Справа № 2-1741/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 року Саксаганський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
судді Прасолова В.М.

при секретарі -
Горбуновій Л.С.

за участю
представника позивача - ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу
за  позовом     ОСОБА_1 до  ОСОБА_2, про визнання договору дійсним, суд
,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсною
угоду-договір купівля-продажу гаражу НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі
"Кіровець-2", розташованому за адресою: м. Кривий Ріг, вул.
Мелешкіна, північна сторона Книжторгу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Крім того,
просить зобов'язати КП "Криворізьке БТІ" видати свідоцтво про право
власності на зазначений гараж на ім'я ОСОБА_1
Також просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у сумі
5000 грн.

В обґрунтування позову навів наступне. 19 вересня 2006 р. він по особистій
розписці за 12500 купив спірний гараж у відповідача. Договір купівлі - продажу
погодили з головою ГБК "Кіровець-2" Діві ним В.М. В період
купівлі-продажу у нього виникли сумніви відносно намірів відповідача продати
гараж, а факт належності гаражу відповідачу зрозумів з його поведінки, цей факт
був підтверджений головою кооперативу. В період угоди були присутні його батько
і дружина відповідача. Оформити документи купівлі-продажу належним чином
відповідач обіцяв на протязі одного місяця. Через 4 місяця ОСОБА_2 відмовився
розмовляти з приводу гаражу. З наступних розмов зрозумів, що відповідач не
бажає звертатися до нотаріальної контори для посвідчення договору. Йому, як
особі, яка купила гараж необхідні відповідні документи про право власності на
гараж. З позивачем оговорили всі суттєві умови договору, частково виконали
договір, він отримав від відповідача ключі від гаражу, володіє гаражем, а
відповідач отримав гроші за гараж. Вважає, що відповідно до вимог ст.220 ч.2 ЦК України, суд
може визнати договір дійсним.

Внаслідок того, що при оформленні гаражу він, позивач
діяв не зовсім правильно, в родині виникли сварки. Вважає, що позивач до нього
вияви неправомірні дії, спричинив моральні страждання, втратив сон, апетит,
послабла імунна система, став дратливим, свариться з батьками з-за дрібниць.
Відповідач його принизливо називає. Завдану моральну шкоду оцінює в 5000 грн.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю та
дав пояснення, в яких підтвердив зміст позовних вимог. Крім того, пояснив, що
під час укладання договору не запитував у відповідача, зареєстрований чи ні
гараж у БТІ, перешкод запитати у відповідача відповідні документи перешкод не
було. Під час укладання договору, складання розписки, не домовлявся з
відповідачем про оформлення договору у нотаріуса. Підтвердити погіршення сну,
апетиту, розлад імунної системи, виникнення дратливості, приниження його на
словах відповідачем, нічим не може. Пояснити, чому в розписці не

вказано за який
саме гараж передані гроші не може. На його думку, два свідоцтва про право
власності на одне і теж майно існувати не може. Зміст ст.ст.10, 11 ЦПК України
йому зрозумілий. Уточнювати позовні вимоги не бажає.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав
повністю та надав пояснення, в яких підтвердив зміст позову та зміст пояснень
позивача. На його думку підтвердити моральну шкоду нема чим. Вважає, що
відповідач не мав права укладати договір купівлі-продажу, отримувати гроші за
гараж. Зміст ст.ст.10, 11 ЦПК України йому зрозумілий.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, за
виключенням відшкодування моральної шкоди. При цьому дав пояснення, відповідно
до змісту яких визнає факт передачі позивачу гаража та отримання за гараж
грошей від позивача. Спірний гараж придбав у колишнього володільця, оформивши
це розпискою, а потім став замість колишнього володільця членом кооперативу. На
час отримання грошей вважав, що є власником гаража і має право гараж продати,
але на даний час йому відомо, що продавати гараж не мав права, так як право
власності на нього не було оформлено. Не заперечує повернути позивачу гроші. На
словах позивача не ображав. Точну назву гаражу у розписці не вказав, так як не
вважав це важливим. На даний час він отримав свідоцтво про право власності на
спірний гараж, зареєстрував його у БТІ.

Треті особи, будучи повідомленим належним чином про час та місце слухання
справи, у судове засідання не з'явилися. КП "Криворізьке БТІ" подало
до суду заяву про слухання справи за його відсутності, від ГБК
"Кіровець-2", заяв про відкладення розгляду справи не надходило, в
зв'язку з чим судом, у відповідності зі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто
за відсутності третіх осіб.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази:
розписка(а.с.5), довідка(а.с.6), витяг(а.с.3З), свідоцтво(а.с.34).

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно,
об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у
судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних,
взаємопов'язаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини.

