Справа № 2-79/07
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2007р.
Суворовський районний суд
м. Одеси у складі:
головуючого судді - Кис
ельова В.К.
при секретарі -
Голованець Н.Б.
за участю позивачів - ОСО
БА_4, ОСОБА_5.,
представника позивачів -
ОСОБА_6.
відповідача - ОСОБА_3., пр
едставника відповідача - ОС
ОБА_7.
позивачки - ОСОБА_1., адво
ката - ОСОБА_8
представника відповідача
- ОСОБА_9.
представника органу опіку
та піклування - Воробйова Г.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах себе, а т
акож в інтересах неповнолітн
ьої ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Суворо
вської районної адміністрац
ії виконавчого комітету Одес
ької міської Ради, Виконавчо
го комітету Одеської міської
Ради про вселення, розділ до
моволодіння, скасування ріш
ень, визнання недійсним свід
оцтва про право власності, а
також за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОС
ОБА_10 про усунення перешкод
у здійсненні права власност
і та вселенні, виселенні, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позо
вом в інтересах себе, а також
в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОС
ОБА_4, ОСОБА_5, Суворовсь
кої районної адміністрації в
иконавчого комітету Одесько
ї міської Ради; Виконавчого к
омітету Одеської міської Рад
и про вселення, розділ домово
лодіння, скасування рішень,
визнання недійсним свідоцтв
а про право власності.
Первісні позовні вимоги, б
ули обґрунтовані тим, що у 1992р
. позивачка уклала шлюб з ОС
ОБА_3. Від шлюбу сторони маю
ть неповнолітню доньку ОСО
БА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. У серп
ні 1996р. вони з чоловіком придба
ли домоволодіння по АДРЕСА
_1, яке складалось із двох кі
мнат площею 18 та 6 кв.м. , кухні п
лощею 9 кв.м. , веранди площею - 15
кв.м. , а також господарських с
поруд - погребу, сараю, дворов
ої вбиральні. У жовтні 1997р. бать
ки чоловіка переселились до
них в будинок, і вони спільно
вирішили збудувати новий бу
динок для потреб двох сімей. Д
ля будівництва фундаменту, з
ведення стін та даху будинку
були використані зусилля на
йманих працівників, а роботи
по штукатурці стін, встановл
енню дверей, малярні роботи з
дійснювались членами сім'ї. У
2001р. був збудований новий буди
нок, в якому було розташоване
підвальне приміщення, котел
ьна, комора, погреб. На першом
у поверху був розташований х
ол - площею 14 кв.м. , зал - 20 кв.м. , ку
хня - 15.м. кв., туалет, ванна - 6 кв.м
. , веранда 10 кв.м. , а на другому
поверху 4 спальні, коридор та
туалет. За спільною згодою чл
енів сім'ї - 2 спальні були виді
лені батькам чоловіка та 2 спа
льні для сім'ї позивачки. В 2003р.
будинок був прийнятий до екс
плуатації. Однак, відповідач
і вивезли особисті речі пози
вачки із будинку та не впуска
ють її до будинку. Всі спроби в
ирішити спірне питання миров
им шляхом були відповідачами
проігноровані. На підставі ч
ого, позивачка просила прийн
яти рішення, згідно з яким вс
елити її та неповнолітню ОС
ОБА_2 у домоволодіння АДРЕ
СА_1 та виділити належну їй 1А
частку в натурі, (т.1., а.с. 87-88).
05.05.2005р. позивачка доповнила п
озовні вимоги та просила виз
нати також недійсними прото
кол засідання МВК Ленінсь
кої районної адміністраці
ї виконавчого

