РІШЕННЯ                                           №2-
п- 2639/07

Іменем України

07 березня 2007
р.      м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Григорусь Н.Й.

при секретарі Лисенко
Н.О.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3про визнання угод недійсними,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що
в серпні 2004 р. між ним та ОСОБА_2. було укладено договір дарування квартири,
що належала позивачу, а
ОСОБА_2. мав передати на підставі договору дарування земельну
діяльну, що розташована в с
Зарічани Житомирського району. Проте ОСОБА_2.
умови домовленості не виконав, а продав квартиру ОСОБА_3. Проте дані
договори ніяких правових наслідків не мали, оскільки він постійно користувався
квартирою, особисті речі не забирав, а продовжував користуватись належною йому
квартирою. ОСОБА_2. категорично
відмовився від укладання договору дарування земельної ділянки. Позивач просить
на підставі ст. 230, 216, 234 ЦК
України визнати недійсними зазначені договори посилаючись на те, що
зазначені договори є фіктивною угодою, так як ніяких правових наслідків не мали
та були укладені під впливом обману. Крім того просив повернути йому квартиру,
стягнути з ОСОБА_2. понесені
ним судові витрати та накласти арешт на спірну квартиру в порядку виконання
рішення суду.

8  судовому
засіданні позивач ОСОБА_1. позов підтримав з тих самих підстав, пояснив, що

оскільки укладений договір дарування був укладений на
вкрай невигідних умовах та під впливом обману з

боку ОСОБА_2.,
просив визнати його недійсним, як і послідуючий договір купівлі-продажу.

Відповідач ОСОБА_2.
в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення
позову, зазначив, що ніяких претензій до позивача не має.

Представник
відповідача ОСОБА_3. в судове засідання не з»явилась, просила справу розглянути
в відсутності її та довірителя, проти задоволення позову не заперечувала,
оскільки в повному обсязі її довіритель одержав кошти сплачені при укладанні
договору купівлі-продажу.

Вислухавши
сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач 25.08.2004 р. подарував
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2.
Даний договір був укладений на невигідних умовах для позивача, крім того в
усному поряд було оговорено, що ОСОБА_2.
передасть позивачу у власність належну йому земельну ділянку, проте усної
домовленості не виконав. Крім того, як стало відомо позивачу ОСОБА_2. уклав
договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_3 у жовтні 2004 р. В січні 2007
р. позивач почав вимагати у ОСОБА_2. виконання усної домовлено, проте останній
від її виконання відмовив. Після підписання договорів дарування та
купівлі-продажу спірна квартира у власність ОСОБА_2. та ОСОБА_3. не перейшла, а залишилась фактично у власності
позивача ОСОБА_1., який з часу отримання її у власність по даний час постійно
користується нею, проводить в ній поточні ремонти. Всі речі домашнього вжитку,
меблі, особисті речі позивач зі спірної квартири після підписання договорів
дарування та купівлі-продажу не забирав. Тобто договори дарування та
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 було оформлено фіктивно, без створення
правових наслідків. До спірної квартири відповідачі не переселялись та не
користувались нею. Відповідно до вимог ст. 230 Цивільного кодексу України
правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків є фіктивним
правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

На підставі викладеного та беручи до уваги, що договір
дарування від 28.08.2004 р.
в результаті якого ОСОБА_1. подарував, а
ОСОБА_2. одержав АДРЕСА_1 було підписано без створення правових
наслідків, він є фіктивним. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що
і договір купівлі-продажу спірної квартири є фіктивним. На підставі ст. 216 ЦК України в разі недійсності
право чину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все,
що вона одержала на виконання цього правочину.

За таких обставин
позов підлягає до задоволення частково, а саме в частині визнання угод
недійсними та повернення у власність позивача спірної квартири, а також судові
витрати суд стягує на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам з обох
відповідачів.

Керуючись ст.ст.
216, 230, 234 ЦК України,
ст.ст. 10,11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3про визнання угод недійсними задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування від 25.08.2004 p., посвідчений
приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Рогальською
Р.І., за яким ОСОБА_1. подарував, а ОСОБА_2.
отримав в дар квартиру АДРЕСА_1.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04.10.2004 p., посвідчений
приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Рогальською
Р.І., за яким ОСОБА_2. продав,
а ОСОБА_3. купив квартиру АДРЕСА_1.

Повернути
квартиру АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2. та ОСОБА_3. на
користь ОСОБА_1. по 62,50 грн. судових витрат.

В задоволенні
решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду та апеляційної скарги поданої протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.