ні в неї ні в попереднього власника ОСОБА_9  не було документів ,  які б підтверджували право власності або
користування земельною ділянкою ,  яка би
повинна була закріплена за будинком по АДРЕСА_1. Окрім цього свідок ОСОБА_8
пояснила ,  що коли вона була власником
будинку то погодилась передати в користування ОСОБА_2 спірну земельну ділянку.

В
судовому засіданні свідки ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11,  ОСОБА_12  ,  суду
пояснили,  що коли вони виїхали для
обміру спірних земельних ділянок то сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не мали
правовстановлюючих документів на користування земельних ділянок ,  якими вони користувались в тому числі і
спірної земельної ділянки . Ними було зафіксовано межі земельних ділянок по
факту користування де спірна земльна ділянка була закріплена за ОСОБА_2 ,  яка користувалась на час обмірів спірною
земельною ділянкою.

Із
рішення Рогатинської міської ради 4-ої сесії від 24.10.2006р. вбачається ,  що було затверджено акт комісії від
27.09.06р. „Про встановлення меж між присадибними ділянками по вул.  Шевченка та вул.  Івасюка між гр. ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6»,  тобто вказаними
рішеннями було передано ОСОБА_5 у приватну власність спірну земельну ділянку
площею 60 кв. м. . Вказане рішення Рогатинська міська рада залишила в силі
своїм рішенням 6-ої сесії Рогатинської міської ради від 23.01.07 р.

Із
показів свідка ОСОБА_13 вбачається ,  що
спірною земельною ділянкою користувався його брат ,  а в 1991 р. будинок діти брата продали
ОСОБА_9  однак чи мав брат правовстановлюючі
документи на користування земельною ділянкою йому нічого не відомо.

Із показів
свідка ОСОБА_14 вбачається ,  що вона є
сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Чи вони мають правовстановлюючі   документи на   земельні
ділянки   їй   невідомо. Спірною земельною ділянкою в 2006
році користувалась позивачка , а чому її закріпили за ОСОБА_5 їй незрозуміло. В
неї самої також немає жодних документів ,
які б підтверджували правомірність користування земельною ділянкою
,  яка закріплена за її будинком.

Із
показів свідка ОСОБА_15 вбачається ,  що
по заяві позивачки він виїхав по місцю її проживання для встановлення меж земельних
ділянок. Сторонами не було йому надано правовстановлюючих документів відповідно
до яких сторони правомірно мали право користуватись земельними ділянками біля
своїх будинків . Використовуючи карти аерофотозйомок,  документи та пояснення сусідів було складено
схему земельних ділянок відповідно до яких спірну земельну ділянку слід було
закріпити за позивачкою. На його думку міська рада неправомірно закріпила
спірну земельну ділянку за ОСОБА_5 оскільки сусідами перед цим добровільно було
встановлено межі земельних ділянок,  а
також розмір земельної ділянки переданої у користування відповідачки перевищує
допустимі норми.

Із
вказаних фактів вбачається ,  що перед
встановленням меж будинковолодіння ОСОБА_1 та її попередників останні не мали
жодних документів ,  які б закріплювали
за її будинком АДРЕСА_1 земельну ділянку в тому числі і спірну земельну ділянку
у   власність або в користування,  що визнає і позивачка .

Із
рішення 4-ї сесії Рогатинської міської Ради від 24.10.2006року та рішення 6-ї
сесії Рогатинської міської Ради від 23.01.2007 року „Про встановлення меж між
присадибними ділянками по вул. . Шевченка вбачається ,  що у вказаному рішенні вирішувалось питання
про закріплення земельних ділянок за ОСОБА_6,
а не за ОСОБА_1. Позивачка ОСОБА_1 не надала суду документів що ОСОБА_6
уповноважив її представляти в судовому засіданні його інтереси .

Відповідно
до вимог  ст. 125 Земельного Кодексу
України приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в
натурі ,  одержання документа,  що посвідчує право на неї,  та державної реєстрації забороняється. Тобто
ОСОБА_1 після придбання будинку повинна була одержати документи відповідно до
яких могла б приступати до використання земельної ділянки.

Із
диспозиції п.3  ст.  158
Земельного кодексу України вбачається , що органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж: земельних
ділянок,  що перебувають у власності і
користуванні громадян. Згідно п. 4
ст.  158 Земельного кодексу
України органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів вирішують земельні
спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів. Із викладеного
вбачається ,  що міська рада правомочна
утворювати комісію і вирішувати питання суміжного землекористування,  а не районний відділ земельних ресурсів.

Вимогами  ст.  12
Земельного кодексу України передбачено,
що до повноважень сільських,
селищних,  міських рад відноситься
право передачі громадянам у власність або в користування земельних ділянок
територіальних громад. Тобто Рогатинська міська рада в межах своїх повноважень
прийняла рішення 4-ї сесії Рогатинської міської Ради від 24.10.2006року та
рішення 6-ї сесії Рогатинської міської Ради від 23.01.2007 року „Про
встановлення меж між присадибними ділянками по вул. . Шевченка. Також слід
відмітити ,  що вказане рішення законних
прав позивачки не порушувало і вона не надала суду доказів ,  які б підтверджували ,  що діями відповідачів було ущемлено її
інтереси,  а саме вилучено спірну
земельну ділянку ,  яка   правомірно знаходилась в її користуванні..

Враховуючи
викладене в задоволенні задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до Рогатинської міської Ради ОСОБА_2 про визнання
протиправним рішення 4-ї сесії Рогатинської міської Ради від 24.10.2006року та
рішення 6-ї сесії Рогатинської міської Ради від 23.01.2007 року „Про
встановлення меж між присадибними ділянками по вул. . Шевченка, ,  та повернення незаконно вилучених 60 кв.
метрів земельної ділянки відмовити.

На підставі     ,
ст.   ст.  12,
78, 90,  125,  126,
158,  Земельного кодексу України
,  керуючись вимогами  ст.
ст.  213-215 ЦПК України

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рогатинської міської Ради ОСОБА_2 про
визнання протиправним рішення 4-ї сесії Рогатинської міської Ради від
24.10.2006року та рішення 6-ї сесії Рогатинської міської Ради від 23.01.2007
року „Про встановлення меж між присадибними ділянками по вул. . Шевченка,
,  та повернення незаконно вилучених 60
кв. метрів земельної ділянки відмовити .

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження ,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано . У разі подачі заяви про апеляційне оскарження
,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду до Цивільної палати Івано-Франківського
апеляційного суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення
рішення складеного в повному обсязі. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
через Рогатинський районний суд.