2

комітету Одеської міської
Ради № 796 від 11.11.1999р., рішення Лен
інської районної адміністра
ції виконавчого комітету Оде
ської міської Ради № 824 від 27.11.2001р
., рішення Суворовської район
ної адміністрації виконавчо
го комітету Одеської міської
Ради № 1349р. від 13.10.2003р.. Так, позива
чка вважає незаконним рішенн
я Ленінської районної адміні
страції виконавчого комітет
у Одеської міської Ради № 824 ві
д 27.11.2001р, згідно з яким новий буд
инок був прийнятий до експлу
атації з оформленням право в
ласності на ім'я ОСОБА_4, о
скільки вона не відмовлялась
від своїх прав на новий будин
ок. Позивачка також вважає, щ
о рішення Суворовської район
ної адміністрації виконавчо
го комітету Одеської міської
Ради № 1349р. від 13.10.2003р. про розділ
ідеальних часток домоволоді
ння між ОСОБА_4. та ОСОБА
_3. також є незаконним, оскіл
ьки не визначенні її частка в
ласності у домоволодінні. Пр
и цьому позивачка просила ви
знати за нею право власності
на 14 частку домоволодіння А
ДРЕСА_1 (Т.1., а.с. 94-96).
В процесі розгляду справи,
ОСОБА_1. доповнила позовн
і вимоги та просила додатков
о визнати за її дочкою право в
ласності на 10, 02 кв.м. у житловом
у будинку літ. „Ж" по АДРЕСА_1
. Вищевказані позовні вимог
и були обґрунтовані тим, що н
еповнолітня ОСОБА_2 була в
ласницею 1/8 частини кв. АДРЕС
А_2. Вищевказана квартира бу
ла продана у вересні 1997р. з дозв
олу Ради опіки та піклування
Малиновської районної адмін
істрації м. Одеси. Розпорядже
нням районної адміністрації
№ 1046 від 09.09.2007р. дозволялось ОС
ОБА_4. продати належну непов
нолітній частку квартири за
умови відкриття на її ім'я окр
емого лицевого рахунку. Одна
к після продажу квартири від
повідачі не придбали житло д
ля неповнолітньої ОСОБА_2
, хоча будинок був збудовани
й на гроші, які були отримані
від продажу квартири. (Т.1., а.с.
291-292).
Крім того, позивачка в проц
есі розгляду справи просила
визнати недійсним рішення Ви
конавчого комітету Одеської
міської Ради № 189 від 23.03.1999р., а та
кож свідоцтва про право влас
ності на домоволодіння від 27.1
1.2003р., виданого Виконавчим ком
ітетом Одеської міської Ради
на ім'я ОСОБА_4 у частині ви
знання за ОСОБА_4 право вл
асності на 81/100 частин домоволо
діння АДРЕСА_1
ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали
позов до ОСОБА_3, ОСОБА_1
0 про усунення перешкод у зд
ійсненні права власності, вс
еленні, виселенні. Первісні п
озовні вимоги були обґрунтов
ані тим, що ОСОБА_4. є власн
иком 2-х поверхового будинку л
іт. „Ж" по АДРЕСА_1. Позивач
стверджує, що 01.06.2005р. відповіда
ч ОСОБА_3. увірвався до йог
о будинку, спричинив своїй ма
тері ОСОБА_5. тілесні пошк
одження. Після противоправни
х дій відповідача, позивачі б
ули вимушені покинути будино
к, оскільки відповідач переш
коджав їм користуватись буди
нком, не впускає їх до будинк
у. На підставі викладеного, п
озивач ОСОБА_4. просив все
лити його до жилого будинку л
іт. „Ж", що розташований по А
ДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА
_3. не перешкоджати йому у зді
йсненні права власності на б
удинок літ. „Ж", висилити ОС
ОБА_3. із жилого будинку літ.
„Ж", що розташований по АДРЕ
СА_1. (Т.2, а.с. 4-5).
21.09.2005р. ОСОБА_4., а також О
СОБА_5. подали доповнення до
позовної заяви, згідно якого
просили вселити їх до жилого
будинку літ. „Ж", що розташова
ний по АДРЕСА_1, зобов'язат
и ОСОБА_3., а також ОСОБА_
6. не перешкоджати їм у здійс
ненні права власності на буд
инок літ. „Ж", висилити ОСОБ
А_3., ОСОБА_6. та її сина О
СОБА_11 із жилого будинку літ
. „Ж", що розташований по АДР
ЕСА_1. (Т.2., а.с. 41-43).
Ухвалою суду від 14 листопад
а 2006р. позовні вимоги ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про визначення
порядку користування земель
ною ділянкою, а також позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_
3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
розділ домоволодіння та зем
ельної ділянки в натурі були
виділені у самостійне прова
дження. (Т.1., а.с. 167).
В судовому засіданні позив
ачка ОСОБА_1. підтримала п
озовні вимоги та пояснила, що
вони спільно з чоловіком поб
удували жилий будинок літ. „Ж
" на земельній ділянці, що бул
а відведена її чоловіку на пі
дставі рішення Виконавчого к
омітету Одеської міської Рад
и № 189 від 23.03.1999р.. Після введення б
удинку до експлуатації, їх сі
м'я, а також батьки чоловіка п
овинні були користуватися ок
ремими частинами будинку. Од
нак, сімейні відносини з чоло
віком припинились, та її наси
льно відповідачі виселили з
будинку. Позивачка вважає, що
має право на х/г частину всьог
о домоволодіння, оскільки сп
ільно з чоловіком будували б
удинок, а також її дочка має п
раво ще на 10, 2 кв.м. .
Відповідачі ОСОБА_4., О
СОБА_5. позовні вимоги ОСО
БА_1. визнали
частково, а саме у визнанні
за ОСОБА_1. право власност
і на Vzчастку жилого
будинку під літ. „А", що розт
ашований по АДРЕСА_1. Позо
вні вимоги
ОСОБА_1. про визнання права
власності на жилий будинок п
ід літ. „Ж", вони не
визнали, оскільки цей буди
нок збудували безпосередньо
вони, а відповідачка ніколи
не
приймала участь у будівниц
тві будинку. Вони також не бул
и згодні з позовними вимогам
и
ОСОБА_1. щодо визнання за ї
ї дочкою права власності на 10,
2. кв.м. у будинку літ.
„Ж", оскільки вони спла
тили грошову компенсацію
ОСОБА_1., а також
ОСОБА_3. у розмірі 3000 доларі
в США за частку їх дочки.
Відповідач ОСОБА_3. позо
вні вимоги ОСОБА_1., а тако
ж ОСОБА_4, ОСОБА_5. не ви
знав у повному обсязі. Він поя
снив, що він за власний рахун
ок побудував жилий будинок л
іт. „Ж" на земельній ділянці, щ
о була відведена йому на підс
таві рішення Виконавчого ком
ітету Одеської міської Ради
№ 189 від 23.03.1999р.. При цьому кошті на
будівництво він запозичив у
своєї колишньої коханки - О
СОБА_12. Батьки позивача, а та
кож його колішня дружина тіл
ьки допомагали у будівництві
будинку, однак жодних коштів
на його будівництво та на буд
івельні матеріали вони не да
вали. Він особисто приймав уч
асть у будівництві будинку. П
озивач також пояснив, що він
доручив батькові оформляти в
сі документи, однак для нього
стало несподіваним, що батьк
о оформив 81/100 частин домоволод
іння на себе. Крім того, він на
дав батькові згоду тільки на
реконструкцію старого будин
ку літ. „А", а згоду на будівниц
тво на його земельній ділянц
і нового будинку він не давав
. ОСОБА_3. також не був згоде
н з твердженням позивачів О
СОБА_4, ОСОБА_5. про те, що
він перешкоджає їм користув
атись жилим будинком літ. „Ж",
оскільки його батьки самост
ійно покинули будинок. В той ж
е час, ОСОБА_3. пояснив, що
не бажає проживати спільно з
батьками у будинку літ. „Ж", ос
кільки будинок належить тіль
ки йому. Відповідач також поя
снив, що на теперішній час, в
будинку літ. „Ж" проживає він с
пільно із ОСОБА_10. та непов
нолітнім ОСОБА_11.
Відповідачка ОСОБА_10. в с
удове засідання жодного разу
не з'явилась, про розгляд
справи неодноразово повід
омлялась через ОСОБА_3.
В судовому засіданні

