РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04 жовтня 2007
року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у
складі :

головуючого
судді:                                                      Іванова
СМ. ,

при
секретарі                                                               Богдан
О.О.,

Розглянувши
у попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду у м.  Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання
договору дарування квартири недійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулася до суду з вищенаведеним позовом і суду пояснила,  що 24.09.2004 року був укладений договір
дарування серії ВВМ № 371775 квартири АДРЕСА_1 між нею та її онуком - ОСОБА_2.  18.05.2004 року позивач отримала спадщину на
квартиру АДРЕСА_1після смерті її матері,
брата та сестри,  які були
співвласниками квартири.

В серпні
2004 року позивач потрапила в лікарню з діагнозом «гастрит прямий правого
підребер'я». В лікарні онук позивача,  ОСОБА_2,  запропонував позивачу подарувати йому належну
їй квартиру АДРЕСА_1,  яку позивач
збиралась продати у зв'язку з потребою коштів на лікування. При цьому онук
позивача завірив її в подальшому її самостійному проживанні в спірній квартирі.
У листопаді 2004 року позивач після лікування повернулася в квартиру АДРЕСА_1.
Відповідач в грубій формі став принижувати її зазначивши,  що на даний час є власником квартири і
розпоряджається останньою на власний розсуд. У зв'язку з цим позивач була
вимушена мешкати у своєї доньки. Позивач зрозуміла,  що вона помилилась внаслідок власної
недбалості та важкої хвороби,  довірилась
онуку в оформлені правочину на підставі умов,
які позивач склала з її онуком до підписання договору дарування на вкрай
невигідних для неї умовах. В травні 2005 року позивач пред'явила претензії
відповідачу щодо свого проживання у спірній квартирі та в разі їх невиконання
зверненні до суду про визнання договору недійсним.  Порушена онуком позивача домовленість привела
позивача до втрати її нормальних життєвих стосунків,  додаткових зусиль для організації її життя. У
позивача немає можливості ні проживати в подарованій квартирі,  ні продати її,  не розпорядитися нею. У зв'язку з цим просить
визнати даний договір недійсним та визнати за нею право власності на спірну
квартиру.

Відповідач
в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав повністю,  та суду пояснив,  що дійсно при укладенні договору дарування
позивач помилилася,  щодо обставин,  які мають істотне значення.

Вислухавши
представника позивача,  дослідивши
письмові докази,  суд прийшов до
наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

24.09.2004
року був укладений договір дарування ВВМ № 371775 квартири АДРЕСА_1 між
позивачем та її онуком відповідачем -ОСОБА_2.  18.05.2004 року,  який,
і даний факт визнали сторони,
було укладено під впливом помилки.

2

Частиною
1  ст.  205 ЦК України
визначено,  що правочин може вчинятися
усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину,  якщо інше не встановлено законом.

Частина
1  ст.
229 ЦК України
визначає,  якщо особа,  яка вчинила правочин,  помилилася щодо обставин,  які мають істотне значення,  такий правочин може бути визнаний судом
недійсним.  Істотне значення має помилка
щодо природи правочину,  прав та
обов'язків сторін,  та властивостей і
якостей речі,  які значно знижують її
цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Статтею 216 ЦК
України передбачено,  що недійсний
правочин не створює юридичних

наслідків,  крім
тих,  що пов'язані з його недійсністю. У
разі недійсності правочину кожна із

сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі
все,  що вона одержала на виконання цього

правочину

Відповідно
до  ст.
392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою,  а також в разі втрати
документа,  який засвідчує його право власності.

Також
слід зазначити,  що відповідно до ч.
4  ст.
174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову,  якщо визнання позову не суперечить закону або
не порушує права,  свободи чи інтереси
інших осіб.

Судом не
встановлено,  що визнання позову
відповідачем суперечить закону або порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб,  а відповідно позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню повністю.

Керуючись  ст.
202-206,  216,  229,
ст.  386,  392 ЦК
України,   ст.  З,
4,  ч. 4  ст.
174,  212-215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання
договору дарування квартири недійсним та визнання права власності задовольнити
повністю.

Визнати
договір дарування серії ВВМ № 371775 від 24.09.2004 року квартири
АДРЕСА_1,  Дніпропетровської області
посвідчений державним нотаріусом першої криворізької державної нотаріальної
контори,  який зареєстровано в реєстрі №
1-4411,  укладений між ОСОБА_1та ОСОБА_2 недійсним.

Визнати
за ОСОБА_1право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Апеляційну
скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Дніпропетровської області
через Інгулецький районний суд м.
Кривого Рогу протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційну
скаргу може бути подано без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо скарга подається у
строк,  встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження було подано,  після закінчення
строку на подачу апеляційної скарги,
якщо було подано апеляційну скаргу,
після розгляду скарги апеляційним судом.

Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою,  яка її подає,
до апеляційного суду Дніпропетровської області.