Спірний гараж станом на 16 вересня 2006 р. не належав на праві власності
відповідачу. Вказана обставина встановлена судом встановлено на підставі
пояснень сторін, які узгоджуються з свідоцтвом про право власності(а.с.34),
відповідно до якого право власності на гараж НОМЕР_1 гаражно-будівельного
кооперативу "Кіровець - 2" оформлено за ОСОБА_2 рішенням виконавчого
комітету Саксаганської районної ради від 18 квітня 2007 р. №184 та
витягом(а.с.33), згідно якого право власності на спірний гараж зареєстровано у
КП "Криворізьке БТІ" 4 червня 2006 р., про що зроблений реєстровий
запис №78 в книзі №55ГБК-78. 16 вересня 2006 р. ОСОБА_2 за спірний гараж
отримав від ОСОБА_1 12500 грн., що визнається відповідачем, вбачається з
пояснень позивача, які узгоджуються зі змістом розписки(а.с.5). Відповідач з
1999 р. по даний час є членом ГБК "Кіровець-2", що вбачається з
довідки та пояснень відповідача. Позивач та відповідач під час отримання
відповідачем грошей за спірний гараж, не домовлялися між собою про нотаріальне
оформлення купівлі-продажу гаражу, що встановлено поясненнями сторін.

Суд відкидає твердження позивача про те, що внаслідок дій відповідача у
нього виникли розлади сну, апетиту, імунної системи, він став дратливим, так як
у судовому засіданні не добито доказів вказаних обставин.

Взаємини між сторонами регулюються нормами ЦК України, Законом України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове
виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст. 182 ЦК України, право
власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації.  Згідно
ст.  328  ЦК
України, право  власності  набувається на підставах, що не заборонені
законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач у встановленому
порядку набув право на спірне майно 4 червня 2007 p., тобто з дня
державної реєстрації, до цього часу спірне майно у власності відповідача не
знаходилося.

Відповідно до ст. 638 ЦК
України догові є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з
усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договору
даного виду. У відповідності зі ст. 655 ЦК
України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або
зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього
певну грошову суму. У відповідності зі ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Таким чином договір
купівлі-продажу спірного гаражу повинен бути укладений в письмовій формі і в
цьому договорі повинні були передбачені істотні умови договору. В розписці, на
яку позивач посилається, як на договір, відсутні істотні умови договору, а саме
не указаний який саме гараж є предметом договору.

Відповідно до ст. 658 ЦК
України, право продажу товару належить власникові товару. Відповідач, який
16 вересня 2006 р. не був власником гаражу, не мав права продавати гараж.

Таким чином, судом встановлено, що 16 вересня 2006 р. сторони не домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що є відповідно до ст.220 ЦК України умовою
визнання договору дійсним. Письмових доказів про досягнення усіх істотних умов
договору судом не добито і позивачем суду не подано, а відповідач не мав права
на продаж гаражу. Судом встановлено, що позивач та відповідача 16 вересня 2006
р. не мали наміру нотаріально посвідчувати договір, а тому суд приходить до
висновку про відсутність підстав вважати, що відповідач ухилився від
нотаріального посвідчення договору. З урахуванням викладеного, беручи до уваги
що передача гаражу відповідачем позивачу та передача позивачем відповідачу
грошей свідчать про часткове виконання договору, суд вважає позовні вимоги щодо
визнання договору дійсним необгрунтованими та такими, що не підлягають
задоволенню.

У відповідності зі ст. 22 ЦК України, особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ст.611 ч.1 п.4 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що
відповідач не порушив прав відповідача, а тому підстав для задоволення позову у
частині відшкодування моральної шкоди суд не вбачає.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"(далі за текстом
"Закон"), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно -
офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу речових
прав на нерухоме майно. Відповідно до п.5 "Прикінцевих положень"
вказаного Закону, до створення єдиної системи органів реєстрації прав,
реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро
технічної інвентаризації. Відповідно до п.2.1 "Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", яке затверджено
Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. №7/5, для реєстрації
виникнення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про
реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи. Відповідно
до п.3.1 названого Тимчасового положення, реєстратор приймає рішення про
реєстрацію прав власності чи про відмову в реєстрації прав власності, видає
витяги з Реєстру прав або відмовляє у наданні таких витягів.

З урахуванням той обставини, що органи БТІ в разі
реєстрації видають витяг з реєстру, а не свідоцтво, а також той обставини, що у
судовому засіданні не встановлено підстав для виникнення у позивача прав
власності на спірний гараж, які підлягають

реєстрації,
суд знаходить, що КП "Криворізьке БТІ" не має підстав для видачі
позивачу свідоцтва про право власності на спірний гараж.

Таким чином, вислухавши пояснення позивача, показання
свідка та дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно
якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст.
11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі,
суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 22,182, 220, 328, 611, 638, 655, 657, 658 ЦК України, ст. 1
та п.5 "Прикінцевих положень" Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст. ст. 10,11,
88,208,210, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1до
ОСОБА_2, про визнання договору дійсним - відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів
з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про

апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо

було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у

строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення
набирає законної сили після

закінчення цього строку.