ОСОБА_3. пояснив, що відпов
ідачка знає про розгляд спра
ви, однак з особистих мотивів
не бажає приймати участь у нь
ому.
Представники Суворовської
районної адміністрації вико
навчого комітету Одеської мі
ської Ради в судове засіданн
я не з'явились, про розгляд сп
рави були повідомлені належн
им чином. На попередніх судов
их засіданнях, позовні вимог
и ОСОБА_1. вони не визнали,
вважаючи, що адміністрацією
прийняті всі рішення відпов
ідно до чинного законодавств
а.
Представники Виконавчого
комітету Одеської міської Ра
ди позовні вимоги не визнали
та пояснили, що свідоцтво пр
о право власності видане Вик
онавчим комітетом Одеської м
іської Ради 27.11.2003р на ім'я ОСОБ
А_4 у частині визнання за О
СОБА_4 право власності на 81/100
частин домоволодіння АДРЕ
СА_1 було видано на підставі
розпорядження Суворовської
районної адміністрації вико
навчого комітету Одеської мі
ської ради № 1349р. від 13.10.2003р.

4

Представник органу опіки
та піклування Суворовської р
айонної адміністрації викон
авчого комітету Одеської міс
ької Ради просив задовольнит
и позовні вимоги ОСОБА_1.

Вивчивши матеріали справи
, заслухавши пояснення сторі
н, суд вважає, що позовні вимо
ги ОСОБА_1, а також позовні
вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5
підлягають частковому задо
воленню на підстав фактів, вс
тановлених в судовому засіда
нні.
ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСО
БА_3 14 березня 1992 року, актовий
запис № 173, зареєстрований від
ділом РАЦС Малиновського рай
онного управління юстиції м.
Одеси. (Т. 1., а.с 104).
ОСОБА_1. та ОСОБА_3. мают
ь неповнолітню дочку ОСОБА
_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. (Т.1., а.с. 276)

19 вересня 1996р. між ОСОБА_13 т
а ОСОБА_3 був укладений до
говір купівлі-продажу нерухо
мого майна № 1455, посвідчений О
деською товарною біржею. Згі
дно умов цього договору у вла
сність ОСОБА_3. переходив
житловий будинок по АДРЕСА
_3. На теперішній час, вищевк
азаний будинок позначений на
технічному плані під літ. „А"
(Т.1., а.с. 6-10).
Відповідно до технічного п
аспорту, складеного КП „ОМБТ
І і РОН" 22.05.1997р., домоволодіння
АДРЕСА_1 складалось із літ. „
А" - жиле, В- сарай, Г - вбиральня
, Д- кухня, Є-навіс, № 1-3-5 паркан,
I-IVмощення, V-колодязь. (Т.1., а.с. 10
-13).
Вищевказаний будинок був п
ридбаний у період шлюбу та ві
дповідно до ст. 22 КпШС Україн
и є спільним сумісним майном
подружжя. На підставі виклад
еного, суд вважає, що відпові
дно до ст. 28 КпШС України ОС
ОБА_1. має право на визнання з
а нею право власності на Уг ча
стину жилого будинку під літ
. „А" по АДРЕСА_1.
Судом також встановлено, щ
о ОСОБА_3. згідно рішення В
иконавчого комітету Одесько
ї міської Ради № 189 від 23.03.1999 р. отр
имав у постійне користування
земельну ділянку площею 0, 1000 г
а. по АДРЕСА_3 для обслугов
ування житлового будинку та
господарських будівель. Вико
навчим комітетом Одеської мі
ської Ради ОСОБА_3. також б
ув виданий державний акт на п
раво постійного користуванн
я земельною ділянкою від 13.07.1999р
. (Т.1., а.с. 15, 24).
Враховуючі той факт, що виз
нання права власності на час
тку у спільній сумісній влас
ності подружжя не залежить в
ід того, на якого з подружжя б
уло оформлено спільне нажите
майно, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1. про визнан
ня недійсним рішення Виконав
чого комітету Одеської міськ
ої Ради № 189 від 23.03.1999р. „ про надан
ня в постійне користування
ОСОБА_3 земельної ділянки п
лощею 0, 1 га. за адресою АДРЕС
А_3 для обслуговування житл
ового будинку та господарськ
их споруд" не підлягають задо
воленню. Крім того, це не позб
авляє право позивачки просит
и суд визначити порядок кори
стування земельною ділянкою
, в залежності від її частки у
праві спільної сумісної вла
сності.
Судом також встановлено, щ
о ОСОБА_3. надав своєму бат
ькові ОСОБА_4. згоду на рек
онструкцію свого жилого буди
нку по АДРЕСА_1, яка була п
освідчена приватним нотаріу
сом Одеського міського нотар
іального округу Каримовою Л.
М. 30.11.1999р. (Т.1, а.с. 17). В судовому зас
іданні ОСОБА_3. пояснив, що
він надав згоду батькові на р
еконструкцію старого будинк
у літ. „А", а не на будівництво
нового будинку. ОСОБА_4., а
також ОСОБА_5. стверджува
ли, що саме на будівництво но
вого будинку вони отримали з
году від сину. Крім того, ОС
ОБА_3. сам частково зруйнува
в будинок, зробивши із нього
гараж.
Аналізуючи пояснення стор
ін, а також матеріали справи,
суд вважає, що під реконстру
кцією сторони мали на увазі с
аме будівництво нового будин
ку, оскільки іншої реконстру
кції старого будинку ніхто н
е проводив.

5

В той же час, необхідно від
значити, що питаннями узгодж
ення проектної документації
, отримання дозволів на будів
ництво та ін.. займались як О
СОБА_3. так і ОСОБА_4. і сам
е на них були оформлені відпо
відні дозволи.
Прикладами таких документ
ів є листи Управління інжене
рного захисту території міст
а виконавчого комітету Одесь
кої міської Ради № 170 від 19.03.1999р. (Т
.1., а.с 58) та № 659 від 02.07.1999р. (Т.1., а.с 171), л
исти СЕС Ленінського району
м. Одеси № 3-1/196 від 16.02.1999р., (Т.1., а.с. 59)
та 3/379 від 09.04.2001р. (Т.1., а.с. 173), лист Уп
равління архітектури та міст
обудування виконавчого комі
тету Одеської міської Ради №
368 від 03.05.1999р., відповідно до яког
о було дозволено ОСОБА_3. з
амовити у ліцензованій орган
ізації проект реконструкції
жилого будинку (Т.1, а.с. 18), лист
ЖЕО Ленінського району м. Од
еси від 03.03.1999р. (ТІ., а.с. 168), лист Уп
равління державної пожежної
охорони від 21.09.1999р. (Т.1., а.с 172).
Інспекцією ДАБК 23.11.1999р. був ви
даний дозвіл на виконання бу
дівельних робіт на ім'я ОСО
БА_3., ОСОБА_4. (Т.1., а.с. 105)
Розпорядженням Ленінської
районної адміністрації вико
навчого комітету Одеської мі
ської Ради № 796 від 11.11.1999р. був зат
верджений протокол засіданн
я міжвідомчої комісії № 16 від
12.10.1999р., згідно якого був затвер
джений проект жилого будинку
по АДРЕСА_1 на місці старо
го будинку. (Т. 1., а.с 25).
Суд вважає, що не підлягают
ь задоволенню позовні вимоги
ОСОБА_1. про визнання неді
йсним протокол засідання між
відомчої комісії № 16 от 12.10.1999р., я
кий не порушив її права, а так
ож не вплинув на виникли прав
овідносини між сторонами.
Згідно акту державної техн
ічної комісії про готовність
закінченого будівництва об'
єкту до експлуатації від 17 вер
есня 2001р.. 2-ох поверховий жилий
будинок (літ. „Ж") з підвалом бу
в визнаний готовим до експлу
атації (Т., а.с. 22).
27.11.2001р. розпорядженням Ленінс
ької районної адміністрації
м. Одеси № 824 був затверджений
акт державної технічної ком
ісії від 17.09.2001р. Будинок був при
йнятий до експлуатації з зал
ишенням оформлення права при
ватної власності ОСОБА_4.
в домоволодінні АДРЕСА_1,
2-ох поверховий житловий буди
нок з підвалом літ. „Ж", загаль
ною площею 186, 6 кв.м. , у тому числ
і житловою площею 56, 0 кв.м. (Т.1., а
.с. 26).
Розпорядженням Суворовськ
ої районної адміністрації №
349р. від 13.10.2003р. був затверджений
розрахунок ідеальних часток
у домоволодінні АДРЕСА_1,
відповідно до якого за ОСО
БА_3. було визначено - 19/100 части
н домоволодіння, а за ОСОБА
_4. -81/100 частин домоволодіння п
о АДРЕСА_1. (Т.1, а.с. 23, 52). Підст
авою прийняття вищевказаног
о рішення була довідка КП „ОМ
БТІ і РОН" від 08.09.2003р. про розраху
нок ідеальних часток у домов
олодінні АДРЕСА_1 (Т.1., а.с. 1
06), а також акт про встановленн
я фактичного користування бу
динками у домоволодінні (Т.З,
а.с. 8).
27 листопада 2003р. Виконавчим к
омітетом Одеської міської Ра
ди було видано ОСОБА_4 сві
доцтво про право власності н
а 81/100 частин домоволодіння А
ДРЕСА_1 Вищевказане свідоцт
во зареєстроване КП „ОМБТІ і
РОН" 29 грудня 2003р. (Т.1., а.с. 5)
Згідно технічного паспорт
у, складеного КП „ОМБТІ і РОН
" 14.06.2003р. на ім'я ОСОБА_4, ОСО
БА_3. домоволодіння АДРЕСА
_1, складається із літ. „А" та
„Ж" - жиле, літ. „Д" літня кухня,
№ 1-3 паркан, № І - IIIмощення, V-коло
дязь. (Т.1., а.с. 6-Ю).
Суд вважає, що необхідно ви
значити частково недійсним р
озпорядження Ленінської рай
онної адміністрації виконав
чого комітету Одеської міськ
ої ради № 824 від 27.11.2001р., а також ро
зпорядження Суворовської ра
йонної адміністрації викона
вчого комітету Одеської місь
кої ради № 1349р. від 13.10.2003р. щодо зат
вердження розрахунку ідеаль
них часток у домоволодінні
АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА
_3, свідоцтва про право
власності на домоволодінн
я від

6

27.11.2003р., виданого Виконавчим
комітетом Одеської міської
Ради на ім'я ОСОБА_4 у части
ні визнання за ОСОБА_4 пра
во власності на 81/100 частину дом
оволодіння АДРЕСА_1
Вищевказаний висновок суд
у ґрунтується на наступних д
оказах.
Так, як вже було встановле
но судом домоволодіння АДР
ЕСА_1 було придбане подружж
ям ОСОБА_3 у період шлюбу,
тобто між сторонами виникли
правовідносини спільної сум
існої власності подружжя. О
СОБА_1., а також ОСОБА_3., в
ідповідно до ст. 22 КпШС Украї
ни мали рівні права щодо воло
діння, користування і розпор
ядження цим майном. Суд також
вважає, що після того, як ОС
ОБА_3. отримав право на корис
тування земельною ділянкою,
аналогічне право отримала п
озивачка ОСОБА_1., тобто кр
ім права на і4 частину жилого б
удинку літ. „А", вона також отр
имала право на користування
1Л частиною земельної ділянк
и.
В судовому засіданні встан
овлено, між сторонами не було
письмової згоди на будівниц
тво нового 2-ох поверхового бу
динку. Однак судом встановле
но, що жилий будинок, позначе
ний на технічному плані під л
іт. „Ж" був побудований шляхом
спільних зусиль ОСОБА_4,
ОСОБА_5., ОСОБА_3., а тако
ж ОСОБА_1. як членів однієї
сім'ї.
Так, в попередніх судових з
асіданнях відповідач ОСОБ
А_3. визнав той факт, що на буд
івництво нового будинку у рі
вній мірі вносили внески як в
ін та його дружина, а також йо
го батьки. (Т.1., а.с. 66). Вищевказа
не твердження позивача підтв
ерджується поясненнями пози
вачки ОСОБА_1.. Крім того, і
з пояснень свідків ОСОБА_14
., ОСОБА_15. вбачається, що
ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА
_3., а також ОСОБА_1. спільн
о проживали у старому будинк
у під час будівництва нового
, а також спільно приймали уч
асть у його будівництві.
Судом також встановлено,
ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА
_3., а також ОСОБА_1. були за
реєстровані у будинку АДРЕ
СА_1 Так, ОСОБА_3. та ОСО
БА_1. були зареєстровані з 20.08.
1997р., а ОСОБА_4. та ОСОБА_5
.. з 24.11.1997р., що підтверджується к
опією домової книги (Т.2., а.с. 84-8
6), а також довідкою Суворовсь
кого РВ № 31/200 від 03.03.2007р. (Т.2, а.с. 213).

Статтею 17 Закону України „П
ро власність" встановлено, що
майно, придбане внаслідок сп
ільної праці членів сім'ї, є ї
х спільною сумісною власніст
ю, якщо інше не встановлено п
исьмовою угодою між ними.
Відповідно до п. 8 Постанови
Пленуму Верховного Суду Укр
аїни № 20 від
22.12.95 „Про судову практику у сп
равах за позовами про захист
права приватної власності"

роз'яснено, що положення що
до спільної власності громад
ян на майно, надбане
внаслідок їх спільної
праці, поширюються на
придбання його як
при
веденні особистого підсоб
ного господарства, в тому чис
лі членами колишнього
колгоспного двору, так і в і
нших випадках Згідно з цими п
оложеннями право на майно
може бути визнано не лише за
громадянами, які є родичами,
а й за іншими особами, коли

буде встановлено, що в
они входили до складу
сім'ї і брали трудо
ву
участь у його придбанні.
Пунктом 5 Постанови Пленум
у Верховного Суду України N 7 в
ід 04.10.91 „Про
практику застосування суд
ами законодавства, що регулю
є право приватної власності

громадян на жилий будинок" в
становлено, що згідно зі ст. 1
7 ЗК і ст. 14 Закону України "Про

власність" земельна ділянк
а для будівництва жилого буд
инку і господарських будівел
ь
надається громадянину у пр
иватну власність, участь інш
их осіб у будівництві не
створює для них права прива
тної власності на жилий буди
нок, крім випадків, коли це

передбачено законом. Згідн
о зі статтями 16 і 17 Закону Украї
ни "Про власність", таке
право, зокрема, вини
кає, коли будівництво
велось подружжям в

період шлюбу - жилий будинок
у зв'язку з цим є їх спільною

сумісною власністю, або
велось за рахунок спі
льної праці членів

7

сім'ї - жилий будино
к стає їх спільною сум
існою власністю, якщо

інше не було встановлено пи
сьмовою угодою між ними.
На підставі викладеного, с
уд вважає, що жилий будинок п
ід літ. „Ж", що розташований на
земельній ділянці домоволод
іння АДРЕСА_1 є спільною с
умісною власністю ОСОБА_4
, ОСОБА_5., ОСОБА_3., а та
кож ОСОБА_1., і кожний із ни
х має право на 1А частку вищевк
азаного домоволодіння. При ц
ьому суд також враховує, що
ОСОБА_5., а також ОСОБА_4. п
еребувають у шлюбі, зареєстр
ованому відділом РАЦС Ленінс
ької районної адміністрації
03.03.1957, актовий запис № 337 і відпов
ідно їх часті є рівними (Т.2, а.с.
69).
Суд вважає, що не підлягают
ь задоволенню позовні вимоги
ОСОБА_1 в інтересах непов
нолітньої ОСОБА_2 про визн
ання права власності за ОСО
БА_2 на 10, 02 кв.м у житловому буд
инку літ. „Ж" по АДРЕСА_1. Та
к, дійсно неповнолітня ОСО
БА_2. мала право власності на
1/8 частину кв. АДРЕСА_2, на п
ідставі розпорядження УЖКГ №
29534 від 19.11.1993р. (Т.1., а.с. 198) Згідно дог
овору купівлі-продажу № 97/0496 ві
д 08.09.1997р. вищевказана квартира б
ула продана ОСОБА_16 (Т.1. а.с.
150-151). Для продажу вищевказаної
квартири була отримана згод
а від Малиновської районної
адміністрації м. Одеси у вигл
яді розпорядження № 1046 (ТІ, а.с.
249). У вищевказаному розпорядж
енні дозволялось ОСОБА_4.
продати належну неповнолітн
ій частку квартири за умови в
ідкриття на її ім'я окремого л
ицевого рахунку. Однак дійсн
о після продажу квартири не б
уло придбане житло для непов
нолітньої ОСОБА_2. Суд вва
жає, що права неповнолітньої
ОСОБА_2 були порушені, але
перше за все вони були поруше
ні зі сторони її батьків - ОС
ОБА_1. та ОСОБА_3.
Так, згідно ст. 60 КпШС Украї
ни захист прав та інтересів н
еповнолітніх дітей лежить на
їх батьках, які діють без осо
бливих на те повноважень. Ста
ттею 61 КпШС України встановле
но, що батьки мають право і зо
бов'язані виховувати своїх д
ітей, піклуватися про їх здор
ов'я, фізичний, духовний і мор
альний розвиток, навчання, г
отувати їх до праці. Батьківс
ькі права не можуть здійснюв
атися в суперечності з інтер
есами дітей.
Із договору купівлі-продаж
у вбачається, що продавцями к
вартири №. АДРЕСА_2 окрім
ОСОБА_4, ОСОБА_5. був ОС
ОБА_3. та ОСОБА_1.. Таким чи
ном, саме ОСОБА_1. та ОСОБ
А_3. повинні були забезпечит
и неповнолітню житлом, однак
фактично цього не зробили.
Суд також вважає, що не може
бути визнано право власност
і за неповнолітньою ОСОБА_2
на домоволодіння АДРЕСА
_1, оскільки згідно ст. 77 КпШ
С України, за життя батьків д
іти не мають права на їх майно
, так само як і батьки не мають
права на майно дітей. В той же
час, у разі поділу домоволод
іння в натурі, наявність спіл
ьного проживання неповноліт
ньої ОСОБА_2 з її матір'ю
ОСОБА_1. може збільшити част
ку останньої.
Позовні вимоги ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОС
ОБА_10 про усунення перешкод
у здійсненні права власност
і та вселенні підлягають час
тковому задоволенню.
Із матеріалів справи дійсн
о вбачається, що 01.06.2005 між ОСО
БА_3. та ОСОБА_5., ОСОБА_4
. виник побутовий конфлікт, щ
о підтверджується листом Сув
оровського РВ ОМУ УМВС Украї
ни в Одеській області № 31/20-5619 ві
д 04.11.2005р. (Т.2, а.с 64). У зв'язку з конфл
іктною ситуацією ОСОБА_5.
та ОСОБА_4. вимушені були з
мінити місце проживання. На т
еперішній час, у домоволодін
ні АДРЕСА_1 проживають -
ОСОБА_3., а також його співме
шканка - ОСОБА_10 з неповнол
ітнім ОСОБА_11.. В судовому з
асіданні ОСОБА_3. пояснив,
що він не перебуває з ОСОБА
_10. у шлюбі, а перебуває у фак
тичних шлюбних відносинах.

Відповідно до ст. 369 ЦК Украї
ни співвласники майна, що є у
спільній сумісній власності
, володіють і користуються ни
м спільно, якщо інше не встан
овлено домовленістю

8

між ними. Розпоряджання ма
йном, що є у спільній сумісн
ій власності, здійснюється з
а згодою всіх співвласників.

Враховуючі той факт, що О
СОБА_4., ОСОБА_5., а також
ОСОБА_1. не надавали згоду на
вселення ОСОБА_10. з неповн
олітнім ОСОБА_11. у спірне д
омоволодіння, вона підлягає
виселенню без надання іншог
о жилого приміщення.
Статтею 391 ЦК України встано
влено, власник майна має прав
о вимагати усунення перешкод
у здійсненні ним права корис
тування та розпоряджання сво
їм майном.
У зв'язку з тим, що ОСОБА_3
. не визнав позовні вимоги О
СОБА_1., а також ОСОБА_4 та
ОСОБА_5. про вселення, то с
уд вважає за можливим задово
льнити вищевказані позовні в
имоги, оскільки кожний із спі
ввласників має користуватис
ь належним їм майном. Крім то
го, ОСОБА_3. повинен не пер
ешкоджати у здійсненні співв
ласникам повноважень щодо во
лодіння, користування та роз
порядженням майном.
В той же час, суд вважає, що н
е підлягають задоволенню поз
овні вимоги про виселення О
СОБА_3. із житлового будинку
літ. „Ж", оскільки він також ма
є право на 1/4 вищевказаного бу
динку.
На підставі викладеного, к
еруючись ст. ст. , 369, 391 ЦК Украї
ни, 22, 28, 60, 61, 77 КпШС України, ст.
ст. 10, 11, 84, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до О
СОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Суворо
вської
районної адміністрації ви
конавчого комітету Одеської
міської Ради, Виконавчого ко
мітету
Одеської міської Ради про в
селення, розділ домоволодін
ня, скасування рішень, визна
ння
недійсним свідоцтва про пр
аво власності - задовольнити
частково.
2. Вселити ОСОБА_1, а т
акож неповнолітню ОСОБА_2
до домоволодіння АДРЕСА_1

3. Визнати за ОСОБА_1
право власності на '/г части
ну
жилого будинку під літ. „А",
а також на !4 частину будинку п
ід літ. „Ж", які розташовані на

земельній ділянці домовол
одіння АДРЕСА_1
4. Визнати частково нед
ійсними розпорядження Ленін
ської районної адміністраці
ї
виконавчого комітету Одес
ької міської ради № 824 від 27.11.2001р.
, а також розпорядження
Суворовської районної адм
іністрації виконавчого комі
тету Одеської міської ради №
1349р.
від 13.10.2003р. щодо затвердження
розрахунку ідеальних часток
у домоволодінніАДРЕСА_1 г
р.. ОСОБА_4, ОСОБА_3, свід
оцтва про право власності на
домоволодіння від 27.11.2003р., вида
ного
Виконавчим комітетом Одес
ької міської Ради на ім'я ОС
ОБА_4 у
частині визнання за ОСОБ
А_4 право власності на 81/100
частин домоволодіння АДР
ЕСА_1
5. У задоволенні позов
них вимог ОСОБА_1 про визн
ання недійсним рішення Викон
авчого комітету Одеської міс
ької Ради № 189 від 23.03.1999р. „ про над
ання в постійне користування
ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0, 1 га. за адресою АДРЕ
СА_3 для обслуговування жит
лового будинку та господарсь
ких споруд" - відмовити.
6. У задоволенні позов
них вимог ОСОБА_1 в інтере
сах неповнолітньої ОСОБА_2
про визнання права власнос
ті за ОСОБА_2 на 10, 02 кв.м у жит
ловому будинку літ. „Ж" по АД
РЕСА_1 - відмовити.
Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ОСОБА_3, ОСОБА_10 про
усунення перешкод у здійсне
нні права власності та вселе
нні - задовольнити частково.

9

8. Вселити ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до жилого будинку лі
т. „Ж", розташованого на земел
ьній ділянці домоволодіння
АДРЕСА_1
9. Зобов'язати ОСОБА_3
, ОСОБА_10 не перешкоджати
ОСОБА_4, ОСОБА_5 у корис
туванні жилим будинком літ. „
Ж", який розташований на земе
льній ділянці домоволодіння
АДРЕСА_1
10. Виселити ОСОБА_10, а
також неповнолітнього ОСО
БА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 із жил
ого будинку літ. „Ж"
розташованого на земельні
й ділянці домоволодіння АД
РЕСА_1 без
надання іншого жилого прим
іщення.
11. У задоволенні позовн
их вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5
про виселення ОСОБА_3 із
жилого будинку літ. „Ж" розташ
ованого на земельній ділянці
домоволодіння АДРЕСА_1 - в
ідмовити.
12. Стягнути солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_10 на кор
исть ОСОБА_4, ОСОБА_5 де
ржавне мито у розмірі 8 гривен
ь 50 копійок.
13. Стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 держав
но мито у розмірі 51 гривня.
14. Стягнути солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_10 витрат
и за інформаційне-технічне з
абезпечення процесу у розмір
і 30 гривень.
15. Звільнити ОСОБА_4,
ОСОБА_5 від сплати держав
ного мита та витрат за інформ
аційне-технічне забезпеченн
я процесу.
Рішення суду може бути оска
ржено в апеляційному порядку
через Суворовський районний
суд м. Одеси шляхом подачі в 10
-ти денний строк з дня проголо
шення рішення заяви про апел
яційне оскарження рішення су
ду і поданням після цього про
тягом двадцяти днів апеляцій
ної скарги, або в порядку п. 4 с
т. 295 ЦПК України.